Справа № 128/3751/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 березня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді Саєнко О.Б., при секретарі - Кіяниця А.О., без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 « про встановлення порядку користування земельною ділянкою», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області,-

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2016 року позивач звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області із дійсним позовом. Свій позов мотивувала тим, що 31 жовтня 2014 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області по справі №128/5004/14-ц було визнано дійсним договір купівлі продажу від 10 квітня 2009 року, укладений між позивачем - ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма Батьківщина», та визнано за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, якою користувався батько позивача, - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що 28 листопада 2014 року державний реєстратор Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області зареєстрував її право власності на дану квартиру на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області та видав витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Для оформлення права власності на земельну ділянку, на якій розташована вищезгадана квартира, позивач звернулась з заявою до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про надання дозволу на виготовлення технічної документації по встановленню (володінню) меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Рішенням за №43 66 сесії 06 скликання Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1» від 25 лютого 2015 року було відмовлено у наданні дозволу на виготовлення технічної документації по встановленню (відновленню) меж в натурі на місцевості у зв*язку з тим, що будинок АДРЕСА_1, належить позивачу та відповідачам на праві спільної часткової власності. В правовстановлюючих документах на будинок у позивача та відповідачів вказані конкретні житлові та господарські споруди, якими вони користуються. Вказує, що частки будинковолодіння визначені в КП «ВООБТІ».

Вказує, що 01 серпня 2001 року земельна комісія Стрижавської селищної ради та землевпорядник селищної ради ОСОБА_6 провели обстеження і встановлення меж , та закріплення земельної ділянки громадянам ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_2, згідно часток у відсотках на домоволодіння. На підставі даного обстеження був складений акт встановлення в натурі меж та закріплення земельної ділянки, в якому зображена схема земельної ділянки з розмірами сторін та суміжними землекористувачами.

ПП ЦЕП «Сервіс - центр» на замовлення позивача виготовив кадастровий план земельної ділянки по фактичному землекористуванні співвласниками житлового будинку.

Зазначила , що фактичні розміри часток згідно кадастрового плану становлять: - ОСОБА_8, користується земельною ділянкою №1, площею 0,0330 га; - ОСОБА_1, користується земельною ділянкою №2, площею 0,0311 га; - ОСОБА_3, користується земельною ділянкою №3, площею 0, 0311 га, - ОСОБА_4, користується земельною ділянкою №4, площею 0, 04 га. Тому позивач просить суд винести рішення, яким встановити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 в межах, визначених кадастровим планом, закріпивши за позивачем, ОСОБА_1, право користування за земельною ділянкою № 2 , площею 0, 0311 га.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з*явилася, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, просить його задовольнити, у разі неявки відповідачів не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3, ОСОБА_4 також до судового засідання не з*явились, по невідомим причинам про дату час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Представник Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області - Короленко Т.А. також до судового засідання не з*явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Оскільки , відповідачі- ОСОБА_2 , ОСОБА_3, до відкриття провадження у даній справі поштою надіслали на адресу суд заяви ( а.с.30-32) про розгляд справи у їх відсутності та не заперечують проти позовних вимог позивача , і конверти до суду із такими заявами скеровувалися однією і тією же особою, що вбачається із почерку, яким заповнювався текст на конверті , суд вважав за необхідне викликати даних осіб до судового засідання, але останні не з'являлися.

Тому, суд прийняв процесуальне рішення про заочний розгляд даної справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необґрунтований та такий, що підлягає відмові у задоволенні виходячи з такого.

Судом встановлено, що рішенням від 31 жовтня 2014 року Вінницького районного суду Вінницької області по справі №128/5004/14-ц, визнано дійсним договір купівлі продажу від 10 квітня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та Приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма Батьківщина», та визнано за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5-5 зворотна сторона - 6).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 листопада 2014 року позивач зареєструвала право власності на вищезазначену квартиру (а.с.7-7 зворотна сторона).

З копії технічного паспорта від 11.11.2005 року, на житловий будинок по АДРЕСА_1, вбачаються частки даного будинковолодіння - співвласниками яких вказані Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма Батьківщина», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4(а.с.8-12).

Рішенням Стрижавської селищної ради Вінницької області за №43 від 25 лютого 2015 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) орієнтовною площею 0,003 га, з метою передачі у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1, оскільки згідно до технічного паспорту КП « ВООБТІ» на садибний ( індивідуальний ) житловий будинок від 12.08.2014 року співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 є гр. ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з частками відповідно 11/55,21/100 та 17/50 та відповідно у спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки. А рішень суддів, або іншого документу стосовно порядку користування земельною ділянкою садиби по АДРЕСА_1 , позивачем не надано. (а.с.13).

Розміри часток згідно кадастрового плану, складеного ПП ЦЕП « Сервіс-Центр « 2016 року становлять: - ОСОБА_8, користується земельною ділянкою №1, площею 0,0330 га; - ОСОБА_1, користується земельною ділянкою №2, площею 0,0311 га; - ОСОБА_3, користується земельною ділянкою №3, площею 0, 0264 га, - ОСОБА_4, користується земельною ділянкою №4, площею 0, 0400 га (а.с.14).

Відповідно до акту встановлення в натурі меж та закріплення земельної ділянки, від 01 серпня 2001 року, - наявна схема земельної ділянки з розмірами сторін та суміжними землекористувачами, яким є ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 (а.с.16).

Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного:

За положеннями ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

За змістом ст.377 Цивільного кодексу України , до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, установлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно з ст.120 ЗК (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю та споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на неї визначається відповідно до договору оренди ділянки.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі та споруди.

При переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю та споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного й цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень ст.120 ЗК в поєднанні з нормою ст.125 ЗК слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на ній об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.120 ЗК, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом чч.1, 3 ст.626 ЦК, двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав й обов'язків, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох його сторін на зміну, припинення або встановлення прав та обов'язків сторін цього договору.

За змістом ст.655 ЦК, за договором купівлі-продажу, продавець передає/зобов'язується передати майно (товар), а покупець приймає/зобов'язується прийняти майно (товар).

Судом встановлено, що позивач набула право власності на АДРЕСА_1 на підставі рішення Вінницького районного суду від 31.10.2014 року, яке набуло законної сили 11.11.2014 року. Даним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_5 , якому при житті , протоколом № 1 загальних зборів уповноважених члені КСП « Батьківщина » смт. Стрижавка від 08.02.2009 р. вирішено продати АДРЕСА_1, як жильцю цієї квартири, у рахунок майнового паю. 10.04.2009 р. між ОСОБА_1 та ПСП « Агрофірма Батьківщина « був укладений у простій письмовій формі договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку , загальною площею 28,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і відповідно до копії техпаспорту від 12.08.2014 р. зазначена квартира складається з : №1-кухні,№2- житлової кімнати; 1- ? коридору ( а.с.5 зворотна сторона)

28.11.2014 р. позивач ОСОБА_1 зареєструвала право власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ( а.с.7).

Згідно до роз'яснень, викладених в п.п.18-1,19, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 N 7 , вбачається, що при вирішенні вимог про визначення розміру земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, право власності на які при їх відчуженні перейшло до набувача без визначення в договорі права на земельну ділянку, суд має з'ясовувати, зокрема, чому це питання не було визначено в договорі, можливість укладення між відчужувачем і набувачем додатку до цього договору щодо права набувача на земельну ділянку та чи не свідчить реальна можливість використання всієї земельної ділянки за цільовим призначенням саме про той розмір земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, який існував до їх відчуження. Розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм та правил тощо.

У справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію.

При пред'явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо.

Абзаци 1 і 2 цього пункту стосуються також випадків, коли належні особам на праві спільної власності жилий будинок, господарські будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці, яка знаходилася в їх користуванні до її приватизації або за договором оренди.

Згідно до акту від 01.08.2001 р. встановлення в натурі меж закріплення земельної ділянки земельної ділянки площею 0,1265 га, вбачається, що погоджено встановити межу земельної ділянки № 2 площею, 0 0290 га згідно частини домоволодіння ОСОБА_5 ( а.с.16)

Згідно даних техпаспорту від на житловий будинка АДРЕСА_1, вбачається що земельна ділянка загальною площею 1214 кв.м. по фактичному користуванню. ( а.с.12)

В свою чергу, позивач заявила позовні вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою № 2, площею 0,0311 га. ( а.с.4)

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , це одноповерховий житловий будинок розподілений на чотири частини ( квартири).

Проаналізував надані докази позивачем, суд прийшов до висновку, що позивач ОСОБА_1 на даний час не набула права користування ( власності) на земельну ділянку № 2 на яку вона претендує, оскільки при укладанні договору купівлі - продажу від 10.04.2009 року у простій письмові формі про купівлю 1/4 ч. вищевказаного будинку , який судом визначний дійсним, питання про розмір земельної ділянки для обслуговування цієї частини житлового будинку, будівлі або споруди, не вирішувалося.

Також судом встановлено, що також цього права ( користування , власності) при житті не набув її батько позивача- ОСОБА_5 , оскільки не оформив його юридично.

Тому посилання позивача на те, що вона є співвласником земельної ділянки АДРЕСА_1, є хибним.

Оскільки зі змісту ст.152 ЗК України, передбачена, що поновленню підлягають тільки порушені права власників і землекористувачів, а позивач не набула такого права на вказану нею земельну ділянку, тому суд вважає , що її вимоги є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 « про встановлення порядку користування земельною ділянкою»,третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Повне рішення суду виготовлене 27 березня 2017 року.

Суддя: