Ухвала

іменем україни

13 квітня 2017 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, який в процесі розгляду уточнила, та просила стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 195 723 грн 80 коп. та відшкодувати моральної шкоди у розмірі 10 000 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 23 листопада 2014 року з вини відповідачів, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1, було залито їх квартиру АДРЕСА_3 у будинку за вказаною адресою.

Згідно акту ЖЕКу №-513 від 15 грудня 2014 року про залиття квартири, складеного комісією в складі працівників ЖЕКу №-513, залиття сталося внаслідок розірвання лічильника встановленого на гаряче водопостачання у кв. № 121.

Відповідно до звіту № 210/14 від 17 грудня 2014 року проведеного ФОП «ОСОБА_7» Центру експертної оцінки розмір матеріального збитку в результаті залиття АДРЕСА_2, яке трапилось 23 листопада 2014 року складає 123 429 грн 50 коп.

Повторним звітом № 44/16 від 17 березня 2016 року проведеного ФОП «ОСОБА_7» Центру експертної оцінки, встановлено розмір майнової шкоди в результаті залиття квартири за цінами дійсними на момент перерахунку складає 195 724 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з кожного, по 29 632 грн 37 коп. матеріальної шкоди заподіяної залиттям квартири на користь ОСОБА_3

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, з кожного по 1 000 грн в рахунок компенсації моральної шкоди заподіяної залиттям квартири на користь ОСОБА_3 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 яка подана з пропущенням установленого ст. 325 ЦПК Українипроцесуального строку.

У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних вище рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог статті 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності і надавши їм належну оцінку, обґрунтовано виходив із того, що відповідно до акта про залиття квартири від 15 грудня 2014 року, складеного комісією в складі працівників ЖЕКу-513, залиття квартири позивача сталось з вини відповідачів, що є підставою для відшкодування останньому майнової та моральної шкоди.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова