Справа № 219/1393/17
Провадження № 2/219/1488/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Брежнева О.А.

за участю секретаря Котинської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі м. Бахмут цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сіверської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Сіверської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Мотивуючи це тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 30 жовтня 1993 року, яке видане Сіверським державним доломітним комбінатом, квартира, що розташована за адресою: вул. Молодіжна, 6/6 м. Сіверськ, Артемівського (Бахмутського) району Донецької області належить на праві власності її батькові ОСОБА_2 та її мачусі ОСОБА_3 У відповідності до заповітів від 02 листопада 1995 року батько та мачуха заповіли їй по ? частині вказаної квартири. Дані заповіти посвідчені державним нотаріусом другої Артемівської нотаріальної контори за №6325 та №6326 відповідно. 15 липня 1996 року її батько помер, після його смерті відкрилась спадщина на вказану вище частку квартири, проте за оформленням цієї спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Оскільки махуча потребувала стороннього догляду і вже за своїм станом здоровя не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, то вона звернулась до суду із відповідною заявою. Рішенням Ворошиловського районного суду м. Донецька від 07 грудня 2012 року, яке набуло законної сили 18 грудня 2012 року, ОСОБА_3 визнано недієздатною, а її призначено її опікуном. У звязку з цим махуча почала проживати разом з нею у м. Донецьку. 03 лютого 2014 року ОСОБА_3 померла. Проте у звязку з тим, що мачуха померла у м. Донецьку та початком бойових дій на сході України та припиненням функціонування усіх державним установ, зокрема нотаріальних контор, вона не змогла своєчасно звернутись до нотаріуса з заявою, про прийняття спадщини за заповітом від 02 листопада 1995 року. Після зібрання усіх необхідних документів для оформлення спадщини та отримання відповідної перепуски вона приїхала у м. Бахмут Донецької області та звернулась до другої Бахмутської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, що залишилась після смерті батька, однак там повідомили, що нею було пропущено встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини за законом, у звязку з чим вона повинна буде звернутися до суду із заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В той же час причиною несвоєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини було повязане із її необізнаністю, оскільки вважала, що після укладення заповіту вона автоматично успадкує майно, що залишилося після батька. Окрім того, оскільки вона постійно проживала у м. Донецьку, вона вважала, що оформленням спадщини буде займатися мачуха, однак, як в подальшому зясувалось, вона не зверталась до нотаріуса в установленому порядку та спадщину, що залишилась після батька не оформлювала. Наразі без оформлення спадщини згідно до чинного законодавства оформити документи на вказану частину квартири не передбачається можливим. Вказані обставини свідчать про обєктивні, непереборні, істотні труднощі для позивача на вчинення дій до прийняття спадщини.

В судове засідання позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача до суду не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, повідомлення про причини неявки, а також ніяких пояснень і заперечень щодо заявлених позовних вимог та клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечують.

При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дістається висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Сіверської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні і підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню в повному обсязі за наступними підставами.

Відповідно до ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Пунктом 1 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року встановлено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Стаття 525 ЦК Української РСР визначає, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК РРСР).

Судом встановлено, що 15 липня 1996 року помер батько позивача ОСОБА_2 (а.с.15), що підтверджено копією свідоцтва про його смерть серії І-НО № 098769. Родинні відносини між позивачем та померлим підтверджуються наданими суду копіями свідоцтва про народження позивача серії ГД №367504 (а.с.9), де її батьком вказаний ОСОБА_2, копією свідоцтва про укладення шлюбу позивачем, з якого вбачається зміна її прізвища з «Саус» на «Лопушанську» серії ІІ-НО №357836 (а.с.14).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло (а.с.10-11) від 30 жовтня 1993 року квартира що розташована за адресою: АДРЕСА_1 по ? частині належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що також підтверджується копією технічного паспорту на вищевказану квартиру.

Відповідно до копії заповіту (а.с.12) ОСОБА_2 належну йому ? частину квартири АДРЕСА_2 заповів своєї донці ОСОБА_1

Згідно відповіді завідуючої Другої Бахмутської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 31 березня 2017 року за №396/01-16 було заведено спадкову справу на підставі заяви ОСОБА_3 про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого 15 липня 1996 року її чоловіка ОСОБА_2, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_3 прийняла після смерті чоловіка ОСОБА_2 (а.с.50) лише грошові та компенсаційні внески з усіма належними відсотками та компенсаціями, які зберігались в філії Артемівського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» у розмірі 3740,95 грн. на інше майно померлого свідоцтва видано не було.

Вказаним підтверджується, що позивач пропустив встановлений Законом строк для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР, строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину. У цих випадках, якщо спадкове майно було прийняте іншими спадкоємцями або перейшло до держави, спадкоємцеві, що пропустив зазначений строк, передається лише те з належного йому майна, яке збереглося в натурі, а також кошти, виручені від реалізації решти належного йому майна.

Так у відповідності до п.п. 3, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 24.06.1983 р. заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску.

Матеріали справи свідчать, що відповідач подав заяву про визнання позову у повному обсязі.

Так, положеннями частини 4 статті 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Отже, зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову він не заперечує.

Судом установлено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, оскільки позивач просить суд захистити її порушене право способом, який передбачений законом, а відповідач при цьому визнав вказані вимоги та не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, то суд вважає, що вони підлягають задоволенню, в тому числі суд вважає причини пропуску звернення з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини поважними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.7,10, 15, 60, 61, 88, 209, 213-218 ЦПК України, ст.ст. 549,550 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Сіверської міської ради, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, який помер 15 липня 1996року, терміном у 3 (три) місяці, який рахувати з дня набрання рішенням законом сили.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти дів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А.Брежнев