Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2017 р. Справа153/253/17

Провадження2/153/98/17-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді - Дзерина М.М.

за участю секретаря судових засідань - Гулковської Т.Т.

позивача - ОСОБА_2

представника позивача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області, цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_5 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів із ОСОБА_5. Вказала, що 28 квітня 2012 року, відповідач звернулась до неї з проханням позичити їй гроші в сумі 2 000 доларів США. Одержавши кошти, відповідач особисто написала розписку у вигляді договору позики, пообіцявши повернути кошти до 01 січня 2013 року. Після цього, 01 червня 2012 року, знову відповідач звернулась до неї з проханням позичити їй гроші в сумі 2 000 доларів США. Одержавши кошти, відповідач знову особисто написала розписку у вигляді договору позики, пообіцявши повернути кошти до 01 січня 2013 року. В розписках відповідач власноруч вказала, що в разі неможливості повернути борг, передала їй у власність документи на власну квартиру за АДРЕСА_1, надавши при цьому їй оригінал договору дарування квартири від 20 серпня 2010 року, витяг з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Однак відповідач у визначений строк кошти не повернула при цьому посилалась на те, що вона хворіє (зламала ногу) потім посилалась на те, що діти по черзі поступають, а потім говорила, що вчаться й на її неодноразові прохання повернути гроші відповідач стала просити вибачення та просила відтермінувати повернення коштів ще на пів року, на рік. Останній раз повідомила її про те, що прибуде 01 січня 2017 року на новорічні свята та поверне гроші. Однак її спроби зв'язатись із відповідачем були марними на прохання повернути гроші відповідач не реагувала. Станом на 28 лютого 2017 року офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становить 2705,3672 грн., тобто всього відповідач винна кошти в сумі 108 214, 58 грн. Вважаючи свої права порушеними позивач змушена звернутись до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просить їх задовільнити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 є особою похилого віку, а відповідач ОСОБА_5 ввійшла до неї в довіру та позичила кошти під розписку. У строки вказані в розписці відповідач кошти не повертала, а лише просила відстрочити їй строк повернення коштів на що і розраховувала ОСОБА_2. Просить суд поновити пропущений строк позовної давності, так як між позивачем та відповідачем до 01 січня 2017 року існувала усна домовленість.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні просить суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач не звернулась до суду в межах строку позовної давності. При цьому позивач не зверталась до суду із письмовою заявою про поновлення пропущених строків та не наводила поважність причин його пропуску.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні розповіла, що вона знає ОСОБА_5 двічі позичала у ОСОБА_2 кошти, про що писала розписки, однак відмовляється віддавати.

З'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити виходячи із наступного.

Із розписки наданої ОСОБА_2вбачається, що 28 квітня 2012 року відповідач ОСОБА_5отримала від ОСОБА_22000 (дві тисячі) доларів США та зобов'язалась повернути до 01 січня 2013 року та в заставу залишила документи на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1.в чім особисто розписалась(а.с.4). Із розписки наданої ОСОБА_2вбачається, що 01 червня 2012 року відповідач ОСОБА_5отримала від ОСОБА_22000 (дві тисячі) доларів США та зобов'язалась повернути до 01 січня 2013 року та в заставу залишила документи на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 чім особисто розписалась( а.с.5). Із копії договору дарування квартири серії ВР № 804958 та з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна таз витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СС № 037803 встановлено, що власником квартири за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 (а.с.6-8).Із заяви представника відповідача ОСОБА_4 від 18 квітня 2017 року про застосування строку позовної давності вбачається, що він просить застосувати позовну давність у даній цивільній справі.

Статтею 256 ЦК України визначено поняття позовної давності, а саме позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Про застосування строку позовної давності представник відповідача надав заяву. Оцінюючи можливість застосування загального строку позовної давності в три роки, у відповідності до ст. 257 ЦК, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч. 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позов подано до суду 28 лютого 2017 року, представником позивача було заявлено усне клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності та вказано, що відповідач вводила позивача в оману та обіцяла повернути кошти, однак ці причини пропущення строку позовної давності не є поважними, а тому вбачаються підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Так, кінцевий строк повернення коштів зазначений у розписці 01 січня 2013 року. Таким чином, позивач мала змогу та знала про свої порушені права. Тривалий час позивач не зверталась до суду і причин поважності пропуску цього строку позивачем - суду не доведено.

На підставі вищевикладеного та зважаючи на те, що позивачем було пропущено строк на звернення до суду за захистом свого порушеного права, а відповідач наполягає на застосуванні позовної давності, суд вважає, що є підстави застосування наслідків пропуску строку та застосування позовної давності.

За таких обставин, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об'єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, суд вважає встановленим порушення відповідачем права позивача на виконання зобов'язань за розписками від 28 квітня 2012 року та від 01 червня 2012 року, однак, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності у задоволенні вимог позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст.261, 267 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення коштів - відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду через Ямпільський районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий М.М.Дзерин