Справа № 515/837/17
Провадження № 2/515/1345/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача представника Струмківської сільської

ради Татарбунарського району Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадкові земельні ділянки, посилаючись на слідуючі обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_10 року в селі Першотравневе Комінтернівського району Одеської області помер батько позивача - ОСОБА_3; ІНФОРМАЦІЯ_8 року - померла його бабуся ОСОБА_4, а ІНФОРМАЦІЯ_9 року помер також дідусь позивача - ОСОБА_5.

Після смерті бабусі залишились земельні ділянки площею 0,58 га та 3,64 га, що розташовані на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 17 жовтня 2001 року на загальну площу 4,22 га. Зазначену земельну ділянку фактично прийняв у спадщину дідусь позивача ОСОБА_5, так як фактично проживав з бабусею на час відкриття спадщини, але за життя не переоформив спадщину на своє ім'я. Крім того, після смерті останнього, залишилась земельна ділянка площею 8.36 га, що розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 17.10.2001 року на ім'я ОСОБА_5.

За життя, а саме 01.03.2010 року ОСОБА_5 вчинив заповіт на ім'я ОСОБА_6, яка померла через чотири роки після смерті дідуся (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_11 року) так і не звернувшись до нотаріуса для прийняття спадщини за заповітом.

Вищезазначені земельні ділянки позивач має право успадкувати як спадкоємець за правом представлення, згідно ст.1266 ЦК України, оскільки інших спадкоємців не існує, батько його ОСОБА_3 помер ще задовго до смерті своїх батьків. Крім того, на момент смерті дідуся позивач був неповнолітнім, а отже не втратив строку для прийняття спадщини.

Та, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а саме вищевказаних земельних ділянок, позивач отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме оригіналів Державних актів на вищезазначені земельні ділянки.

Про втрату Державних актів серії НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4 та серії НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_5 була опублікована об'ява в газеті "Татарбунарський вісник".

Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на земельні ділянки.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.32 ).

Представник Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 37 ).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У зв'язку з цим, з огляду на належне сповіщення представників позивача та відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників сторін.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Дослідивши в сукупності матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 02.12.2005 року (а.с.3) батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.4), батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

З копії свідоцтва про одруження НОМЕР_5 від 21.08.1993 року (а.с.5) слідує, що 21.08.1993 року був укладений шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7.

Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 02.05.2009 року (а.с.6) ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 17.02.2017 року (а.с.7), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 16.01.2012 року (а.с.8) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 року.

Копією заповіту, складеного 01.03.2010 року (а.с.9), підтверджується, що ОСОБА_6 є спадкоємицею по заповіту на все майно, яке належало ОСОБА_5 на день його смерті (а.с.9).

Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №23148210 від 16.03.2010 року слідує, що за №49025371 від 01.03.2010 року, № у реєстрі 67, зареєстровано заповіт ОСОБА_5 (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 07 липня 2016 року (а.с. 11) ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_12 року.

Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя за №5 від 17.02.2017 року (а.с.12) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 був зареєстрований шлюб між ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_10 від 17.10.2001 року (а.с.13) підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4,22 га, яка складається з двох земельних ділянок 0.58 га та 3,64 га, розташованих на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області - масив №13, ділянка №12, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_11 від 17.10.2001 року (а.с.14) підтверджується, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 8,36 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

З довідки за №197 Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 17.02.2017 року (а.с.15) вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_14 року, дійсно на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1. Крім нього в будинку ніхто не зареєстрований та не проживає.

Відповідно до довідки за №198 Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 17.02.2017 року (а.с.15а), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_13 року, дійсно на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1, Крім неї в будинку був зареєстрований та проживав її чоловік - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 0-15-0.420-14/121-17 від 20.03.2017 року (а.с.17), вартість земельної ділянки площею 8,36 га, що належить ОСОБА_5 згідно Державного акту серії НОМЕР_11, складає 376080 грн. 50 коп.

Як слідує з витягу з технічної документації про визначення нормативно грошової оцінки земельної ділянки №0-15-0.420-9/121-17 від 20.03.2017 року (а.с.18), вартість земельної ділянки площею 4,2211, що належить ОСОБА_4 згідно Державного акту серії НОМЕР_10, складає 188040 грн 25 коп.

З листа нотаріуса за № 518/02-14 від 15.06.2017 року ( а.с.19 ) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину по закону, після померлого ОСОБА_5 (спадкова справа №58/2017 від 15.03.2017 року) у зв'язку з тим, що він не надав правовстановлюючий документ на спадкову нерухомість.

Із об'яви, опублікованої в газеті "Татарбунарський вісник" за №23 від 24.06.2017 року (а.с.31) слідує, що в графі "втрачені" значиться вважати недійсним: Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий Струмківською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 17 жовтня 2001 року на ім'я ОСОБА_4; Державний акт на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 077297 виданий Струмківською сільською радою 17 жовтня 2001 року на ім'я ОСОБА_5.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №48325099 від 07.07.2017 року (а.с.33) повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 року - інформація відсутня.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.07.2017 року (а.с.34) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_14 року, приватним нотаріусом ОСОБА_10 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60379312, зареєстрована у нотаріуса за №58/2017 від 15.03.2017 року по заяві ОСОБА_1, поданої 15.03.2017 року за №159 (а.с.35).

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Згідно ч.4 вказаної статті малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування ", відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Статтею 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року передбачено, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі й право власності на нерухоме майно. В ст.331 ЦК України зазначено, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 4.15 Розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за правом представлення, як внук спадкодавців, після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 року, та дідуся ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_14 року, який фактично прийняв у спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4 земельні ділянки, площею 0,58 га та 3.64 га, що становить 4,22 га в загальному розмірі, та належну дідусю земельну ділянку розміром 8,36 га, розташовані на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.10.2001 року, виданого на ім'я ОСОБА_4 та серії НОМЕР_2 від 17.10.2001 року, виданого на ім'я ОСОБА_5. Спадкоємців попередніх черг не має, оскільки його батько ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги, помер ще задовго до смерті своїх батьків, інші спадкоємці до нотаріуса не звертались, оскільки така інформація у нотаріуса відсутня (а.с.33-34).

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.3.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вказав, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може бути позивачем у справі про визнання права власності на це спадкове майно.

Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивача в позасудовому порядку, а тому обраний ним спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідача (а.с.37), враховуючи, що спадкові земельні ділянки площею 0,58 га та 3,64 га, що становить 4,22 га та площею 8,36 га дійсно належали спадкодавцям ОСОБА_4 та ОСОБА_5, відповідно, на праві приватної власності, про що свідчать копії Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2(а.с.13,14), позивач не відмовився від спадку в установлений законом строк, крім того, на час відкриття спадщини був неповнолітнім, тобто фактично прийняв спадщину та подав до нотаріуса заяву (а.с.35), суд вважає, що за ОСОБА_1, як спадкоємцем за правом представлення, повинно бути визнано право власності на земельні ділянки:

- площею 4,22 га, яка складається двох земельних ділянок площею 0,58 га та 3,64 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Струмківською сільською Радою народних депутатів 17 жовтня 2001 року на ім'я ОСОБА_4;

- площею 8,36 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Струмківською сільською Радою народних депутатів 17 жовтня 2001 року на ім'я ОСОБА_5;

Керуючись ст.ст. 1216,1217,1218,1258,1266,1268 ЦК України, ст.ст.11,15, 58-60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельні ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 /паспорт серії НОМЕР_12 виданий Комінтернівським РВ ГУМВС України в Одеській області 08.06.2011 року/ уродженцем села Спаське Татарбунарського району Одеської області, як спадкоємцем за правом представлення, після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_14 року, право власності на земельну ділянку загальною площею 4,22 га, яка складається з двох земельних ділянок розміром 0,58 га та 3,64 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_13 від 17.10.2001 року, що належала ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 року, яку останній фактично прийняв у спадок.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 /паспорт серії НОМЕР_12 виданий Комінтернівським РВ ГУМВС України в Одеській області 08.06.2011 року/ уродженцем села Спаське Татарбунарського району Одеської області, як спадкоємця за правом представлення після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_14 року, право власності на земельну ділянку загальною площею 8,36 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_14 17.10.2001 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк