Справа № 550/279/17
Провадження № 2/550/129/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2017 року смт. Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

в складі : головуючого - судді Ланни Я.О.,

за участю секретаря Литвин А.С.

представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

у с т а н о в и в :

ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач 28.03.2016 р. позичила в неї 40 000 грн. строком до 30.12.2016 р. На підтвердження укладення договору та передачі коштів відповідач надав позивачу розписку. ОСОБА_4 борг, у передбачений розпискою строк не повернула.

Враховуючи викладене, позивач просить суд винести рішення про стягнення з відповідача 40 000 грн. основного боргу.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, з підстав, зазначених вище.

Представник відповідача надала заяву, в якій повідомила, що відповідач визнає викладені в позовній заяві обставини та підтверджує отримання від позивача позики та наявність боргу в сумі 40 000 грн.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, установив:

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Судом встановлено, що 28.03.2016 р. між сторонами було укладено договір позики на суму 40 000 грн., який було укладено в простій письмовій формі (а.с.8-9). На підтвердження укладення договору позики та отримання відповідачем коштів позивачем представлено оригінал розписки. У даній справі відповідач не заперечує факту укладення договору позики та отримання від позивача коштів в розмірі 40 000 грн.

Згідно умов договору позики ОСОБА_4 зобов»язувалась повернути кошти в сумі 40 000 грн. до 30.12.2016 р. (п.1 Договору). Відповідач умови договору не виконала.

, Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі), що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач у встановлений договором строк не повернула суму боргу позивачу.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, сума боргу, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить 40 000 грн. основного боргу.

Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, відповідач у встановлений у договорі строк позику не повернула, тобто порушила умови передбачені договором позики, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 640 грн. підлягають стягненню із відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046-1050 ЦК України , суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заборгованість за договором позики в сумі 40 000 грн. та 640 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення .

Головуючий Я. О. Ланна