АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 вересня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Буняка ОлександраВіталійовича на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року,

встановила:

у березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на вказану квартиру.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року у задоволенні заяви було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений між відповідачами, посилаючись на те, що у провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ТОВ «Торгівельно-сервісний центр «Універсалсервіс», ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 337 777, 20 дол. США. В ході розгляду даної справи в порядку забезпечення позову судом було накладено арешт на майно відповідачів, в тому числі ОСОБА_3 Позивач вказував, що у березні 2016 року йому стало відомо про те, що в період дії обмежувальних заходів забезпечення позову, ОСОБА_3 було відчужено ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1. У зв'язку з цим позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту квартиру.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року у задоволенні заяви було відмовлено. Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не заявлялись вимоги щодо витребування майна у разі визнання договору купівлі-продажу недійсним, а тому підстави для забезпечення позову у вказаний спосіб відсутні. Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим обставинам.

В ст. 151 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В п. 4 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. №9 дано роз'яснення про те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

В даному випадку, матеріали справи свідчать про те, що позивачем при зверненні до суду не заявлялись вимоги з приводу витребування квартири АДРЕСА_1 на користь позивача та вона не є предметом спору. Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання недійсним договору.

Таким чином, при постановленні ухвали судом першої інстанції було дотримано норм процесуального права і тому постановлену ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - Буняка ОлександраВіталійовича - відхилити, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 11 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 756/3275/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9092/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шевчук А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.