Справа № 390/102/17
Провадження № 2/390/196/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"24" квітня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» до ОСОБА_2 про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0644123, зі строком дії з 00 год. 00 хв. 16.07.2016 до 15.07.2017 включно, забезпечений транспортний засіб «ВАЗ 2121», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що був укладений між ними та відповідачем недійсним з моменту його укладення та покласти судові витрати в розмірі 1 378,00 грн. на ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.07.2016 у с. Первозванівка Кіровоградського району Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 2121» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 21.07.2016 до колл-центру надійшло повідомлення про ДТП від відповідача та останнім надано інформацію, що нібито його цивільно-правова відповідальність застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0644123, зі строком дії з 00 год. 00 хв. 16.07.2016 до 15.07.2017 включно. Враховуючи дату укладення поліса та дату настання ДТП (18.07.2016 та 16.07.2016), було проведено внутрішнє службове розслідування на предмет встановлення обставин та умов настання страхового випадку та умов укладення полісу з відповідачем, результатами якої встановлено, що під час оформлення ДТП працівниками УНП в Кіровоградській обл., на відповідача було складено протокол про адміністративне правопорушення по ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"). Крім того, в рамках проведення службового розслідування працівниками служби безпеки позивача було здійснено виїзд в с. Первозванівку Кіровоградського району Кіровоградської області до відповідача та отримано від нього письмові пояснення від 02.08.2016, з яких вбачається, що поліс №АК/0644123 був укладений ним після ДТП та матеріальну шкоду потерпілій особі відшкодує самостійно. Таким чином, внутрішньою службовою перевіркою позивача було встановлено, що автомобіль «ВАЗ 2121», д/н НОМЕР_2 на момент ДТП не був забезпеченим транспортним засобом у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким регулюються правовідносини між страховиком, страхувальником та потерпілим у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, а поліс було укладено після настання ДТП. У зв'язку з чим звернулись до суду за захистом прав.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо заочного розгляду справи та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: за останнім відомим місцем проживання та реєстрації, про причини неявки суд не повідомив.

На підставі ст. ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачем, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/0644123 між позивачем ТОВ «Страхове товариство «Домінанта» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на строк дії з 16 липня 2017 року до 15 липня 2017 року включно. За Полісом забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки ««ВАЗ 2121», д.н.з. НОМЕР_2 1984 року випуску. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого складає 200 000 грн. за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю, 100 000 грн. - за шкоду, заподіяну майну (а.с. 5).

За приписами ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов'язковим (ст. 5 Закону України "Про страхування"). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Як і будь-яке зобов'язання, страхове зобов'язання може виникати з договору або з інших підстав, які передбачені законом.

Поняття договору страхування закріплено в ст. 979 ЦК України, ст. 354 ГК України та в ст. 16 Закону України "Про страхування". Так, згідно з наведеною статтею Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, договір страхування є двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним. Його також можна віднести до договорів про надання послуг та на користь третьої особи.

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України).

Ст. 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ч. 2 ст. 998 ЦК України визначені додаткові підстави для визнання недійсним договору страхування. Так, за змістом цієї норми договір страхування визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Законодавець у ст. 18 Закону України "Про страхування" розмежовує поняття "укладення" договору і "набрання ним чинності". Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Тобто момент укладення договору може не збігатися з моментом набранням ним чинності. Юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Так, в полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0644123 чітко вказано, що договір (поліс) набирає чинності з початку зазначеного строку його дії, а саме: 00 годин 00 хвилин 16.07.2016 до 15.07.2017 включно. Крім того, з полісу укладеного між сторонами вбачається, що відповідач сплатив страховий платіж в розмірі 475 грн. о 12.00 год. 15.07.2016, що відповідає даті його укладення.

Оцінюючи інші надані позивачем докази суд виходить з наступного. В службовій записці начальника СБ ОДО СО «Домінанта» ОСОБА_3 на ім'я директора ОДО СО «Домінанта» ОСОБА_4 відсутні будь-які реквізити (дата, підпис, печатка, тощо), а тому суд визнає її недопустимим доказом (а.с.6), відповідно не оцінює відомості, які зазначені в ній. Також суд критично ставиться до заяви на ім'я в.о. директора ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» від ОСОБА_2, так як до суду надана лише копія вказаної заяви, на якій відсутній вхідний номер реєстрації у канцелярії відповідача ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». У суду відсутня можливість перевірити, за яких обставин та ким вказана заява відбиралася. Тому суд вважає такий доказ недопустимим. Крім того, суд не бере до уваги пояснення ОСОБА_5 про те, що той вніс помилкову дату періоду полісу з 16.07.2016 у зв'язку з хворобливим станом та заяву самого ОСОБА_5 від 08.08.2016 з аналогічними твердженнями, оскільки позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили, що у ОСОБА_5 існують цивільно-правові чи трудові відносини із ТДВ «Страхове товариство «Домінанта». Також заява ОСОБА_5 від 08.08.2016 свідчить про те, що договір страхування був укладений до настання страхового випадку - 16.07.2016 і в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_1 було зазначено, що ці пояснення надані також помилково.

Статтею 60 ЦПК України покладено на кожну із сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. В ч. 4 цієї ж статті зазначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Наведене свідчить про відсутність визначених законом підстав для визнання полісу недійсним, позивач не надав жодних належних та допустимих доказів недотримання вимог законодавства України щодо укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 18 Закону «Про страхування» ст. ст. 203, 215, 638, 981, 983, 998 ЦК України, ст. ст. 57-61, 209, 212-215 224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» до ОСОБА_2 про визнання недійсним полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області О.О. Квітка