РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/239/17
Провадження № 2-о/327/17/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2017 року смт. Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Завіновської А.П.,

при секретарі судового засідання Пригінській О.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Розівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (далі Розівський РВ ДРАЦС),

в с т а н о в и в:

04 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій зазначала, що її рідна сестра ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: вул. Шевченко, б. 55, с. Вільне Розівського району Запорізької області, 28 червня 2017 року у КЗ «Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька», народила дитину жіночої статі, якій в подальшому надано імя «Єсенія». Мати дитини не має змоги звернутися до суду із наведеною заявою, так як перебуває із новонародженою дитиною у м. Донецьку, виїхати за межі території АТО через спеку, труднощі із транспортуванням немовляти та відсутності належних документів про народження дитини також не має можливості. У зареєстрованому шлюбі ОСОБА_2 не перебуває. При зверненні до Розівського РВ ДРАЦС з метою реєстрації народження дитини, останнім було відмовлено, оскільки для підтвердження факту народження дитини жіночої статі, народженої 28.06.2017 року у громадянки ОСОБА_2, було предявлено документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоровя від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Встановлення факту народження необхідно для отримання свідоцтва про народження дитини, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних прав та свобод громадянина України.

З огляду на вказане, заявник просила встановити факт народження дитини - ОСОБА_3, яка народилася 28 червня 2017 року у місті Донецьку, у батьків ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_4.

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із письмовою заявою, в якій просила розглядати справу у її відсутність, та заяву про встановлення факту народження дитини задовольнити.

ОСОБА_5, як представник заінтересованої особи Розівського РВ ДРАЦС у поданій до суду письмовій заяві, не заперечувала проти задоволення вимог ОСОБА_1, та також просила розглядати справу у її відсутність.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Перевіривши наявні у матеріалах цивільної справи докази та надавши їм належну оцінку, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суди розглядають справи про народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження (п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», зокрема на території м. Донецьку, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Закон закріплює за державою обовязок вживати всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Підставою для встановлення факту народження є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про народження громадянина в певний час і за певних обставин.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно абз. ч. 1, ч. 3 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Частинами 2 та 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважається незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідними сестрами, що підтверджується відповідними копіями паспортів, свідоцтвом про одруження заявника та народження останніх (а.с. 5-7, 8-9, 11).

Як вбачається з матеріалів справи, у громадянки ОСОБА_2, 28 червня 2017 року у КЗ «Центральна міська клінічна лікарня № 6 м. Донецька» народилася дитина жіночої статі, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження № 969 від 14 липня 2017 року (а.с. 10).

З метою реєстрації факту народження дитини заявник звернулася до Розівського РВ ДРАЦС, проте 03 серпня 2017 року у такій реєстрації та отриманні свідоцтва про народження дитини їй було відмовлено на підставі невідповідності медичного свідоцтва про народження дитини встановленим вимогам законодавства України (а.с. 12).

Встановлення факту народження дитини необхідно для проведення такої державної реєстрації на території України, яка контролюється державними органами влади, та отримання свідоцтва про народження дитини.

З огляду на викладене, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини та отримання відповідного свідоцтва є об'єктивні перешкоди. Також судом враховано, що зазначений факт не може бути встановлений в іншому порядку, крім судового.

Таким чином, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту народження 28 червня 2017 року у м. Донецьку Донецької області у громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, дитини жіночої статті, якій в подальшому надано імя «Єсенія», такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, згідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько не перебувають в шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записується за її вказівкою.

Оскільки ОСОБА_2 не перебуває у зареєстрованому шлюбі, в задоволенні вимоги про зазначення у свідоцтві про народження батьком дитини «Мойся Ярослава Геннадійовича», слід відмовити, так як в окремому провадженні розглядається факт народження дитини, а не визнання батьківства, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст. ст. 125, 135, 144 СК України, ст. ст. 158, 197, 209, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт народження 28 червня 2017 року у м. Донецьку Донецької області у громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, дитини жіночої статті на імя «Єсенія».

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції, Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: А.П. Завіновська