УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Закропивного О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_5 є батьками доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що з липня 2014 року сторони проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Зазначала, що відповідач, який отримує пенсію по ІІ групі інвалідності та грошові кошти від здачі в оренду кімнати, ухиляється від надання матеріальної допомоги на дитину.

Враховуючи викладені обставини та те, що вона не має можливості сама утримувати дитину, просила стягнути із ОСОБА_5 на її користь аліменти на доньку в розмірі 1 500 грн щомісячно до досягнення нею повноліття та на її утримання в розмірі 700 грн щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на дитину ОСОБА_7 в розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 26 квітня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, та на дружину в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 26 квітня 2016 року до досягнення донькою трьох років.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 1 липня 2016 року скасовано в частині стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дружини в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 26 квітня 2016 року до досягнення донькою трьох років, та ухвалено у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про стягнення із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на малолітню дитину, суди попередніх інстанцій, керуючись ст. ст. 180-182, 184 СК України, дійшли правильного висновку про те, що відповідач, як батько, зобов'язаний утримувати свою доньку до досягнення нею повноліття.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дружини та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 21, 84 СК України, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, тому відсутні правові підстави для задоволення зазначених вимог.

Колегія погоджується з такими висновками.

Згідно із ч. 2 ст. 21 СК України проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя, зокрема, прав та обов'язків по утриманню, передбачених Главою 9 СК України.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у стягненні з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення рішення апеляційного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько О.В. Закропивний