Справа № 214/4730/16-ц
2/214/668/17
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
17 липня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання , -

встановив:

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та примусово зняти його з реєстраційного обліку в цій квартирі.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що вона є власником, зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_2 . За вказаною адресою зареєстрований також її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак відповідач з 2007 року по даний час в вищезазначеній квартирі не проживає та не з`являється. Останній з 2007 рок проходив військову службу по контракту в Російській Федерації, після служби по контракту він одружився на громадянці Російської Федерації та на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_3 . З 2007 року жодного разу на Україну він не приїздив, у квартирі позивача не проживав. Крім того, відповідач протягом вказано періоду не сплачує свою частину комунальних платежів. Тому позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явилась. Надала суду заяву в якій просить суд долучити до матеріалів цивільної справи згоду відповідача на зняття його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач до зали судового засідання не з`явися, надав письмову нотаріально засвідчену згоду на зняття його з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, надані сторонами, встановив наступні обставини справи та визначив відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами Житлового Кодексу України та нормами ЦК України.

Так, згідно довідки № 16 виданої Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою уповноваженому власнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 в тому, що її сім`я складається з двох чоловік: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.5).

Згідно довідки № 1722 виданої 06.08.2008 року військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 гр. ОСОБА_2 в тім, що він дійсно проходить військову службу за контрактом в в/ч НОМЕР_2 м. Каспійськ з 01.11.2007 року по теперішній час. (а.с.6).

Відповідно до акту складеного мешканцями будинку АДРЕСА_4 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2002 року не проживає за адресо АДРЕСА_2 . (а.с.7)

Як вбачається із згоди 66 АА3943971 відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.27)

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_3 на право власності на житло від 04 серпня 1994 року квартира яка знаходитися за адресою АДРЕСА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 та члена її сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 30-30 зворот)

Відповідно до технічного паспорту квартира АДРЕСА_1 , розташована на 7 поверсі двоповерхового будинку та складається з: 2 кімнат житловою площею 29,3 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 17,3 кв.м., 2-а кімната 12,0 кв.м., кухні площею 7,10 кв.м., ванної кімнати площею 2,70 кв.м., вбиральні 0,9 кв.м., кладова 1,0 кв.м. та коридору 7,5 кв.м. Загальна площа квартири складає 49,5 кв.м. (а.с.31).
Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з`ясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Разом з тим, положенням ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено юридичну підставу втрати членом сім`ї власника (у тому числі колишнім членом сім`ї власника) права на користування житлом власника, а саме - відсутність члена сім`ї власника житла без поважних причин понад один рік за таким місцем проживання (у житлі), якщо інше не встановлено домовленістю із власником або законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
З висновку Верховного Суд України, зроблених у справі № 6-24089 св06 від 31.03.2007 року вбачається, що в разі виникнення спору між власником житла і членами його сім`ї суди повинні врахувати, що право члена сім`ї на користування житлом є сервітутним, у зв`язку із чим його припинення повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. На переконання Верховного Суду України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім`ї, понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо іншого не встановлено домовленістю між ними і власником житла.

Таким чином, при вирішенні питання про втрату права користування житлом члена сім`ї власника житла з`ясуванню підлягає як термін його відсутності, так і поважність причин такої відсутності.
Отже, суд на підставі наданих письмових доказів, з урахуванням положень ст. 316, 655 ЦК України приходить до висновку, що ОСОБА_1 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Позивач, як власник вищезазначеної квартири, в зв`язку з наявністю в ній зареєстрованих осіб, які не проживають в спірній квартирі без поважних причин понад один рік, позбавлена можливості реалізувати своє право як власника майна. Судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік (а.с. 12;14) та не заперечує проти зняття його з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою (а.с.27)
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 , такими що втратив право користуватись квартирою АДРЕСА_1 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки єдиним способом захисту цивільного права - права на користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд, є визнання останнього такими що втратив право користуватись житловим приміщення, яке належить позивачу на праві спільної сумісної власності.
Стосовно частини позовних вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою суд зазначає, що така вимога задоволенню не підлягає оскільки зняття з реєстраційного обліку осіб не належить до компетенції суду та не є способом захисту порушеного цивільного права, які визначені у ЦК України. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд покладає на відповідача, стягнувши на користь позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.1)

На підставі викладеного, керуючись ст. 405 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 74, 169, 197, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Б. Щеняєва