Справа № 0915/2988/12
Провадження № 22-ц/779/1254/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Горейко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Возняк В.Д.

з участю апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 16 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

24.05.2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Заяву обґрунтувала тим, що ухвалою Тисменицького районного суду від 16.10.2015 року задоволено подання державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції, тимчасово обмежено її як боржника у виконавчому провадженні у праві виїзду за межі України. 16.05.2017 року головний державний виконавець Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області виніс постанову про закриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу. Вважає, що у зв'язку із закриттям виконавчого провадження не може надалі існувати заборона для виїзду за кордон, яка, крім того, грубо порушує її права як засновника і директора господарських товариств, що здійснюють зовнішньоекономічну діяльність. Просила скасувати накладене щодо неї ухвалою суду тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 16 червня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права.

Зокрема, зазначає, що судом не враховано, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. Суд не навів жодного прикладу ухилення її від виконання судового рішення. В той же час, протягом двох років державним виконавцем не вчинено жодної виконавчої дії. Крім того, зазначає, що заборона грубо порушує її права, тому що вона є директором та засновником господарських товариств, що здійснюють зовнішньоекономічну діяльність. Існування заборони на виїзд за кордон перешкоджає їй здійснювати господарську діяльність.

З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів, викладених у ній.

Представник відділу державної виконавчої служби у засідання апеляційного суду не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16.10.2015 року, яка набрала законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 23.11.2015 року, задоволено подання державного виконавця ВДВС Тисменицького районного управління юстиції, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 року, відповідно до якого з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 88 345,60 грн. боргу та 883,45 грн. судових витрат, а всього 89 229,05 грн.

Вказане судове рішення ОСОБА_1 не виконано, до сьогоднішнього дня ОСОБА_1 не погасила жодної копійки боргу.

Доводи апелянта про те, що повернення головним державним виконавцем Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області 16.05.2017 року виконавчого документу стягувачу є підставою для скасування тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України були предметом дослідження суду першої інстанції, їм дана оцінка в сукупності встановлених обставин справи і суд вірно дійшов висновку, що такі посилання є необґрунтованими, оскільки тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон накладено до виконання останньою зобов'язань, покладених на неї рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 року.

Крім того, судом встановлено, що постанова від 16.05.2017 року, на яку посилались боржник та її представник, скасована постановою головного державного виконавця Тисменицького РВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Григорківа С.І. від 12.06.2017 року. Виконавче провадження №47997723, у рамках якого ОСОБА_1 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, триває.

Доводи апелянта про те, що тимчасове обмеження порушує її права як засновника і директора господарських товариств, що здійснюють зовнішньоекономічну діяльність також були предметом дослідження суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, що давало б підставу для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції не навів жодної обставини про її ухилення від виконання судового рішення спростовуються мотивувальною частиною рішення, в якій суд вказав, що такий факт підтверджується тим, що з часу постановлення судового рішення ОСОБА_1 не сплатила жодної копійки стягувачу.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за кордон, застосованого до неї ухвалою суду від 16.10.2015 року.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням вимог закону, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення без змін ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко