АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Шебуєвої В.А., Кравець В.А.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року у справі за поданням заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магда СвітланиГригорівни про обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 без вилучення паспортного документу,

в с т а н о в и л а :

у грудні 2016 року заступник начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Магда С.Г. звернулася до суду із поданням, в якому просила тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_1 до виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2015 року у справі № 757/12477/13-ц, посилаючись на те, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, а вжиті заходи по примусовому виконанню рішення суду не дали позитивних результатів.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.12.2016 року подання задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов'язань за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2014 року по справі №757/12477/13-ц.

Справа № 760/20745/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/8589/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою в задоволенні подання відмовити. Посилається на неповне з`ясування обставин справи та неправильне застосування норм процесуального права. А саме, в матеріалах справи відсутні докази вручення вимоги державного виконавця боржнику. Також відсутні докази, що боржник свідомо ухиляється від виконання своїх зобов'язань, оскільки як тільки боржнику стало відомо про виконавче провадження ним було направлено заяву Відділу примусового виконання рішень з проханням стягувати по 20 % від його винагороди в рахунок погашення боргу.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_5 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_6 просив апеляційну скаргу відхилити.

Інші сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань, а обмеження його у праві виїзду за межі України в даному випадку є необхідним заходом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам процесуального права.

Відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст. 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця, лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебуває виконавче провадження № 47415175 з виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 07.04.2015 року у справі № 757/12477/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь Компанії «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.» заборгованості за договором поруки від 29.05.2012 року в сумі 213 804 доларів США та судового збору в розмірі 3 441 грн.

30.04.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржнику встановлено 7-ми денний строк для добровільного виконання рішення суду та направлено за адресою: АДРЕСА_1, яка повернута до відділу у зв'язку закінченням встановленого строку зберігання.

Постановою державного виконавця від 30.04.2015 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

22.10.2016 року державним виконавцем було здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено, що за вказаною адресою проживає ОСОБА_8, яка є донькою боржника, та яка повідомила, що їй невідома адреса проживання батька.

29.10.2016 року до відділу ОСОБА_1 подано заяву, відповідно до якої у нього відсутнє майно, яке належить йому на праві власності та єдиним джерелом доходу є пенсія.

В ході виконання даного рішення суду державним виконавцем встановлено, що боржник має 13 відкритих рахунків в ПАТ «Укрсоцбанк», з яких державним виконавцем списано 4 971,82 доларів США та 12 578,22 грн.

Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС м. Києва від 07.11.2016 року, ОСОБА_1 22.04.2015 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та вибув до м. Харків.

Згідно повідомлення Головного центру обробки спеціальної інформації від 30.08.2016 року та від 04.10.2016 року боржник неодноразово перетинав державний кордон України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Апелянт не надав будь - яких доказів про те, що він з об`єктивних причин не може виконати рішення суду про стягнення з нього боргу на користь компанії «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.».

Доводи представника апелянта про те, що ОСОБА_1 здійснює перельоти в інші країни у зв`язку з виконанням своїх службових обов`язків, спростовують дані зазначені у заяві боржника до відділу виконавчої служби, де зазначено про те, що джерелом доходу є лише пенсія (а.с. 63).

З матеріалів справи вбачається, що боржнику направлялася копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, копія постанови про накладення арешту на майно та вимога державного виконавця.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасована з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді