АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-1357 Головуючий у 1-й інстанції - Колдіна О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

секретар Пузикова В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

та позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" про визнання кредитного договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваного правочину, визнання пункту договору недійсним,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ "Родовід Банк" про визнання кредитного договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваного правочину, визнання пункту договору недійсним.

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, ПАТ "Родовід Банк" через свого представника, ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Родовід Банк" у повному обсязі (т.2, а.с.105-108).

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ "Родовід Банк" про визнання кредитного договору удаваним правочином, застосування наслідків удаваного правочину, визнання пункту договору недійсним, ОСОБА_3 не оскаржується, а тому в апеляційному порядку у цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: представників позивача, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, представника відповідача, ОСОБА_7, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення в частині вирішення позовних вимог ПАТ "Родовід Банк" суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

20.02.2008 р. між ВАТ "Родовід Банк" та ОСОБА_3 був укладений Кредитнимй договір № 77.2/СК-028.08.2, відповідно до умов якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 470000 доларів США, строком до 20.02.2013 р. включно, зі сплатою 14,5 % річних.

Відповідно до п.п.2.1, 4.1 Кредитного договору Банк зобов'язався надати Позичальнику кредити на загальну суму, що не перевищує розмірів кредитної лінії, зазначеної в п.1.1 цього Договору, згідно з письмовими заявками Позичальника, а Позичальник, в свою чергу, зобов'язалась погашати кредити рівними частинами в сумі 18800 доларів США щомісячно, в строк до 10 числа кожного місяця, починаючи з лютого місяця 2011 року, шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку.

Крім того, Позичальник зобов'язалась сплачувати Банку нараховані проценти за користування кредитами до 10 числа кожного календарного місяця включно, починаючи з місця наступного за звітним, а також 20 лютого 2013 року або в день повного дострокового погашення заборгованості за кредитами шляхом внесення готівкових грошових коштів у касу Банку або безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку. Датою сплати заборгованості за процентами є день зарахування коштів на рахунок (п.4.2 Кредитного договору).

Сторонами був погоджений порядок черговості погашення заборгованості за Кредитним договором, відповідно до якого заборгованість погашається в наступній черговості: погашення простроченої заборгованості за процентами за користування кредитом, погашення простроченої заборгованості за кредитами, погашення заборгованості за пенею, яка визначається відповідно до п. 4.5 Договору, погашення строкової заборгованості по нарахованим процентам, погашення строкової заборгованості по кредиту.

Згідно з п. 4.5 Кредитного договору за порушення строків (термінів) повернення кредитів та/або сплати процентів за користування кредитами, сплачувати Банку пеню за кожний день прострочки у розмірі 1,6% від простроченої заборгованості.

В подальшому, 08.10.2008 р. на підставі Договору про внесення змін до Кредитного договору № 77.2/СК-028.08.2 розмір процентної ставки було змінено на 17% річних.

ВАТ "Родовід Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Родовід Банк") виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти для споживчих цілей на підставі її заявок в розмірі 442536 доларів США, що підтверджується випискою по рахунку позичальника та заявами про видачу готівки, і зазначені обставини не спростовані в ході судового розгляду.

ОСОБА_3 належним чином не виконала свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором відповідно до погоджених умов, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Станом на 27.02.2015 року розмір заборгованості відповідача становить 570 037,05 доларів США та 295 512 656, 59 гривень, з яких: сума простроченої заборгованості по тілу кредиту - 432 471,83 доларів США; сума простроченої заборгованості за процентами по кредиту - 137 565,22 доларів США; пеня 294 003 387, 22 гривень; 3% річних від суми заборгованості - 1 509 269, 37 гривень.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ "Родовід Банк" районний суд виходив з того, що матеріали справи містять докази, які спростовують наданий позивачем суду розрахунок заборгованості, однак суд позбавлений самостійно можливості визначити її розмір, а сторона позивача уникала від призначеної судом експертизи, шляхом ненадання запитуваних експертом документів для визначення дійсної суми боргу, а тому розмір визначеної позивачем суми заборгованості є недоведеним.

Водночас, відповідно до положень процесуального законодавства обов'язок визначення фактів, які необхідно встановити для вирішення спору і які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, покладається на суд (п.3 ч.6 ст. 130 ЦПК).

За правилом ч.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ПАТ "Родовід Банк" про стягнення заборгованості за кредитним договором не відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону унаслідок допущеної районним судом неповноти з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Так районним судом не вжито усіх процесуальних заходів для перевірки розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого позивачем, не з'ясовано, яку саме суму заборгованості визнає відповідач та яку суму заборгованості відповідач вважає виставленою необґрунтовано, і з яких підстав.

Указані обставини, ураховуючи положення ст. 309 ЦПК України, дають суду апеляційної інстанції підстави для скасування рішення у його оскаржуваній частині - вирішення позовних вимог ПАТ "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення позову виходячи з наступного.

В порядку, визначеному ч.2 ст. 303 ЦПК України, апеляційним судом у якості нового доказу досліджений розгорнутий (із розбивкою по місяцях) розрахунок заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 27 лютого 2015 року (т.2, а.с.158-166).

Під час апеляційного розгляду представник відповідача, ОСОБА_7, визнала, що із отриманих ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 442 536 доларів США відповідачем було повернуто 10 064,17 доларів США, таким чином, залишок заборгованості за тілом кредиту складає 432 471 долар США 83 центи і відповідачем не оспорюється.

Розгорнутий (помісячний) розрахунок заборгованості за процентами по кредиту (т.2, а.с.159), відповідно до якого за період з 28 лютого 2008 року по 20 лютого 2013 року були нараховані до сплати 354 938,38 доларів США процентів за кредитом, з яких сплачено 217 373,16 доларів США, залишок заборгованості складає - 137 565,22 доларів США, відповідачем під час апеляційного розгляду також не спростований.

Доводи представника відповідача про те, що суми, які повинні були бути зараховані на погашення відсотків, були в порушення умов договору зараховані на погашення тіла кредиту, що призвело до збільшення суми заборгованості, не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки вони не підкріплені посиланням на конкретні суми та жодними розрахунками, які б дали суду підстави погодитись із цією позицією сторони.

Водночас, надані позивачем у цій частині розрахунки узгоджені із випискою по особовому рахунку ОСОБА_3 за період з 28 лютого 2008 року по 21 червня 2013 року (дата останнього погашення процентів за кредитом у розмірі 4000 доларів США) (т.2, а.с.161-166).

Апеляційним судом відхиляються, як такі, що не стосуються предмету доказування у спорі про стягнення заборгованості, покладені районним судом в основу рішення у цій частині висновки експерта Центру судових експертиз "Альтернатива" ОСОБА_8 від 09.01.2015 р., про те, що дані таблиці додатку № 1 до кредитного договору мають ряд арифметичних помилок та не відповідають умовам самого кредитного договору №77.2/СК-028.08.2, а саме: значна кількість сум процентів, що вказані в таблиці, розраховані за процентною ставкою, що не відповідає розміру ставки визначеною п.1.3 кредитного договору; згідно таблиці додатку № 1 до кредитного договору погашення основної суми боргу визначено, починаючи з лютого 2011 року, а згідно детального розпису сукупної вартості кредиту погашення основної суми боргу має відбуватися щомісяця. Суми в таблиці додатку № 1 до кредитного договору розраховані, виходячи з умови надання кредитних коштів в сумі 470000 доларів США, тоді як за умовами кредитного договору розрахунок процентів за кредитами здійснюється на фактичну суму заборгованості за кредитами, починаючи з дня його надання позичальнику.

При цьому апеляційний суд виходить з того, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором визначена виходячи із фактично наданої суми кредиту - 442 536 дол. США, а означений Додаток №1 до кредитного договору втратив чинність після внесення змін до кредитного договору 8 жовтня 2008 року (т.1, а.с.11), яким було змінено процентну ставку за користування кредитними коштами.

Таким чином, наявність у ОСОБА_3 заборгованості за кредитом у розмірі 432 471 доларів США 83 центи та заборгованості за процентами по кредиту у розмірі 137 565 доларів США 22 центи знайшла своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому указані суми заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь ПАТ "Родовід Банк".

Крім заявлених позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості ПАТ "Родовід Банк" також заявлено вимоги про стягнення сум пені та трьох процентів річних на тіло кредиту та на відсотки.

Щодо цих позовних вимог ОСОБА_3 було подано заяву про застосування позовної давності (т.1, а.с.83).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

У даному конкретному випадку при поданні (направленні поштою) позову 11 жовтня 2013 року (т.1, а.с.30) позовні вимоги про стягнення пені на тіло кредиту заявлені за період починаючи з 11 лютого 2011 року, тобто понад один рік, який передував зверненню до суду. Вимоги про стягнення трьох відсотків річних на суму простроченої заборгованості за тілом кредиту заявлені в межах трирічного строку, водночас вимоги про стягнення трьох відсотків річних на суму простроченої заборгованості за процентами заявлені з 12 березня 2008 року, тобто понад трирічний строк. Під час розгляду справи судом позивач у межах річного та трирічного строку збільшував позовні вимоги про стягнення пені та трьох відсотків річних і остаточно заявив їх за період до 27 лютого 2015 року.

При застосуванні позовної давності у спорі в частині стягнення трьох відсотків річних вони підлягають стягненню: на суму простроченої заборгованості за кредитом за період за період з 11 жовтня 2012 року по 27 лютого 2015 року у загальному розмірі 1 044 428 грн. 63 коп. (38905,95$ х 26,844959); на суму прострочених процентів за кредитом за період з 12 жовтня 2010 року по 27 лютого 2015 року у загальному розмірі 409 545 грн. 89 коп. (15 255,97$ х 26,844959), а всього: 1 453 974 грн. 52 коп. Правильність наданого позивачем у цій частині розрахунку відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростована.

При застосуванні позовної давності у спорі в частині стягнення пені на суму простроченої заборгованості за тілом кредиту та відсотками вона підлягає стягненню за період з 11 жовтня 2012 року по 27 лютого 2015 року у загальному розмірі 215 771 591 грн. 27 коп.( 5 755 386,91 + 2 014 330,30 = 7 769 717,21 $ х 26,844959), відповідно до курсу НБУ станом на час ухвалення цього рішення. Правильність наданого позивачем у цій частині розрахунку відповідачем у встановленому процесуальним законом порядку не спростована.

Водночас, за правилом ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У даному конкретному випадку з наданого позивачем розрахунку заборгованості, яка утворилась станом на 27 лютого 2015 року убачається, що заборгованість ОСОБА_3станом на цю дату в частині основного боргу (тіло кредиту та відсотки) складає 570 037, 05 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на час ухвалення цього рішення становить 15 302 621 грн. 24 коп. (570 037, 05$ х 26,844959).

Таким чином, розмір пені у десятки разів перевищує розмір збитків, заподіяних позивачу унаслідок прострочення відповідачем сплати заборгованості за кредитним договором.

Водночас із правової позиції Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100 цс 14 за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України, вбачається наступне.

Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Ураховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду України у контексті обставин даної справи, апеляційний суд приходить до висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру пені до розміру збитків - 15 302 621 грн. 24 коп.

Таким чином, заявлені ПАТ "Родовід Банк" позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №77.2/СК-028.08.2 від 20 лютого 2008 року, яка утворилась станом на 27 лютого 2015 року, підлягають частковому задоволенню - на суму 570 037 доларів США 05 центів та 16 756 595 грн. 76 коп., з яких: 432 471 доларів США 83 центи - заборгованість за кредитом; 137 565 доларів США 22 центи - заборгованість за процентами по кредиту; 15 302 621 гривень 24 копійки - пеня; 1 453 974 гривень 52 копійки - три проценти річних.

За правилами ст. 88 ЦПК при задоволенні позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за твердою ставкою у загальному розмірі 7 226 грн. 10 коп. (3441 + 3785,10; т.1, а.с.1; т.2, а.с.119).

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року в частині вирішення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" заборгованість за кредитним договором №77.2/СК-028.08.2 від 20 лютого 2008 року, яка утворилась станом на 27 лютого 2015 року, у розмірі 570 037 (п'ятсот сімдесят тисяч тридцять сім) доларів США 05 центів та 16 756 595 (шістнадцять мільйонів сімсот п'ятдесят шість тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять) гривень 76 копійок, з яких: 432 471 доларів США 83 центи - заборгованість за кредитом; 137 565 доларів США 22 центи - заборгованість за процентами по кредиту; 15 302 621 гривень 24 копійки - пеня; 1 453 974 гривень 52 копійки - три проценти річних.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" 7 226 (сім тисяч двісті двадцять шість) гривень 10 копійок на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О. Невідома