Ухвала

іменем україни

27 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Ужгородського міськрайонного нотаріального округу ДудисьВ.Н., про скасування обтяжень, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи тим, що 12 лютого 2010 року між строми було укладено договір позики на суму 704 тис. грн та договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви, 29 червня 2010 року позивачем було частково повернуто відповідачу борг у сумі 319 тис. грн. Згідно із власноруч написаною ОСОБА_5 розпискою, позивачем було повернуто останньому ще 400 тис. грн за вищезазначеним договором позики, тобто, станом на 04 червня 2010 року всі боргові зобов'язання позивача були виконані.

Однак, відповідач не бажає здійснити всі необхідні дії щодо звільнення предмета іпотеки від відповідних зобов'язань, що унеможливлює повноцінну реалізацію позивачем його законних прав, що стосуються цієї квартири.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року, позов задоволено.

Скасовано обтяження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 за реєстраційним номером обтяжень в Реєстрі заборони (обтяжень) нерухомого майна № 9516905.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що 12 лютого 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики на суму 704 тис. грн та договір іпотеки.

Відповідно до п. 1 договору позики суму 704 тис. грн необхідно було повернути до 11 червня 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за договором позики між сторонами укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

Заставна вартість предмета іпотеки становить 424 тис. грн.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви, 29 червня 2010 року ОСОБА_4 було частково повернуто ОСОБА_5 борг у сумі 319 тис. грн й дана обставина не заперечується сторонами.

Залишок невиконаних зобов'язань відповідно до умов договору позики від 12 лютого 2010 року становив 385 тис. грн.

Відповідно до власноруч написаної ОСОБА_5 розписки від 02 червня 2010 року ОСОБА_4 було повернуто ще 400 тис. грн.

Таким чином, суд вважав, що свої зобов'язання за договором позики від 12 лютого 2010 року в строк, зазначений у договорі щодо остаточного повернення коштів до 11 червня 2010 року, ОСОБА_4 належним чином не виконано і таке зобов'язання позивачем виконано 22 червня 2011 року.

Разом із тим ОСОБА_5 за період прострочення зобов'язання за договором позики із 11 червня 2010 року до 22 червня 2011 року своє право, передбачене умовами договору, не реалізував, таке зобов'язання було виконано 22 червня 2011 року, про що відповідачем була написана власноруч розписка.

Власноруч написана ОСОБА_5 розписка свідчить про повернення ОСОБА_4 залишку боргу за договором позики.

Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 ЦК України передбачає захист цивільних прав та інтересів судом і одним із таких способів захисту є припинення дії, яка порушує право.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано вважав, що встановлені обставини свідчать про відсутність підстав для обтяження належного позивачу майна.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.В.Кадєтова

Г.І.Мостова