Номер провадження: 22-ц/785/7411/17
Номер справи місцевого суду: 523/703/16-ц
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.10.2017 року м. Одеса

20 жовтня 2017 року суддя-доповідач апеляційного суду Одеської області Сегеда С.М., розглянувши апеляційну скаргу Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями,

встановив:

20.01.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся із зазначеним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач неодноразово звертався з позовами до Управління Пенсійного Фонду України про визнання незаконними дій.

Так, постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 24.06.10 р. вчинені дії посадових осіб суб'єкта владних повноважень були визнані неправомірними і скасоване рішення № 1180 від 04.12. 2009 року.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 28.07.2011 р., дії управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси визнані неправомірними і зобов'язано при обчисленні та нарахуванні пенсії зарахувати відповідний стаж роботи з урахуванням середньої зарплати працівників, занятих у галузях економіки за аналогічною професією.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 11.06.2013 р., дії посадової особи суб'єкта владних повноважень були визнані такими, що не забезпечували поновлення порушених прав.

Постановою Суворовського райсуду м. Одеси від 04.09.2015р. вчинена дія посадовою особою управління Пенсійного фонду України в Суворовському районі м. Одеси визнана неправомірною і зобов'язано при обчисленні і нарахуванні пенсії зарахувати до страхового стажу відповідні періоди трудової діяльності за записами вчинених у трудових книжках, а також заробітну плату.

Позивач стверджує, що незважаючи на чисельні постанови суду, які набрали законної сили, суб'єктом владних повноважень чиняться перешкоди позивачу у поновленні його права на пенсійні виплати, спричиняючи моральні і фізичні страждання.

В зв'язку із чим, позивач просить стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України з коштів Державного бюджету України на його користь у відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а також пояснив, що він, починаючи з 2010р. постійно відстоює своє конституційне право на отримання пенсії, а також у її призначенні, відповідно до норм чинного законодавства. Суворовський районний суд м. Одеси неодноразово визнавав дії Управління пенсійного Фонду України в Суворовському районі м. Одеси противоправними, проте відповідач створює постійні перешкоди у визначенні законного розміру пенсії. Позивач вважає, що відповідач знущається над ним, а тому діями відповідача йому спричиняються моральні страждання.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що вже раніше судом приймалось рішення про стягнення моральної шкоди з відповідача. Крім того, позивач не довів наявність у нього моральних страждань.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені у повному обсязі.

21.08.2017 року від Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесінадійшла апеляційна скарга на зазначене вище судове рішення із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою судді-доповідача апеляційного суду Одеської області від 01 вересня 2017 року вказана апеляційна скарга була залишена без руху через її недоліки, а саме: через неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження та несплату судового збору за її подання (а.с. 119-120).

Згідно розписки, що мається в матеріалах справи, Суворовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесіотримало копію вказаної вище ухвали суду 14.09.2017 року, однак до теперішнього часу недоліки вказані в ухвалі суду не виконав (а.с. 122).

Разом з тим, на виконання ухвали суду апеляційної інстанції 17.10.2017 року від начальника управління Суворовського об'єднаного управляння Пенсійного фонду України в м. Одесі (далі - Управління) надійшла нова заява про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення із вказанням нових причин пропуску строку на подання апеляційної скарги.

Так, заява обґрунтована тим, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору», прийнятим Верховною Радою України 22.05.2015 року, скасовувались з 01.09.2015 пільги Пенсійного фонду України та його органів по сплаті судового збору.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2016 рік було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2016 № 190. Даною постановою Кабінету Міністрів України видатки на сплату судового збору передбачені не були, на підтвердження цього надаємо вищевказану постанову Кабінету Міністрів України та кошторис Управління на січень - грудень 2016 року.

Окрім того, ч. 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування) та використовуються на:

1)виплату пенсій, передбачених цим Законом:

2)надання соціальних послуг, передбачених цим Законом;

З фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4)оплату послуг з виплати та доставки пенсій;

5)формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Ч. 2 ст. 72 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII були внесені зміни до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, а саме ч.1 ст. 5 доповнена п. 18, відповідно до якої від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням ч. 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 10.03.2016 № 190, ч. 1,2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Управління не мало можливості належним чином скористатись своїм правом на апеляційне оскарження на протязі 2016 року у зв'язку з відсутністю видатків на сплату судового збору.

Посилаючись на зазначені обставини, начальник Управління ставить питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, який на його думку був пропущений з поважних причин.

Однак, з такими доводами начальника Управління погодитись на можна, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, Пенсійний фонд України та його органи, починаючи з 2017 року були звільнені від сплати судового збору.

Таким чином, зазначені обставини надавали начальнику Управління звернутись до апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на судове рішення, прочинаючи з січня 2017 року. Однак, незважаючи на це, апеляційна скарга надійшла до суду лише 21.08.2017 року, що свідчить про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. ст. 129, 129-1 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Суд ухвалює рішення іменем України, судові рішення є обов'язковими до виконання.

Чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України (ст. 9 Конституції України).

В статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, в тому числі щодо України, констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метоюповторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами, (див. п. 46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п. 51, 52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п. 31 рішення у справі «Марушин проти Росії», п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії».

Відстоюючи принцип правової визначеності, як у випадках перегляду судових актів у порядку нагляду: (див. рішення Суду у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Рябих проти Росії») Європейський Суд з прав людини вважає доцільним слідувати тій же логіці, коли цей основоположний принцип підривається за допомогою інших процесуальних механізмів, таких як продовження строку на оскарження.

Так, Суд встановив порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у справі проти України з тієї причини, що строк на оскарження був продовжений по завершенню значного періоду часу не для усунення серйозних судових помилок, а лише з метою повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі.

Суд вказав, що визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави, (справа «Пономарьов проти України», п. п. 41-42).

Однією з підстав поновлення строку на оскарження може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України», п. 27 рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України у разі неусунення недоліків апеляційної скарги у встановлений законодавством строк, вона підлягає поверненню апелянту.

Як було зазначено вище, відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 294 цього Кодексу, і якщо підстави вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними, то протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право звернутися до апеляційного суду з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

З огляду на викладене, та враховуючи, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження зазначеного вище судового рішення, а причини його пропуску вказаним ним визнані судом неповажними, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесіслід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 295; ч. 2 ст. 297 ЦПК України, суддя-доповідач

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 07 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Суворовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними діями.

Ухвалу надіслати заявнику апеляційної скарги та особам, які беруть участь у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Суддя апеляційного суду

Одеської області С.М. Сегеда