Номер провадження: 22-ц/785/2261/17
Номер справи місцевого суду: 2-187/11
Головуючий у першій інстанції Барвенко В. К.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді - Дрішлюка А.І., суддів Заїкіна А.П., Гірняк Л.А.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 серпня 2015 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, служба у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, про зобов'язання ОСОБА_4 у місячний термін знести самочинне будівництво, стягнення судового збору та проведення експертного висновку, -

ВСТАНОВИЛА:

03.07.2009 року ОСОБА_3 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4, про знесення самочинного будівництва(т. 1, а.с. 2 - 8), який в процесі розгляду справи неодноразово уточнював. В обґрунтування уточнених позовних вимог посилався на те, що відповідач здійснив перебудову будинку АДРЕСА_1, Комінтернівського району Одеської області без дозволу, без узгоджень, без проектної документації та з захватом землі для незаконного будівництва. Незважаючи на те, що уповноваженими органами було складено відповідний акт перевірки дотримання земельного законодавства ОСОБА_4, а також його було притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання вказівок даного акту, відповідач продовжує вести самочинне будівництво на вказаній земельній ділянці. Тому, позивач звернувся до суду з відповідним позовом, оскільки відповідач відмовляється добровільно знести самочинну будову біля його будинку, а на усні вимоги щодо виправлення вчинених ним правопорушень не реагує (т. 2, а.с. 184-187).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.08.2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково (т. 1, а.с. 239-240).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.11.2012 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.08.2012 року було скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено (т. 1, а.с. 290-292).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05.06.2013 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.08.2012 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 13.11.2012 року були скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1, а.с. 325-327).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.08.2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, служба у справах дітей Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, про зобов'язання ОСОБА_4 у місячний термін знести самочинне будівництво, стягнення судового збору та проведення експертного висновку було відмовлено (т. 2, а.с. 254-256).

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, 26.08.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою. Зокрема, апелянт вважає, що судом першої інстанції були неправильно встановлені та недоведені обставини, що мають значення для справи, а також неправильно застосовані норми матеріального права. Апелянт вказує, що відповідач ОСОБА_4 при здійсненні ним самовільного будівництва, не дотримався дозвільних та узгоджувальних процедур, а також не врахував законні інтереси та вимоги позивача, як власника і користувача суміжної земельної ділянки. Окрім цього, ОСОБА_3 не погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач не позбавляється можливості подати позов про перебудову самочинного будівництва відповідача, та, в тому разі якщо така перебудова не буде здійснена, вирішити питання подання відповідного позову про знесення будівництва. Зокрема, апелянт вказує, що в процесі розгляду справи ним були надані відповідні докази та висновки судових експертиз, а власне позовні вимоги стосуються саме перебудови спірного будинку. Апелянт просить суд скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12.08.2015 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі, а також стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у вигляді судового збору, а також витрат за проведення судових експертиз (т. 2, а.с. 258-266).

Апеляційне провадження було відкрито від 03.11.2015 року суддею апеляційного суду Одеської області Фальчуком В.П. (т.2, а.с. 279)

Ухвалою апеляційного суду Одеської області провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішення апеляційного суду Одеської області від 14.11.2013 року в цивільній справі № 2/1515/1360/12 за позовомОСОБА_7 до ОСОБА_4 про реальний розподіл будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою у зв'язку з нововиявленими обставинами (т. 3, а.с. 37-38).

30.11.2016 року провадження у справі було відновлено, оскільки 03.11.2016 року ухвалою апеляційного суду Одеської області заяву ОСОБА_7 про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення (т. 3, а.с. 47-48).

Рішенням Вищої Ради Юстиції від 08.12.2016 року суддю Фальчука В.П. було звільнено у відставку. У зв'язку з цим на підставі розпорядження керівника апеляційного суду Одеської області № 259 від 13.01.2017 року в порядку ст. 11-1 ЦПК України було визначено інший склад суду (т.3, а.с.50-55).

В судових засіданнях представник позивача апеляційну скаргу підтримував. Відповідачі проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

За клопотанням сторони позивача до матеріалів справи були приєднані копія постанови Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по адміністративній справі № 815/319/16, ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 року по вказаній адміністративній справі, а також копія ухвали ВАСУ від 12.08.2016 року (т.3, а.с. 75-84).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників провадження, які з'являлись, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 розпочав будівництво отримавши в установленому порядку дозвіл на будівництво, але без дозволу на виконання будівельних робіт. Допустимих та належних доказів щодо наявності на початок будівництва дозволу на виконання будівельних робіт ОСОБА_4 суду не надав. Як повністю доведено матеріалами справи, ОСОБА_4 провів реконструкцію та побудови з істотним порушенням прав ОСОБА_3 Разом з тим, судом першої інстанції було вказано, що знесення нерухомості, побудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечать суспільним інтересам або порушують права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил (у тому числі при відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм та правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або, якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді коли використані усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення до відповідальності.

Колегія суддів погоджується частково з такими висновком суду першої інстанції та вважає за необхідним внести зміни в мотивування відмови в задоволенні позову з врахуванням наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається з матеріалів справи предметом уточнених позовних вимог було зобов'язання ОСОБА_4 у місячний строк за власний рахунок знести та демонтувати відповідні об'єкти (добудови, перебудови тощо) (т.3, 184-187). Таким чином відхиляються доводи апелянта щодо того, що ним були заявлені позовні вимоги щодо зобов'язання провести перебудову. Щодо іншого доводу апеляційної скарги про порушення його прав як власника, що не було враховано судом першої інстанції, то колегія суддів виходить з наступного.

Спір виник між фізичними особами, які є власниками об'єктів нерухомого майна, які знаходяться на суміжних земельних ділянках, які ними використовуються. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 490980 від 10.02.2011 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю за № 00810 від 10.02.2011 року, а також списку співвласників земельної ділянки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 являються співвласниками земельної ділянки площею 0,0608 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, АДРЕСА_1, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (т. 1, а.с. 232-233). Як вбачається з витягу з рішення виконкому № 106 від 19.10.2007 року «Про надання дозволу на проведення проектно-пошукових робіт на будівництво житлових будинків з господарчими спорудами» ОСОБА_4 було дозволено реконструкцію та будівництво прибудови розміром 3х4 м до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Разом з тим, ОСОБА_4 було зобов'язано розробити та погодити проект будівництва в Комінтернівському районному відділі містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства та попереджено про необхідність додержання архітектурних та санітарних норм під час проведення будівництва (т. 1, а.с. 249).

Відповідачем було проведено реконструкцію та отримано декларацію № ОД 6 від 06.09.2012 року (т. 1, а.с. 281-283) щодо реконструкції житлового будинку (Літ. «А»), нове будівництво надбудови (Літ. «А1»), прибудови (Літ. «а»), гаражу (Літ. «З»), комори (Літ. «И») 1110.3; ІІ категорії складності загальною площею 137,8 кв. м. була прийнята до експлуатації за спрощеною процедурою, передбаченою наказом Мінрегіонбуду № 92 у 2012 році (будівельна амністія) (т. 1, а.с. 281-283, т. 2, а.с. 67-69). Вказана декларація була скасована в адміністративному порядку 14.01.2016 року (т.3, а.с. 90), проте постановою Одеського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 року по адміністративній справі № 815/319/16, яка була залишена в силі ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.07.2016 року скасування вказаної декларації було визнано протиправним (т.3, а.с. 75-82).

При цьому проведені по справі судові експертизи встановили наявність порушень будівельних норм та правил.

Так, як вбачається з експертного висновку № 2905 від 01.06.2010 року реконструйований будинок за спірною адресою не відповідає наступним вимогам «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», «Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій» в частині відсутності дозволу на проведення будівельних робіт, а також, ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» (п. 2.9., п. 2.12, п. 2.17, п. 2.24, п. 5.30); ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (п. 3.25*, п. 3.37) (т. 1, а.с. 165-176).

Крім цього, відповідно до експертного висновку № 1971 від 23.01.2015 року реконструкція та нове будівництво ОСОБА_4 побудови по АДРЕСА_1, Комінтернівського району, Одеської області не відповідає наступним вимогам: п. 7.2. СНіП «Несучі та огороджувальні конструкції»; п. 2.4.* СНіП III-VI-80 «Техніка безпеки в будівництві»; п.п. 3.25*, 3.37, 10.30* ДБН 360-92**; п. 2.1 ДБН В.2.5-28-2006 «Природнє та штучне освітлення»; п.п. 3.2, 3.4., 3.6. ДБН В.2.2-15-2005; п.3.3.2 «Методичних вказівок по здійсненню державного санітарного нагляду за встановленням та утриманням житлових будівель»; СаНПіН 2605-82 «Санітарні норми та правила забезпечення інсоляцією житлових та громадських будівель та території житлової забудови»; п. 10.4 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт»; п. 1.1, 5.1 «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», п.п. 2.15, 6.2, 9.1 ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», п. 1.1, 1.2 ДБН А.3.1-5-96 «Організація будівельного виробництва».

Враховуючи матеріали вище зазначених судових експертиз, колегія суддів приходить до висновку про наявність негативного впливу об'єкта реконструкції на експлуатацію суміжних побудов, які належать позивачу.

Виходячи з встановлених обставин справи сторона позивача за умови не усунення добровільно виявлених судовими експертизами недоліків та не усунення негативного впливу проведеної реконструкції на об'єкти, що належить позивачу, набула право на підставі ст.ст. 16, 316, 317, 386 ЦК України відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди в зв'язку з обмеженням (порушенням) його прав.

Разом з тим, наявність не скасованої декларації на момент вирішення спору позбавляє об'єкт статусу самовільного, а тому використання механізмів передбачених ст. 376 ЦК України відносно такого об'єкту можливо тільки в контексті аналогії закону та з врахуванням загального права власника вимагати усунення перешкод в здійсненні його права власності та/або відшкодування збитків заданих будівництвом. При цьому кваліфікація об'єкту в якості самочинного можлива також за умови побудови його в контексті обставин цієї справи з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1 ст. 376 ЦК України), що за наявності не скасованої декларації виключається.

Оскільки перелік способів захисту не є вичерпним, а позивач самостійно визначає найбільш ефективний спосіб захисту прав, то право на усунення перешкод в здійсненні його права може бути реалізовано у будь-який спосіб, який призведе до поновлення його прав, проте не порушить засади розумності. Оскільки позивачем було обрано спосіб захисту у вигляді зобов'язання знести та демонтувати відносно об'єкту, який не має статусу самочинного, то слід було дотримуватись механізму передбаченого ст. 376 ЦК України в порядку аналогії закону, тобто пред'явити вимоги про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Правило про зобов'язання знести самочинне будівництво, здійснене на власній земельній ділянці, виходячи з засад розумності та справедливості може бути засновано за аналогією лише у тому разі, коли буде встановлено, що будівництво неможливо привести у стан, який буде відповідати будівельним нормам та правилам, або особа відмовляється вчинити такі дії. Як вбачається з експертного висновку № 1971 від 23.01.2015 року реконструкція та нове будівництво ОСОБА_4 побудови по АДРЕСА_1, технічна можливість приведення самочинно побудованого житлового будинку по АДРЕСА_1 у відповідність вимогам ДБН наявна при умові складення проектної документації, виконаної організацією, яка має відповідну ліцензію, у відповідність з вимогами ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», які виключатимуть негативний вплив об'єкта реконструкції на експлуатацію суміжних побудов, в тому числі по вул. Патріотична, 18, при цьому не порушуючи вимоги нормативно-технічної документації, наведеної в даному висновку (т. 2, а.с. 159-167). Разом з тим, такі вимоги в суді першої інстанції не заявлялись, а тому колегія суддів не може прийняти рішення з цього приводу розглядаючи справу в апеляційному порядку.

Окремо колегія суддів наголошує, що до звернення суду позивача з позовом про усунення наслідків негативного впливу та про зобов'язання привести у відповідність, відповідачі мають право самостійно усунути встановлені судовими експертизами порушення та/або усунути негативний влив на свій розсуд. Після звернення до суду та у разі ухвалення рішення таке право буду трансформовано в обов'язок виконати рішення суду в спосіб та порядку встановленому законом.

Таким чином, оскільки, доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, апеляційний суд на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу частково та змінює мотивування відмови в рішенні суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 серпня 2015 року- задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 12 серпня 2015 року змінити в частині мотивування відмови, в іншій частині - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

А.П. Заїкін

Л.А. Гірняк

03.10.2017 року м. Одеса