АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 667/5636/15-ц Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Провадження №22-ц/791/944/2017 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Бездрабко В.О.,

Колісниченка А.Г.

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в обґрунтування якого зазначав, що з 18.10.2012 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді першого заступника директора підприємства, а з 11.11.2015 року на посаді провідного економіста з планування. Наказами № 355, № 362 від 17.06.2015 року та 19.06.2015 року його притягнуто до дисциплінарної відповідальності з підстав відсутності на підприємстві 05.06.2015 року з 9-00 год до 16.00 год, 17.06.2015 року з підстав прибуття на роботу о 8.30 год та передчасне залишення робочого місця о 16.22 год. Наказами йому оголошено догани та позбавлено премії за червень місяць і не нарахована заробітна плата за 05.06.2015року. Наказом №371 від 26.06.2015року його звільнено з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Вважає, що правових підстав для його звільнення не було, оскільки він належним чином виконував покладені на нього трудовим договором службові обов'язки, а підставою накладення дисциплінарного стягнення слугувала його відсутність на роботі, тобто прогул, який не підтверджений належними доказами. Ним надавалися відповідачеві, як усні та і письмові пояснення відсутності на роботі в зазначений у наказах період, у зв'язку з його викликом до слідчого для надання пояснень у кримінальних справах, що підтверджується відповідними довідками, які відповідачем проігноровані. Окрім того, відповідач в порушення вимог ст.43КЗпП України виніс наказ про його звільнення без погодження із профспілковим органом. Посилаючись на наведене, з уточненнями, остаточно просив визнати незаконними та скасувати накази Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» №355, №362, №371 від 17.06.2015 року, від 19.06.2015 року, від 26.06.2015 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, поновити його на займаній посаді провідного економіста з планування Державного підприємства «Херсонський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.06.2015 року по день ухвалення рішення у розмірі 200200,70 грн та заробітну плату за 05.06.2015 року в сумі 455,28грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено. Скасовано накази в.о. директора ДП «Херсонський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за № 355, № 362, № 371 від 17.06.2015 року, 19.06.2015 року, 26.06.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності». Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного економіста з планування Державного підприємства «Херсонський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації». Стягнуто з ДП «Херсонський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 228949, 64 грн., що визначений без вирахування податків та інших обов'язкових платежів, а також заробітну плату за 05.06.2015 року в сумі 513,43 грн., що визначена без вирахування податків та інших обов'язкових платежів.

Вирішено питання щодо судового збору.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді допущено до негайного виконання, рішення суду в частині стягнення середнього заробітку допущено до негайного виконання в межах суми стягнення за один місяць.

Не погоджуючись з рішення суду ДП «Херсонський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» подало апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту порушення позивачем трудової дисципліни та вчинення останнім прогулу без поважних причин.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач працював на посаді першого заступника директора з 18.10.2012 року, а з 11.11.2014 року на посаді провідного економіста з планування державного підприємства «Херсонський науково виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» (а.с.25-26).

Наказом в.о. генерального директора за №355 від 17.06.2015року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 оголошено догану з підстав відсутності його на підприємстві 05.06.2015року з 9.00 до 16.00год (а.с.56). На підтвердження вчиненого проступку надана доповідна провідного інженера з підготовки кадрів про відсутність позивача на роботі 05.06.2015року в період з 9.00 до 16.00 та акт від 05.06.2015року згідно до якого позивач був відсутнім на робочому місці з 9.00 до 13.45год.(а.с.57-59).

Наказом за № 362 від 19.06.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 оголошено догану з підстав прибуття на роботу 17.06.2015 року о 8 год.30 хв. та залишення робочого місця в 16 год 25 хв (а.с.60). На підтвердження вчиненого проступку надані службові записки охоронця, провідного інженера з підготовки кадрів та акт від 17.06.2015 року про залишення позивачем 17.06.2015 року робочого місця в 16.22хв.(а.с.61, 62).

Наказом за №371 від 26.06.2015 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_2 звільнено з посади за п.3 ст.40 КЗпП України. На підтвердження вчиненого проступку зазначено акт від 26.06.2015року про відсутність позивача на роботі з 9.45 до 10.40хвилин. (а.с.63).

Згідно зі ст.43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст.1 Кодексу законів про працю України трудові відносини всіх працівників регулюються зазначеним Кодексом.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу.

Статтею 142 КЗпП України передбачено, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну.

Звільнення працівника за п.3 ст.40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що при винесенні оскаржуваних наказів роботодавцем не врахованого того факту, що він був відсутній на роботі з поважних причин, а саме, - у зв'язку із наданням свідчень показів по кримінальних справах, що підтверджують правомірність його поведінки та відсутності підстав для застосування до нього дисциплінарних стягнень.

Згідно довідок слідчого СВ Комсомольського РВ УМВС України в Херсонській області Коломойцева Д.В. ОСОБА_2 викликався до слідчого відділення УМВС України в Херсонській області для дачі показів у якості свідка: 05.06.2015року в період часу з 10.00 до 12.00 та з 14.00 до 16.00; 17.06.2015 року в період часу з 8.00 до 8.30 та з 16.30 до 18.00 26.06.2015року в період з 10.00 до 10.30 (а.с.27-29).

Згідно листа ГУНП в Херсонській області №6909/02/8 від 22.08.2016 року в 2015 році в провадженні Комсомольського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області перебували кримінальні провадження, за якими проводилися необхідні комплексні слідчі дії. Справи перебували, в тому числі провадженні слідчого Комсомольського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області Коломойцева Д.В., який звільнений з органів внутрішніх справ у зв'язку із скороченням штату з 06.11.2015року № 384о/с. 17.06.2015 року та 26.06.2015 року ОСОБА_2 не відвідував слідчі дії (а.с.165,190).

Згідно статті 133 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов'язковою.

Відповідно до частини 2 статті 69 Кримінального процесуального кодексу України свідок зобов'язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду;

давати правдиві показання під час досудового розслідування та судового розгляду; не розголошувати без дозволу слідчого, прокурора, суду відомості, які безпосередньо стосуються суті кримінального провадження та процесуальних дій, що здійснюються (здійснювалися) під час нього, і які стали відомі свідку у зв'язку з виконанням його обов'язків.

Стаття 135 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв'язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ст. 138 Кримінального процесуального кодексу України до поважних причин неприбуття особи на виклик не відносить перебування працівника на робочому місці.

Статтею 60 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно статті 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів. висновків експертів.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували, як пояснення позивача щодо обставин відсутності на роботі, так і довідок слідчого щодо виклику ним позивача для проведення слідчих дій у кримінальних провадженнях в період часу, зазначений в наказах, як підстава для притягнення позивача для дисциплінарної відповідальності.

Довідка, яка ставить під сумнів документи, видані слідчим при проведенні досудового слідства щодо виклику та участі особи в слідчих діях, не може бути сама по собі беззаперечним доказом, що спростовує обставини, викладені в довідках слідчого.

Колегія вважає, що за таких обставин, належним та допустимим доказом безпідставності посилань позивача на його участь в слідчих діях, може бути, зокрема, висновок щодо службового розслідування, яким би було встановлено фальсифікацію доказів наданих позивачем, судове рішення, ухвалене з цього приводу, тощо. За відсутності таких доказів, колегія суддів не може сприймати довідку надану відповідачем як доказ, що має переважну силу за докази, надані позивачем.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про факт відсутності позивача на робочому місці з поважних причин - виклик до слідчого правоохоронного органу, що не є порушенням трудового розпорядку та не є систематичним невиконанням або неналежним виконанням посадових обов'язків позивача.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки звільнення позивача з роботи на підставі п.3 ст.40КЗпП України проведено в порушення вимог трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення в цій частині, фактично зводяться до переоцінки наданих суду доказів, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення у частині зустрічних позовних вимог, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Херсонський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: В.О. Бездрабко

А.Г. Колісниченко