Справа № 2-199/10
Провадження № 4-с/492/35/17
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді Варгаракі С.М., при секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Арциз Одеської області скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на бездіяльність та постанову старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 29 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» (далі ПАТ «ЕК Одесаобленерго») звернулося до суду з зазначеною скаргою, вимоги якої в подальшому було уточнено, про визнання бездіяльності старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (далі ВДВС) ОСОБА_2 по виконанню виконавчого документу № 2-199/10 від 05.11.2010 року неправомірною та скасування постанови від 29 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, посилаючись на те, що старшим державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження 19.07.2016 року за вищезазначеним виконавчим листом не було здійснено усіх необхідних та достатніх виконавчих дій по виконанню виконавчого листа згідно діючого законодавства, та безпідставно винесено постанову про його повернення стягувачеві, у звязку з чим скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою.

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Просила поновити строк на звернення до суду зі скаргою на бездіяльність та постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Старший державний виконавець ВДВС в судовому засіданні вимоги скарги не визнала, просила відмовити в задоволенні, посилаючись на те, що всі необхідні запити зроблені.

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, розглянувши скаргу ПАТ «ЕК Одесаобленерго», дослідивши матеріали справи, додані до скарги докази, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скарга подається в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачеві старшим державним виконавцем винесено 26.06.2017 року, а ПАТ «ЕК Одесаобленерго» отримано 19.09.2017 року, про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції.

Пунктом 16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби від час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що строк для подання скарги є процесуальним та може бути поновленим за наявності поважних для цього причин за заявою заявника.

Таким чином, суд вважає за можливе поновити ПАТ «ЕК Одесаобленерго» процесуальний строк для подання скарги.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Згідно зі ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» (зі змінами, внесеними згідно із Законами України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституції України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (ст. 5 Закону)

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений у ст. 74 Закону.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Положення ч. 4 ст. 74 Закону кореспондуються зі ст. 383 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з вимогами ст. 28 Закону копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до зазначених вимог старший державний виконавець, отримавши заяву стягувача разом з виконавчим листом 18 лютого 2016 року (а. с. 28, 44), відкрив виконавче провадження 19 липня 2016 року (а. с. 27, 43), зазначивши при цьому, що заява про примусове виконання подана 18 липня 2016 року, що на думку суду є порушенням наведеної вище вимоги, передбаченої ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з супровідного листа № 03-39/3225 від 19.07.2016 року (а. с. 27, 43), наявного в матеріалах копії виконавчого провадження, боржнику та стягувачу направлена копія постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2016 року по виконанню виконавчого листа № 2-199/10 від 05.11.2010 року, однак в матеріалах справи відсутнє поштове повідомлення про вручення відповідного документу адресатам, у звязку з чим суд приходить до висновку, що сторонам виконавчого провадження постанова про відкриття провадження не надсилалася з дотриманням вимог Закону.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Право державного виконавця звертатися із запитами про надання необхідної інформації для здійснення виконавчих дій також передбачене п. п. 1.10, 1.11 п.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012р. № 512/5.

В судовому засіданні встановлено, що матеріали виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа Арцизького районного суду Одеської області № 2-199/10 від 05.11.2010 року, не містять відомостей про суворе дотримання старшим державним виконавцем наведених вище норм. Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами зазначеного виконавчого провадження, що старшим державним виконавцем після відкриття виконавчого провадження направлено запити до Пенсійного фонду України (а. с. 45), Державної фіскальної служби України (а. с. 46), Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області (а. с. 47), Територіального сервісного центру (а. с. 51) про отримання боржником пенсії, про джерела отримання доходів, про наявність будинків, земельних ділянок, які на день розгляду скарги виконанні частково.

Згідно ч. 8 ст. 48 виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Однак, з копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що зазначені вимоги законодавства старшим державним виконавцем дотриманні не були, та перевірка майнового стану боржника не рідше ніж один раз на два тижні або не рідше ніж один раз на три місяці не проводилася.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

В порушення вищезазначених вимог закону старшим державним виконавцем акт не складений.

Таким чином, дії старшого державного виконавця підлягають визнанню неправомірними по виконанню виконавчого документа № 2-199/10, виданого Арцизьким районним судом Одеської області 05.11.2010 року.

Старшим державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 29 червня 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві у звязку з тим, що у боржника ОСОБА_3 відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а. с. 26, 52) та постанова направлена стягувачу та боржнику (а. с. 26, 52).

Таким чином, суд приходить до висновку, що старший державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, не перевіривши на момент повернення виконавчого документу наявність коштів на вкладних (депозитних) рахунках боржника, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, отримання коштів/доходів за цивільно-правовими договорами, (через повторний запит до пенсійного фонду, податкового органу), наявність у боржника державних актів, сертифікатів на землю хоча повинна буда вчиняти вказані дії періодично кожні два тижні щодо рахунків боржника та кожні три місяці щодо виявлення рухомого та нерухомого майна.

Розгляд скарги за правилами розділу VII ЦПК України є формою судового контролю за виконанням судових рішень, яке характеризується особливим порядком розгляду звернення до суду. Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч. 2 ст. 387 ЦПК України).

За таких обставин, враховуючи те, що як встановлено судом, старшим державним виконавцем ВДВС ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа у справі № 2-199/10 від 05.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ЕК Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Арцизькі РЕМ Ізмаїльських електричних мереж 2029,05 грн. заборгованості, судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. неповно вчинені виконавчі дії, передбачені Законом, суд дійшов до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, а постанова від 29 червня 2017 про повернення виконавчого документа стягувачеві підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону у разі якщо постанова виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 4, 11, 60, 61, 158, 169, 208-209, 218, 293, 294, 296, 383-389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» ОСОБА_4 про поновлення строку звернення до суду зі скаргою на бездіяльність та постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити.

Поновити Публічному акціонерному товариству «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» строк для звернення до суду зі скаргою на бездіяльність та постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» на бездіяльність та постанову старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_2 від 29 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області по виконанню виконавчого листа № 2-199/10, виданого Арцизьким районним судом Одеської області 05.11.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «ЕК Одесаобленерго» в особі структурного підрозділу Арцизькі РЕМ Ізмаїльських електричних мереж 2029,05 грн. заборгованості, судового збору в розмірі 51,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 грн. - неправомірною.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Арцизького відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Одеської області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 51709508 від 29 червня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_5