Справа № 297/2909/16-ц
27 березня 2017 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Адамчо К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та надання тимчасового дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,
Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши, що згідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області від 01.07.2008 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, та відповідно до рішення Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 07.07.2006 року стягнуто аліменти в її користь на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 200 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повнолітня. З часу винесення рішення про стягнення аліментів, витрати позивачки на дитину значно збільшилися, сума стягуваних аліментів не надає можливості гідно утримувати та виховувати доньку. Окрім того, з часу винесення рішення про стягнення аліментів законодавством збільшився мінімальний розмір стягуваних аліментів, у зв'язку з чим виникла необхідність змінити розмір стягуваних аліментів з 200 грн. на 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Також в позовній заяві ОСОБА_1 просила надати дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька та виготовлення проїзного документу неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивачка має намір поїхати до Російської Федерації, до своїх родичів, а також з метою працевлаштування для можливості більш гідного утримання та виховання дитини. Після розлучення з відповідачем, неодноразово виникала можливість повезти доньку за кордон для відпочинку та на змагання зі школи, у яких остання бажає приймати участь. Однак для отримання проїзного документу дитини для виїзду за кордон потрібен дозвіл батька - відповідача ОСОБА_2. В свою чергу відповідач уникає зустрічі з позивачкою, відмовляється надавати такий дозвіл, чим самим шкодить інтересам доньки та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. У зв'язку з чим, позивачка просила винести рішення, яким надати дозвіл їй, ОСОБА_1, оформити проїзний документ для доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надати дозвіл для тимчасового виїзду доньки без згоди батька за межі України, а саме до Російської Федерації до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, нею була подана заява, згідно якої вона просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 25).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення в пресу (а.с. 26).
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Так, у сторін є неповнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).
Рішенням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 07.07.2006 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 200 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Антрацитівського міськрайонного управління юстиції Луганської області від 01.07.2008 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Згідно ст. 192 ч. 1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1 грудня - 1689 гривень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум з 1 січня 2017 рокуна одну дитину віком від 6 до 18 років встановлений в розмірі 1689 гривень.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим ніж 459,30 грн. з 01 травня 2016 року та 506,70 грн. з 01 грудня 2016 року.

Встановлено, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 200 грн. щомісячно, збільшилися витрати на утримання доньки, якій вже виповнилося дванадцять років.

Враховуючи, що позивачці потрібно утримувати неповнолітню дитину, що розмір аліментів стягнутих за рішенням суду від 07.07.2006 року є меншим від мінімального розміру аліментів на утримання дитини встановлених на даний час, суд вважає необхідним задовольнити позов в цій частині та збільшити розмір стягнених аліментів на 500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Відповідно до абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили.

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_2 згоди на виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон не надає.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до п.3 та п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМУ від 19.10.2016 року №733) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків.

У разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій - рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Згідно п. 4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 1001) паспорт для виїзду за кордон оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 16-річного віку, - на десять років.

У зв'язку з цим, суд вважає, що вимоги позивачки про надання їй дозволу для виїзду за кордон дитини без згоди батька до досягнення нею повноліття підлягають до часткового задоволення, а саме враховуючи, що проїзний документ на дитину оформляється на термін чотири роки, тому суд вважає, що такий дозвіл позивачці слід надати саме строком на чотири роки.

Таким чином, розглядаючи спір щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди одного із батьків суд зобов'язаний визначити термін вивезення дитини за кордон та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька.

Вирішуючи дане питання судом враховано мету поїздки (відпочинок та проведення екскурсійних і науково-пізнавальних подорожей) та держави прямування (Російська Федерація). Крім того, встановлено, що виїзд за кордон дитини матиме тимчасовий характер, що не порушує права батька дитини на спілкування з нею та не позбавляє його права брати участь у вихованні та утриманні дитини.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині надання дозволу на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон дитини та виїзд за кордон у вказану державу без згоди батька є підставними, оскільки позивачка дійсно не може одержати згоду відповідача - батька дитини на це.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214, 224, 226 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», абз. 4 п. 17, абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України, ч. 2 ст.155, ч. 2 ст. 182, ст. 192 СК України, п.3 та п.4, п. 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57 (у редакції постанови КМУ від 19.10.2016 року №733), Згідно п. 4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2014 р. № 152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 р. № 1001)

рішив:

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір стягнених аліментів встановлених рішенням Антрацитівського міськрайонного суду Луганської області від 07.07.2006 року та стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с. Червона Поляна, Антрацитівського району, Луганської області, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 500 (п'ятсот ) гривень щомісячно до повноліття дитини, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

Визнати відмову ОСОБА_2 про надання згоди на виготовлення закордонного паспорта та тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - безпідставною та надати ОСОБА_1 дозвіл без згоди батька ОСОБА_2 на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон та надати дозвіл на виїзд за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька до Російської Федерації, строком на 4 (чотири) роки.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну ) гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну ) гривню 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Гал Л. Л.