справа №176/2386/16-ц
провадження №2/176/200/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Волчек Н.Ю.,

за участю секретаря Ханіної М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою особою ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом та просить ухвалити судове рішення, яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №80 у будинку №9 по вул. Козацької Слави в м. Жовті Води Дніпропетровської області.

В обгрунтування своїх вимог посилалась на те, що квартира АДРЕСА_1 (стара назва вул. 50 років Комсомолу) у м. Жовті Води Дніпропетровської області належить їй на праві спільної часткової власності. Іншим власником спірної квартири є її донька ОСОБА_3 У липні 2012 року вона надала згоду на реєстрацію місця проживання відповідача у спірній квартирі з метою безперешкодного перетинання кордону, оскільки така реєстрація надавала дозвіл на виїзд до Росії. Відповідачка доводиться рідною тіткою її доньки ОСОБА_3 по лінії батька. Отже реєстрація відповідача у спірному помешканні носила суто формальний характер, вона ніколи не вселялась у квартиру та не користувалась нею у ній відсутні особисті речі відповідача. На даний час відповідачка отримала громадянство ОСОБА_4 Федерації та проживає там, повертатись в Україну не планує. Будь-яких перешкод у користуванні житлом вона ОСОБА_2 не чинила, але вона досі залишається зареєстрованою у ІНФОРМАЦІЯ_1, що створює їй певні перешкоди у користуванні квартирою, оскільки вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3, не зявились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримують, та просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлена про день та час судового розгляду справи, у судове засідання також не зявилась, надіславши заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги визнає не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Згідно з ч.4. ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, квартира АДРЕСА_1 (стара назва вул. 50 років Комсомолу) у м. Жовті Води Дніпропетровської області належить позивачу ОСОБА_1 та третій особі ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Жовтоводської міськради 28 січня 2003 року та технічного паспорту на квартиру (а.с.9,10).

У липні 2012 року позивач надала згоду на реєстрацію місця проживання відповідача у спірній квартирі з метою безперешкодного перетинання останньою кордону, оскільки така реєстрація надавала дозвіл на виїзд до Росії.

В зазначеній вище квартирі зареєстровані донька позивачки ОСОБА_3 (третя особа по справі) та відповідач ОСОБА_2 (а.с. 11).

Фактично ОСОБА_2 в спірну квартиру не вселялась, не користувалася житловою площею, не проживала, а реєстрація носила суто формальний характер. На даний час ОСОБА_2 проживає в ОСОБА_4 Федерації.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 посилається на те, що відповідач без будь-яких поважних причин в зазначеному приміщенні не мешкає і ніколи не мешкав, а вона позбавлена можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись квартирою.

Із дослідженої до копії паспорта громадянина ОСОБА_4 федерації №38 11 818508 вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою ОСОБА_4 Федерації та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, б. 4, кв. 87 з 11.01.2017 року, до цього, була зареєстрована проживаючою в цьому ж місті по вул. Димитрова, б. 7, кв. 16 з 28.02.2012 року по 05.08.2015 року (а.с. 53-54).

Оскільки відповідач, не являючись власниками житла, не проживає і не користується житловим приміщенням, а саме, квартирою №80 у будинку №9 по вул. Козацької Слави у м. Жовті Води Дніпропетровської області, що є спільною сумісною власністю позивача та третьої особи, не виявила наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, визнає позовні вимоги в повному обсязі, це дає суду змогу прийти до висновку, що відповідач дійсно, на протязі більш ніж шести місяців, без будь-яких поважних причин не мешкає у спірному приміщенні, а тому повинна бути визнана такою, що втратила право користування ним.

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні будинком, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивача до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Судові витрати позивач просить віднести за її рахунок.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321 ч.1, 386, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України та у відповідності із ст.ст. 11,12, 60, 112-115 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з третьою особою ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 80 у будинку № 9 по вул. Козацької Слави (стара назва вул. 50 років Комсомолу) у м. Жовті Води Дніпропетровської області.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене апеляційному суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Жовтоводський міський суд на протязі десяти днів апеляційної скарги.

Суддя Жовтоводського міського суду Н.Ю. Волчек