Справа № 369/1505/17
Провадження № 2/369/1654/17
УХВАЛА

Іменем України

20.07.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 до головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, Пенсійний фонд України, Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ОСОБА_3, про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про накладення арешту коштів на пенсійний рахунок боржника,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою до головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, Пенсійний фонд України, Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ОСОБА_3, про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про накладення арешту коштів на пенсійний рахунок боржника, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 березня 2011 року у цивільній справі № 2-947/11 позовні вимоги ПАТ Банк Кіпру до ОСОБА_1 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк Кіпру загальну суму заборгованості у розмірі 6454856 грн. 96 коп..

20 березня 2013 року постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження № 37086161, де визначено в якості боржника ОСОБА_1, а в якостя стягувача Публічне акціонерне товариство Банк Кіпру.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 жовтня 2016 року у виконавчому паровадженні № 37086161 замінено стягувача на ТОВ ОСОБА_2 ОСОБА_3.

11 січня 2017 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 37086161 стало відомо про те, що постановою головного державного виконавця від 07 вересня 2016 року на підставі ст. 52 Закону України Про виконавче провадження накладено арешт коштів на банківських рахунках боржника ОСОБА_1, а серед інших, і на пенсійний рахунок останнього за № 8479, що відкритий у Державний ощадний банкУкраїни, МФО 300465 та звернуто стягнення на пенсію у розмірі, що складає 8699,41 грн. та 14705 грн..

З огляду на це 16 січня 2017 року адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві подано заяву з проханням про зняття арешту коштів боржника, який накладений на вищезазначений пенсійний рахунок № 8479, у звязку з тим, що дана виконавча дія не відповідає діючому законодавству України.

Проте, листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстицуії у м. Києві, отриманого 01 лютого 2017 року, було невмотивовано і безпідставно відмовлено у задоволенні вимог, зокрема, щодо зняття арешту на пенсійний рахунок.

Між тим, умови та порядок звернення стягнення на пнсію передбачений ст. ст. 68, 69, 70 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року.

Разом з цим, як вбачається із ст. 70 вказаного Закону відповідно до даного виду стягнення може бути відраховано не більше як 20 відсотків пенсії.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Крім того, на підставі вимог ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, включаючи право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленому законом.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просив визнати неправомірною і скасувати постанову від 07 вересня 2016 року головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби головного територіального управіління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № 37086161 щодо накладення арешту коштів на пенсійний рахунок № 8479 боржника ОСОБА_1, що відкритий у Державний ощадний банк України, МФО 300465.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 і представник заявника не зявились, про дату, час і місце розгляду скарги представник заявника ОСОБА_1 повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

В судове засідання представник заінтересованої особи ПАТ «Кредобанк» не з»явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

В судове засідання заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 не з»явились, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялись належним чином, подали суду заяви про розгляд скарги у відутності їх предстаників.

В судове засідання представник заінтересованої особи Пенсійного фонду України не зявився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

В судове засідання головний державний виконавець Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 не зявилась, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)- сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 20 березня 2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-947/2011, виданого 06 лютого 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Кіпру загальну суму заборгованості в розмірі 6454856,96 грн., і запропоновано боржнику добровільно виконати рішення суду в 7-денний термін з моменту винесення постанови та надати письмове підтвердження про виконавння.

Відповідно до супровідного листа Відділу прмусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві 20 березня 2013 року вказана постанова про відкриття виконавчого провадження від 20 березня 2013 року була надіслана ОСОБА_1.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 березня 2013 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконачої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення-6454856,96 грн., та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику ОСОБА_1 лише в межах суми боргу.

Постановою про арешт коштів боржника від 07 вересня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 59 Закону України Про банки і банківську діяльнівсть, ст. ст. 11, 52 Закону України Про виконавче провадження, накладено арешт на кошти та цінності, що містяться на всіх рахунках та вкладах боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника та знаходяться в банківських установах: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Укргазбанк, Публічне акціонерне товариство ОТП ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_5 Аваль, Публічнне акціонерне товариство Дердавний експортно-імпортний банк України, Публічне акціонерне товариство Укрсиббанк, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_6 Дніпро, Публічне акціонерне товариство ВТБ ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_6 ОСОБА_7, Публічне акціонерне товариство Мегабанк, Публічне акціонерне товариство Сбербанк, Публічне акціонерне товариство Сбербанк, Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Првавекс-Банк, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк Південний, та належать боржнику ОСОБА_1, у межах суми 6454856,96 грн..

Постановою про зміну назви сторони виконавчого провадження від 20 квітня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 постановлено відповідно до вимог ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження замінити стягувача Публічне акціонерне товариство Неос Банк на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ОСОБА_3 у виконавчому ппровадженні № 37086161 щодо виконання виконавчого листа 2-947/2011, виданого 06 лютого 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Кіпру.

В наданих суду письмових запереченнях головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 повідомлено, що 07 вересня 2016 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, та направлено на виконання до банківських установ. Дана постанова оскаржується в 10-денний строк з дня її отримання. Відповідно до листа АТ Ощадбанк арешт на рахунок боржника накладено 11 жовтня 2016 року. Про арешт рахунку боржнику стало відомо в жовтні 2016 року, а скаргу подано 06 березня 2017 року, тобто, строк оскарження даної постанови пропущено.

Відповідно до вимог ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно вимог ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Як зазначав представник заявника ОСОБА_1 у поданій до суду скарзі, що 11 січня 2017 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 37086161 стало відомо про те, що постановою головного державного виконавця від 07 вересня 2016 року на підставі ст. 52 Закону України Про виконавче провадження накладено арешт коштів на банківських рахунках боржника ОСОБА_1, а серед інших, і на пенсійний рахунок останнього за № 8479, що відкритий у Державний ощадний банк України, МФО 300465 та звернуто стягнення на пенсію у розмірі, що складає 8699,41 грн. та 14705 грн.. З огляду на це 16 січня 2017 року адвокатом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві подано заяву з проханням про зняття арешту коштів боржника, який накладений на вищезазначений пенсійний рахунок № 8479, у звязку з тим, що дана виконавча дія не відповаідає діючому законодавству України. Проте, листом Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, отриманого 01 лютого 2017 року, було невмотивовано і безпідставно відмовлено у задоволенні вимог, зокрема, щодо зняття арешту на пенсійний рахунок.

Як вбачається з матеріалів справи, представник заявника ОСОБА_1 оскаржив до суду постанову від 07 вересня 2016 року головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби головного територіального управіління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № 37086161 щодо накладення арешту коштів на пенсійний рахунок № 8479 боржника ОСОБА_1, що відкритий у Державний ощадний банк України, МФО 300465, лише в січні 2017 року, пропустивши тим самим строк звернення до суду, встановлений ст. 385 ЦПК України.

Згідно вимог ст. 67 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом-встановлюються судом.

Відповідно до вимог ст. 68 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями, і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно вимог ст. 69 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня пісдя відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відповідно до вимог ст. 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Згідно вимог ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Питання про поновлення чи продовження пропущеного строку вирішує суд, у якому належало вчинити процесуальну дію або до якого потрібно було подати документ чи доказ. Про місце і час розгляду цього питання повідомляються особи, які беруть участь у справі. Присутність цих осіб не є обовязковою. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовного якого заявлено клопотання. З питань, зазначених у цій статті, судом постановлюється ухвала.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1, звертаючись до суду із скаргою про визнання неправомірною і скасування постанови від 07 вересня 2016 року головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2 за виконавчим провадженням № 37086161 щодо накладення арешту коштів на пенсійний рахунок № 8479 боржника ОСОБА_1, що відкритий у Державний ощадний банк України, МФО 300465, не подавав до суду клопотання про поновлення процесуального строку на оскарження постанови від 07 вересня 2016 року про арешт коштів боржника, як такого, що пропущений з поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, вказана скарга ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про накладення арешту коштів на пенсійний рахунок боржника підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 67-73, 383-387 ЦПК України, ст. 1 Закону України „Про виконавче провадження, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 до головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_2, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Державний ощадний банк України, Пенсійний фонд України, Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 ОСОБА_3, про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про накладення арешту коштів на пенсійний рахунок боржника залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.