Справа № 177/1796/15-ц
Провадження № 2-з/177/18/17
У Х В А Л А

27.04.2017

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Суботіна С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (директора ТОВ «МІК»), про захист гідності, честі та ділової репутації, спростування негативної інформації, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Криворізького районного суду перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою суду від 10.11.2015 відкрито провадження по цивільній справі.

У порядку автоматизованого розподілу 19.12.2016 дана справа передана судді Суботіній С.А.

27.04.2017 представник позивача звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача ОСОБА_3, відкритих у будь-яких банківських установах України в межах ціни позову, в розмірі 16000 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Сторони до суду не викликались, у порядку ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа в день її надходження без виклику відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши подану заяву вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, як передбачено ч. 2 ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9 передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з заявою, позовним вимогам. При встановлені зазначеної відповідності слід враховувати , що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад обмеження можливості господарюючого субєкта користування та розпорядження власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Разом з тим, всупереч вищевказаним процесуальним нормам та роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України, заява про забезпечення позову обґрунтовується лише припущеннями та посиланням на дії відповідача, який всіляко намагається затягнути розгляд справи та вирішення її по суті. При цьому судом встановлено, що в заяві про забезпечення позову не наведено доводів, які б дали суду підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, суд враховує, що на даній стадії судового розгляду розмір шкоди, завданої позивачу та вина відповідача у заподіянні цієї шкоди на теперішній час у судовому засіданні не перевірені.

Статтею 321 ЦК України чітко визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, ст. 321 ЦК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції в 5-денний строк з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: