Справа № 367/2880/17
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Токач М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Ірпінська міська державна нотаріальна контора Київської області про встановлення факту родинних відносин ,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду із даною заявою, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2, внаслідок її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. 18 листопада 2002 року її мати ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла своє майно їй, своїй дочці ОСОБА_1. Чоловік матері ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона, ОСОБА_1, прийняла спадщину після смерті матері відповідно до правил ст. 1269 ЦК України шляхом подачі до Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, спадкова справа № 97/2017. Проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом як дочка вона не може, оскільки по-батькові спадкодавця, зазначене в її свідоцтві про народження, не збігається з вказаними в Свідоцтві про смерть.

Так, в Свідоцтві про її народження її матір'ю значиться ОСОБА_2, а в свідоцтві про смерть матері зазначено, що померла ОСОБА_2. Така розбіжність виникла з наступних підстав. В 1994 році її мати зверталася до Ірпінського міського суду з заявою про встановлення факту належності документа, справа № 2-714/1994 рік. В резолютивній частині рішення встановлено, що довідка № 102065 від 27.03.1992 року, видана Управлінням служби національної безпеки України на ім.»я ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_2. Судовим рішенням було встановлено наступне: мати ОСОБА_2 розлучилась зі своїм чоловіком і записала її як і себе по-батькові «ОСОБА_2». Коли заявник (ОСОБА_2) виросла, від людей вона дізналася про те, що її батька звали ОСОБА_7 і з цієї причини вона переписала своє по-батькові на «ОСОБА_2». В 1942 році їх угнали в Германію, а в 1945 році - звільнили. В Германію ОСОБА_2 була угнана під прізвищем ОСОБА_2. Після війни вона вийшла заміж за ОСОБА_6. А через деякий час вона вийшла заміж за ОСОБА_3.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2 (її мати); 18 листопада 1949 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_6 і стала ОСОБА_2; ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_1 (заявник); 16 листопада 1969 року вона, дошлюбне прізвище ОСОБА_1 (заявник) уклала шлюб з ОСОБА_11, який було розірвано 02 лютого 1978 року; 01.08.1956 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3.

За таких обставин вона вимушена просити суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1.

В зв'язку із викладеними обставинами заявниця просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_1.

Заявниця ОСОБА_1 надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області надав суду листа про розгляд справи без представника нотаріальної контори і винести рішення відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заявою такою, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Так в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. 18 листопада 2002 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений Клименко Тетяною Михайлівною, керуючою справами Ворзельської селищної ради, зареєстрований в реєстрі за № 117, яким заповіла своє майно своїй дочці ОСОБА_1. Чоловік померлої ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері відповідно до правил ст. 1269 ЦК України шляхом подачі до Ірпінської міської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, спадкова справа № 97/2017. Проте отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом як дочка вона не може, оскільки по-батькові спадкодавця, зазначене в її свідоцтві про народження, не збігається з вказаними в Свідоцтві про смерть.

Так, в Свідоцтві про її народження її матір'ю значиться ОСОБА_2, а в свідоцтві про смерть ОСОБА_2 зазначено, що померла ОСОБА_2. Така розбіжність виникла з наступних підстав. В 1994 році її мати зверталася до Ірпінського міського суду з заявою про встановлення факту належності документа, справа № 2-714/1994 рік. В резолютивній частині рішення встановлено, що довідка № 102065 від 27.03.1992 року, видана Управлінням служби національної безпеки України на ім.»я ОСОБА_2 дійсно належить ОСОБА_2. Судовим рішенням було встановлено наступне: мати ОСОБА_2 розлучилась зі своїм чоловіком і записала її як і себе по-батькові «ОСОБА_2». Коли заявник (ОСОБА_2) виросла, від людей вона дізналася про те, що її батька звали ОСОБА_7 і з цієї причини вона переписала своє по-батькові на «ОСОБА_2». В 1942 році їх угнали в Германію, а в 1945 році - звільнили. В Германію ОСОБА_2 була угнана під прізвищем ОСОБА_2. Після війни вона вийшла заміж за ОСОБА_6. А через деякий час вона вийшла заміж за ОСОБА_3.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2; 18 листопада 1949 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_6 і стала ОСОБА_2; ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилася дочка ОСОБА_1 (заявник); 16 листопада 1969 року ОСОБА_1 (заявник) уклала шлюб з ОСОБА_11, який було розірвано 02 лютого 1978 року; 01.08.1956 року ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_3.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Заявниця просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_1, оскільки це необхідно їй для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

У відповідності до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, суд визнає, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_1.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 6, 15, 213, 215 , 256 ЦПК України, суд -

вирішив :

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, є матір'ю ОСОБА_1.

Копію рішення направити сторонам для відома.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. В. Пархоменко