Справа №2-2220/2007 02.08.2017 02.08.2017
Справа № 2-2220/2007 Головуючий у першій інстанції - Кирильчук О.І.
Провадження № 22-ц/784/1674/17 Доповідач апеляційної інстанції - Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем - Горенко Ю.В.,

за участю: представника заявника - ОСОБА_3, державного виконавця - Лисенко К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - Інгульський відділ ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області) Лисенко Катерини Миколаївни та зобов'язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

В березні 2017 року ОСОБА_4 звернувся зі скаргою на дії державного виконавця Інгульського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К.М.

Заявник зазначав, що на виконанні державного виконавця Лисенко К.В. знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 на його користь борг у загальній сумі 697 966,32 грн.

При вчиненні виконавчих дій з перевірки майнового стану боржника 10 березня 2017 року державним виконавцем було накладено арешт на майно боржника: квартиру, журнальний стіл, три картини, чотири стільці, крісло шкіряне, стіл-тумбу. На інше наявне у боржника майно арешт не накладено у зв'язку з передачею його за договорами позики та застави іншій особі - ОСОБА_7

Посилаючись на порушення своїх прав стягувача, ОСОБА_4 просив суд поновити строк на оскарження дій державного виконавця та зобов'язати його накласти арешт на майно боржника: меблеву стінку пятисекційна «Епока», телевізор «Самсунг - БІО», м'який куток «Стелла», акваріум для риб об'ємом 130 літрів з тумбою, набір меблі для кухні «Каштан», газову плиту «Ariston PH640MIX», духовку електричну «Ariston FM27MIX», витяжку «ELICA», спальний гарнітур «Софія», два килими напівшерстяні 1,9х2,5м., килим напівшерстяний 2х3м., хлібопічку Moulinex home bread, холодильник Samsung RL, блендер PHILIPS HR1377, кондиціонер CH-S12FTXG, пральну машину Ardo A600, акваріум для риб об'ємом 200 літрів з тумбою, телевізор LG32LN541U-ZBBDRYLJU, пральну машину LGF80C3LD(P)(1-9), мікрохвильову піч Panasonik NN-ST349M, пилосос VC73183NHAB.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі представник заявника, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги в повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу, представник Інгульського відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області старший державний виконавець Лисенко К.М., просила у задоволені апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд виходив з відсутності підстав для накладення арешту на майно боржника, оскільки при проведенні опису та арешту майна боржника, державному виконавцю було надано документи, які свідчили про належність виявленого у квартирі боржника майна іншій особі на підставі договорів застави, звернення стягнення на предмет застави та передання права власності на нього.

Проте, з таким висновком погодитися в повній мірі неможливо.

Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу»).

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Аналогічне положення міститься (закріплено) в статті 589 ЦК України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору.

Згідно з частинами 3, 4 статті 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом.

Державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов'язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна.

Відповідно до статті 12 цього ж Закону взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

Отже, обов'язковість застави для третіх осіб виникає лише з моменту Державної реєстрації.

Обов'язки і права виконавців, зазначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема п. 6 ч. 3, виконавець зобов'язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

За положеннями статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна божника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Особливості звернення стягнення на заставлене майно передбачено статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі, якщо право застави виникло після ухвалення судом рішення про стягнення з боржника коштів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 8 червня 2007 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 11 жовтня 2007 року, частково задоволено позов ОСОБА_4 та на його користь з ОСОБА_6 стягнуто 331 746, 05 грн. (а.с. 2-3, 4-6).

20 листопада 2007 року Ленінським районним судом м. Миколаєва на підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист №2-2220.

Постановою від 27 грудня 2016 року старший державний виконавець Інгульского відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області Лисенко К.М. на підставі виконавчого листа №2-2220 від 20 листопада 2007 року відкрила виконавче провадження ВП № 53190006 (а.с. 107).

В подальшому до виконавчого провадження ВП № 53190006 було приєднанні інші виконавчі провадження та об'єднанні в одне зведене провадження ЗВП №53346902 (а.с. 106, 110, 111).

10 березня 2017 року старшим державним виконавцем Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області проведено опис та арешт майна боржника ОСОБА_6, до акту якого увійшли: квартира трикімнатна АДРЕСА_1, журнальний стіл коричневого кольору із скляною поверхню, три картини, крісло шкіряне офісне, стіл письмовий, 4 м'яких стільця сірого кольору (а.с. 20-21).

Інше майно - меблева стінка «Епока», м'який куток «Стелла», акваріум для риб об'ємом 130 літрів з тумбою, набір меблі для кухні «Каштан», газова плита «Ariston PH640Mіх», духовка електрична «Ariston FM27Mіх», витяжка «ELICA», спальний гарнітур «Софія», 2 напівшерстяних килими 1,9 х 2,5 м., килим напівшерстяний 2 х 3 м., хлібопіч Moulinex home bread, блендер PHILIPS HR1377, кондиціонер CH-S12FTXG, пральна машина Ardo A600, акваріум для риб об'ємом 200 літрів з тумбою, телевізор LG 32LN541U-ZBBDRYLJU, пральна машина LGF80C3LD(P)(1-9), мікрохвильова піч Panasonik NN-ST349M, пилосос LG до акту опису та арешту майна державним виконавцем не були внесені.

Підставою невнесення вказаного майна до акту стали договори позики та застави від 15 лютого 2017 року укладені між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та додатків до них від 10 листопада 2008 року та 27 грудня 2008 року (а.с. 43-48, 51-52, 53).

Відомості до реєстру обтяжень внесені 27 грудня 2007 року з терміном дії до 27 грудня 2012 року, який було продовжено до 16 жовтня 2017 року (а.с. 40).

Додатковою угодою № 3 від 14 жовтня 2013 року збільшено перелік майна, переданого у заставу за договором від 15 лютого 2007 року - акваріум для риб об'ємом 200 літрів, телевізор LG 32LN541U-ZBBDRYLJU, пральна машина LGF80C3LD(P)(1-9), мікрохвильова піч Panasonik NN-ST349M, пилосос LG (а.с. 54).

19 січня 2014 року укладено договір про звернення стягнення на предмет застави та передання права власності на нього згідно додатків № 1,2 до договору від 15 лютого 2007 року (а.с. 57).

Як встановлено, договір застави належного рухомого майна ОСОБА_6 з ОСОБА_7 було укладено 15 лютого 2007 року, а зареєстровано лише 27 грудня 2007 року, тобто після набрання чинності рішенням суду 11 жовтня 2007 року.

За таких обставин, застава, укладена між боржником та ОСОБА_7 для ОСОБА_4 не є обов'язковою.

Крім того, відповідно до положень статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Як вбачається, після укладення договору про звернення стягнення на предмет застави та передання права власності на нього з 19 січня 2014 року та по теперішній час обтяжувач не зареєстрував в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення, а відтак зміна статусу майна, належного боржнику не відбулася.

Під час, проведення опису та арешту майна, державний виконавець після надання в його розпорядження вказаних вище документів, належним чином не пересвідчився чи перейшло право власності на належне майно боржнику - ОСОБА_6 до іншої особи - ОСОБА_7.

Наведене свідчить про неправомірність дій державного виконавця при складанні опису та арешту майна 10 березня 2017 року щодо не включення майна, яке знаходилося в квартирі боржника та належить йому.

Звертаючись зі скаргою до суду заявник просив зобов'язати державного виконавця накласти арешт на конкретне майно боржника, однак зі змісту скарги та її обґрунтування вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з діями державного виконавця, а саме не включення в опис всього майна належного боржнику, під час проведення опису та арешту майна, що вказує про оскарження заявником дій державного виконавця під час проведення опису та арешту майна та визнання їх неправомірними.

У роз'ясненнях, що містяться в п.18 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посаду державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

За таких обставин, ухвала суду на підставі п.2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню та постановлення нової ухвали про визнання дій державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лисенко К.М. щодо не здійснення опису та накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_6 10 березня 2017 року неправомірними із зобов'язанням, останню вчинити дії щодо майна боржника, передбачені п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст.303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_4 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лисенко Катерини Миколаївни задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лисенко Катерини Миколаївни щодо не здійснення опису та накладення арешту на все майно, що належить боржнику ОСОБА_6 10 березня 2017 року неправомірними.

Зобов'язати державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Лисенко Катерину Миколаївну вчинити дії, щодо майна боржника, передбачені п.6 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З.Бондаренко

В.І. Темнікова