Справа №173/308/17
Провадження №2/173/360/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
У складі: головуючої - судді Петрюк Т.М

При секретарі - Рудовій Л.В

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Олімп Агро» про визнання договору орендної ділянки недійсним -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки до відповідача ФГ «Агрофірма Чумак», згідно якого просить визнати недійсним договір орендної ділянки від 18.11.2015 року, укладений між ним та ФГ «Олімп Агро».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне.

Йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.11.2011 року належить земельна ділянка на території с. Перше Травня Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, площею 5.750 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1.

У вересні 2014 року між ним та відповідачем в усній формі було досягнуто домовленість щодо всіх істотних умов передачі йому в оренду зазначеної земельної ділянки. При цьому вони домовились, що земельна ділянка передається ним в оренду відповідачу терміном на три роки, домовились також щодо розміру та строків виплати орендної плати. Відповідач зазначив, що викладе їхні домовленості в письмовому вигляді, в договорі оренди земельної ділянки. Ініціатором укладання договору був відповідач.

Приблизно через тиждень відповідач у вечірній час приїхав до нього додому, де на подвір'ї належного йому домоволодіння запропонував йому підписати договір оренди земельної ділянки, зазначивши, що всі умови договору, про які вони домовились в ньому зазначені. Оскільки він має поганий зір, та без окулярів практично нічого не бачить, а на той час окулярів у нього не було, то він повіривши відповідачу стосовно правильності досягнутих ними домовленостей в тексті договору, не читаючи підписав його.

При цьому відповідач надав йому на підписання декілька екземплярів договору (лише їх останні сторінки) та ще якісь документи. Після їх підписання ним відповідач забрав усі екземпляри договору та сказав, що надасть йому екземпляр після державної реєстрації. зазначивши, що державну реєстрацію зробить наступного дня.

Відразу після підписання ним договору відповідач розпочав обробіток землі. З моменту підписання договору він неодноразово звертався до відповідача з проханням надати йому екземпляр договору, однак відповідач ухилявся від цього. Лише 21.09.2016 року він отримав від відповідача екземпляр договору. Прочитавши його він зрозумів, що його відповідач умисно ввів в оману щодо обставин, які мають істотне значення, так як в договорі зазначено, що він укладений на 10 років, в той час як вони домовлялись про передачу договору в оренду на три роки. Також з'ясувалось, що ним підписано акт-прийому передачі земельної ділянки. При цьому дата складання договору на його примірнику не зазначена, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному об'ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому пояснила, що фермерське господарство «Олімп-Агро» зареєстровано в 2006 році та займається обробкою сільськогосподарських земель. Всього відповідач користується земельними ділянками 37 пайщиків, в тому числі земельною ділянкою позивача. Обробіток земельної ділянки відповідач здійснює лише після укладення договору оренди, без укладення договорів оренди земельно ї ділянки вони землю не обробляють. Дійсно спочатку з позивачем була усна домовленість про укладення договору, а потім підписано договір в письмовій формі. Ініціатива про укладення договору оренди з позивачем виходила від брата позивача, з яким вони співпрацюють. Домовленість про укладення договору була 16 листопада 2015 року, а зареєстровано договір 18 листопада 2015 року і з того часу відповідач почав користуватися земельною ділянкою позивача. При цьому раніше укласти договір оренди земельної ділянки вони не могли, так як у позивача не було зареєстроване право власності на земельну ділянку. Дійсно договір був підписаний на подвірї у позивача так як позивач проживає в іншому місці і його досить важко знайти, а до установи ФГ позивач приходити не хотів посилаючись на незручність. Проте ніхто позивачу не перешкоджав ознайомитися з умовами договору . Один екземпляр договору з додатками було передано позивачу. Відповідач не міг домовлятися з позивачем про оренду земельної ділянки на 3 роки, оскільки укладати договір на строк менше 5 років взагалі нераціонально, так як отримати врожай та дохід з земельної ділянки можливо лише через 4-5 роки обробки цієї земельної ділянки. При домовленості про укладення договору ніхто крім позивача та голови ФГ присутнім не був. Окрім того позивач не звертався з будь-якими заявами щодо зміни умов договору, що можливе за згодою сторін. Те, що в екземплярі договору не зазначено дату його укладання не впливає на його дійсність та чинність, оскільки він почав діяти лише після державної реєстрації, тобто з 18 листопада 2015 року.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст.13 ЗУ «Про оренду землі» - договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 8 листопада 2011 року є власником земельної ділянки на території с.Перше Травня Верхньодніпровського району Дніпропетровської області площею 5,750 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_2) Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 жовтня 2016 року право власності зареєстроване 18 листопада 2015 року.

таким чином судом встановлено, що 18 листопада 2015 року між ОСОБА_1 та фермерським господарством «Олімп Агро» укладено договір оренди землі, згідно з яким ОСОБА_1 (орендодавець) передав фермерському господарству «Олімп Агро» (орендар) земельну ділянку на території с.Перше Травня Верхньодніпровського району Дніпропетровської області площею 5,750 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (кадастровий номер НОМЕР_2) на 10 років. Право оренди було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 листопада 2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою від 11 жовтня 2016 року.

Позивач просить визнати зазначений вище договір оренди земельної ділянки недійсним виходячи з того, що відповідач ввів його в оману, так як у вечірній час приїхав до нього додому, де на подвір'ї належного йому домоволодіння запропонував йому підписати договір оренди земельної ділянки, зазначивши, що всі умови договору, про які вони домовились в ньому зазначені. А позивач маючи поганий зір, та не маючи окулярів, без яких він практично нічого не бачить, повіривши відповідачу стосовно правильності досягнутих ними домовленостей в тексті договору, не читаючи підписав його. Ознайомившись з текстом договору він дізнався, що договір укладений на десять років в той час як вони з відповідачем досягли усної домовленості про те. що договір оренди земельної ділянки вони укладуть на три роки.

Статтею 203 ЦК України передбачені умови чинності правочину. Однією із яких є відповідність волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення ( частина перша ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Виходячи із змісту даної правої норми вбачається, що правочин вчинений під впливом обману здійснюється в лише результаті умисної форми вини його учасника.

З пояснень сторін та досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що сторони мали намір на укладення договору оренди земельної ділянки, що визнається і позивачем і в відповідачем. А також підтверджується і показаннями свідка ОСОБА_2, який в судовому засіданні пояснив, що дану земельну ділянку їх сім'я спочатку обробляла сама, а потім із-за відсутності техніки та інших складностей у її обробітку, вирішили здати земельну ділянку в оренду

Позивач та допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2. та ОСОБА_3,. в судовому засіданні пояснили, що між ОСОБА_1, та відповідачем у вересні 2014 року було досягнуто угоду про укладення договору оренди земельної ділянки. Також і позивач і дані свідки пояснили, що позивач та відповідач домовились про те, що даний договір укладається на три роки. І після досягнення такої усної угоди відповідач відразу приступив до обробітку земельної ділянки.

Проте, доводи про те, що угода про укладення договору оренди земельної ділянки була досягнута в 2015 року та відповідач відразу приступив до її обробітку, спростовуються рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 27.10.2016 року, яке набрало законної сили у справі за № 173/1742/16-ц. Згідно якого встановлено, що договір був підписаний сторонами 16.11.2015 року, а домовленість про його укладення відбулась незадовго до укладення договору восени 2015 року. Дані обставини не підлягають доказуванню у відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Крім того будь-яких доказів на спростування цих обставин позивачем не надано.

Суд критично відноситься і до показань свідків ОСОБА_2. та ОСОБА_3, в частині того, що між сторонами було досягнуто домовленості про те, що договір укладається на три роки. Дані свідки посилаються на те, що вони були присутні при досягненні такої домовленості. Проте на пропозицію суду дати пояснення яка домовленість відбулась між сторонами щодо інших істотних умов даного договору, а саме розміру орендної плати, строків її виплати тощо, то дані свідки пояснили, що це особиста справа позивача. При цьому свідок ОСОБА_2,. пояснив, що розмір орендної плати не обговорювався, а чи обговорювалось питання про строки її виплати він не пам'ятає. Свідок ОСОБА_3, пояснила суду, що вона не чула чи сторони домовлялись про суму орендної плати та строків її виплати чи ні.

Таким чином суд не вважає доведеними факт того, що сторони досягли усної домовленості про строк оренди земельної ділянки тривалістю в три роки, так як свідки вказують лише на те, що вони чули про домовленість лише про цю умову договору, з приводу якої позивач просить визнати договір недійсним, і нічого не можуть пояснити щодо домовленість по іншим істотним умовам, наприклад розміру орендної плати, яка є навіть більш важливою для позивача чим строк на який укладається договір. Також суд враховує той факт, що свідки є дітьми позивача і відповідно надають показання, які є вигідними для вирішення справи на користь позивача.

Судом не встановлено також і будь-яких дій відповідача, які б свідчили про те, що він навмисно ввів позивача в оману стосовно строку укладення договору оренди. Так як позивач не заперечує той факт, що відповідач приніс йому примірники договору оренди земельної ділянки для підписання. Відповідно позивач мав можливість детально прочитати наданий йому для підписання письмовий договір оренди земельної ділянки і не підписувати його, якщо певні умови, викладені в ньому, його не влаштовували. Посилання та темний період часу та на те, що у позивача на час підписання не було не було окулярів, не може бути розцінене судом як введення позивача в оману. Так як по позивач за таких умов міг не підписувати договір, сказавши відповідачу, що йому необхідний час на його ознайомлення з договором, який ніякими рамками не обмежується, детально вивчити умови, зазначені в договорі і лише потім прийняти рішення щодо його підписання чи відмови від його підписання. Будь-яких доказів того, що позивач повинен був підписати договір саме в час його надання відповідачем, чи застосування до позивача примусу з цього приводу. позивачем не наводиться та навіть будь-яке посилання на наявність таких обставин.

Крім того ст. 19 ЗУ «Про оренду землі», згідно якої передбачено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

Таким чином договір оренди земельної ділянки укладається з мінімальним терміном сім років, відповідно укладення договору оренди земельної ділянки на три роки суперечило б вимогами б законодавства, що регулює даний вид правовідносин та договір оренди земельної ділянки не був би зареєстрованим.

Доводи позивача та представника позивача про те, що в екземплярі договору позивача не має дати його укладання, і це вже свідчить про наявність обману, суд вважає необґрунтованими, оскільки договір було підписано сторонами, вони узгодили всі істотні умови договору, які передбачені ст. 15 Закону України «Про оренду землі», а також договір оренди був зареєстрований відповідно до чинного законодавства, таким чином договір є укладеним у відповідності до ст.ст. 638, 640 ЦК України. І в чому саме за даними обставина є обман не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного суд не вбачає підстав для визнання укладення договору оренди земельної ділянки між сторонами в результаті обману та підстав для визнання його недійсним за ст. 230 ЦК України.

Доводи представника позивача, що договір був зареєстрований раніше ніж позивач зареєстрував право власності на земельну ділянку не відносяться до предмету даного спору, так як стосуються правомірності державної реєстрації договору оренди земельної ділянки, а не його недійсності. Крім того відповідно до наданих позивачем витягів, право власності на земельну ділянку за позивачам зареєстроване 18.11.2015 року . Реєстрація договору оренди земельної ділянки також відбулась 18.11.2015 року.

Судом також встановлено, що позивач вже звертався до суду з позовом про розівання договору оренди земельної ділянки наводячи майже однакові доводи, в задоволенні якого позивачу було відмовлено. З чого суд приходить до висновку, що позивач має намір будь-яким способом припинити відносини, що виникли із договору оренди земельної ділянки. До цього висновку суд приходить ще й з тих підстав, що навіть якщо б між сторонами була домовленість про укладення договору оренди на три роки і позивач посилаючись на те, що у нього відсутній примірник договору оренди земельної ділянки, не знав що договір укладений на більший термін. Протягом трьох років позивач не ставив би питання щодо його розірвання або визнання недійсним, в той час, коли з відповідними позовами позивач звернувся до суду менш ніж через рік після його укладення.

Також суд вважає безпідставними доводи представника позивача, що договір оренди земельної ділянки був укладений в 2014 році, так як сторони в цей час досягли домовленості по всім його істотним умовам, виходячи з того, що даний факт не знайшов свого підтвердження при розгляді справи. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2, та ОСОБА_3, пояснили суду, що вони чули, що сторони домовлялись лише про строк оренди земельної ділянки, а про наявність домовленості по іншим істотним умовам ( орендна плата, строк її виплати тощо) їм не відомо, так як вони цього не чули. Відповідач заперечує досягнення домовленості по істотним умовам договору в 2014 році. А рішенням суду по цивільній справі № 173/1742/16 встановлено, що договір було укладено в листопаді 2015 року. Тому, якщо якісь перемовини між сторонами і велись в 2014 році, але що сторони досягнули згоди щодо всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки, суду не доведено.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Так як позивачеві відмовлено у задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640-00 грн.. у відповідності до ст.. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, реєстрація якого відбулась 18 листопада 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та фермерським господарством «Олімп Агро» - відмовити

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн., покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.