НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27 квітня 2017 рокуСправа № 322/328/17

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Гасанбекова С.С.,

при секретарі судового засідання Гавриш О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

про: стягнення аліментів.

13 березня 2017 року до Новомиколаївського районного суду Запорізької області надійшов вищезазначений цивільний позов, в якому позивач просить суд:

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття;

- стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне.

Сторони перебувають у шлюбі з 25.12.2015. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися за місяць до звернення позивача до суду.

Від шлюбу сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач повернулася проживати до помешкання її батьків, намірів на збереження сімї не має.

Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає, за наявною у позивача інформацією, відповідач не офіційно працює. Єдиним джерелом існування позивача є державна соціальна допомога при народженні дитини. Позивач не в змозі працевлаштуватися оскільки виховує малолітню дитину.

Виходячи з наведеного та посилаючись на норми ст.ст. 84, 180 183 СК України, позивач просила задовольнити її вимоги та підтримала їх у судовому засіданні.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме погодився з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини. Щодо решти вимог відповідач заперечив проти позову, посилаючись на те, що не має можливості утримувати дружину, оскільки не працює.

У судовому засіданні 27.04.2017 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши матеріали та зясувавши обставини цивільної справи, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в справі докази в їх сукупності,

встановив:

25 грудня 2015 року було укладено шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище «Матійко»), ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 25 грудня 2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 691, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 163822 від 25.12.2015.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 10.02.2017 серії І-ЖС № 329367.

Згідно з довідкою про склад сімї від 13.03.2017 № 124, виданою Самійлівською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, дитина проживає з матірю за адресою: вул. Степна, 6, с. Світла Долина Новомиколаївського району Запорізької області, та перебуває на її утриманні.

Відповідно до характеристики відповідача від 30.03.2017 № 323, виданої Терсянською сільською радою Новомиколаївського району Запорізької області, відповідач офіційно не працює, займається підробітками, в побуті характеризується позитивно.

Згідно з довідкою Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 19.04.2017 № 374 відповідач зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частці від доходу її батька.

За правилом частини другої статті 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу (визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною першою статті 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів на утримання позивача, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 2), право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4). Отже, на відміну від обовязку з утримання дитини, обовязок чоловіка батька дитини утримувати дружину, з якою проживає дитина, залежить від наявності у нього можливості надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до частини третьої статті 10 та частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною першою статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимогі на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами частин 2 та 4 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, необхідною умовою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, є доведення позивачем тієї обставини, що чоловік батько дитини може надавати утримання. Проте, таких доказів позивач суду не надав, а припущення позивача щодо наявності у відповідача неофіційних заробітків не може бути доказом наявності у нього можливості надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, а також беручи до уваги пріоритетність обовязку позивача з утримання дитини по відношенню до обовязку з утримання дружини, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню у вищезазначеній частині.

За правилом частини третьої статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивача, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнено від сплати судового збору.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, ціна позову у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Отже, виходячи з мінімальної ставки судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру, що, відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статі 4 Закону України «Про судовий збір», становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави становить: 1600,00 грн.*0,4 = 640,00 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 212 215, 218, 223, 294, 296, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2, але не менше ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 березня 2017 року, до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

3. В задоволенні решти позову відмовити.

4. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

5. Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області.

Суддя С.С. Гасанбеков