_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/3062/17
Провадження № 2/520/6986/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

Публічного ОСОБА_1 товариства „Всеукраїнський ОСОБА_1 банк в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

Встановив,

ПАТ «ВіЕйБі» в березні 2017 року звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість в сумі 164 017,56 грн. за кредитним договором №86/06ф, укладеним 08 червня 2006 року між (нині ПАТ) «ВіЕйБі» і ОСОБА_3, стверджуючи, що відповідач ухиляється від виконання зобовязань за договором кредиту.

Справа розглядалась судом в режими відео конференції за клопотанням позивачевої сторони. Представник Банку в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала і стверджувала, що позов є безпідставним, просила у задоволенні позову відмовити. Крім того, представник відповідача просила застосувати до вимог банку строки позовної давності.

Суд вивчив матеріали справи, вислухав представників сторін і встановив наступне:

08 червня 2006 року ПАТ « ВіЕйБі» і ОСОБА_3 уклали кредитний договір №86/06ф, за умовами якого ОСОБА_3 надавався кредит у сумі 15 000,00 доларів США на споживчі потреби - придбання пасажирського мікроавтобуса. ОСОБА_3 зобовязався повернути всю суму кредиту до 07.06.2009 року та сплачувати щомісяця відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 13% річних. У разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, позичальник прийняв на себе зобовязання сплачувати пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної у п.1.1.3 Кредитного договору за кожний день прострочення виконання.

Банк свої зобовязання виконав і видав позичальнику кредитні кошти в сумі 15 000,00 доларів США шляхом перерахування на позичковий рахунок позичальника. ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором не виконав належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому у березні 2009 року банк звернувся до суду за захистом порушеного права. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.07.2009 року позов банку задоволено і стягнуто з ОСОБА_3 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 86/06ф в сумі 54 171 гривень 35 копійок.

Банк доводить, що ОСОБА_3 рішення суду не виконав до сьогодні у повному обсязі, тому ОСОБА_1 і звернувся до суду з цим позовом і вимагає ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №86/06ф в сумі 164 017,56 грн., з яких: пеня за несвоєчасне повернення кредиту 50 203,47 грн.; прострочена заборгованість по процентам в розмірі 4 211,26 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти дорівнює 113 814,09 грн.

На обґрунтування своїх вимог банк посилається на такі письмові докази: копію кредитного договору 86/06ф, укладеного 08.06.2006 року між банком і ОСОБА_3; копію заочного рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого 27.07.2009 року по справі за позовом ПАТ «ВіЕйБі» до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором кредиту; копію розрахунку заборгованості, виконаного позивачем станом на 20.02.2017 року.

Представник відповідача не визнаючи позов банку, надала суду письмові заперечення та такі пояснення: дійсно 08.06.2006 року позивач і ОСОБА_3 уклали кредитний договір №86/06ф. В той же день на кредитні кошти ОСОБА_3 придбав пасажирський автомобіль. У звязку з не дотриманням термінів повернення наданого кредиту та термінів сплати процентів за кредит, Київським районним судом м. Одеси 27 липня 2009 року було ухвалене заочне рішення про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором на користь Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» всього у розмірі 54 743,06 грн., з яких: 54 171, 35 грн. заборгованість за кредитним договором, а саме: 49 203,00 гривень загальна заборгованість за кредитом; 2186,65 гривень прострочена заборгованість по відсоткам; 2682,37 гривень пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 99,33 гривень пеня за несвоєчасне повернення процентів; судовий збір у розмірі 541,71грн., та витрати на оплату ІТЗ у розмірі 30 гривень.

06 жовтня 2009 року Київським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №2-3230/09р. з виконання заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 липня 2009 року по справі №2-3230/09. На підставі цього виконавчого листа ОСОБА_3 було сплачено банку 27080,84 грн. заборгованості, що банк визнає.

Постановою старшого державного виконавця Васильєва Ю.Ю. від 30.12. 2011 року зазначений вище виконавчий лист було повернено Банку з підстав, визначених п.4 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що була чинна станом на грудень 2011 року.

30 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання. Ухвала Київського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2016 року про задоволення заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання скасована 06 червня 2016 року апеляційним судом Одеської області і справу направлено на новий розгляд.

В подальшому Київський райсуд м. Одеси 27 липня 2016 року виніс ухвалу про відмову ПАТ «ВіЕйБі Банк» у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 06.08.2016 року.

10 березня 2017 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» повторно звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2017 року у задоволенні заяви ПАТ «ВіЕйБі Банк» про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 31.05.2017 року.

Представник відповідача також зазначила, що звертаючись у березні 2009 року до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, позивач тим самим в односторонньому порядку змінив термін дії кредитного договору №86/06ф від 08.06.2006 року, який діяв на строк до 07 червня 2009 року, а, відтак, строк договору закінчився. Тобто, між сторонами не існує кредитних правовідносин. За таких обставин просила у задоволені позову відмовити.

Окрім того, представник відповідача подала заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог Банку, посилаючись на те, що останній платіж на виконання умов кредитного договору, ОСОБА_3 здійснив 11.07.2011 року, а ОСОБА_1 звернувся з позовом після спливу строку позовної давності.

Дослідивши надані позивачем та представником відповідача письмові докази суд дійшов висновку, що позов банку не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобовязання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем до позовної заяви, останнє погашення позичальником суми кредиту, заборгованості по процентам та пені мало місце 11.07.2011 року з цього часу відповідач фактично порушив свої зобовязання щодо виконання зобовязань про погашення заборгованості, а в банку виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Однак, позивач своїм правом на звернення до суду у межах строку позовної давності починаючи з серпня 2011 року не скористався, тим самим на свій власний розсуд розпорядився наданим йому законом правом на звернення до суду.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ПАТ «ВіЕйБі Банк» подана із спливом строку позовної давності, а тому на підставі ч.4 ст.267 ЦК України у задоволені позовних вимог ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов Публічного ОСОБА_1 товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.