Справа № 301/2339/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 жовтня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Закарпатської області

в складі : головуючого судді Джуги С.Д.

суддів : Мацунича М.В., Фазикош Г.В.

при секретарі : Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, на рішення Іршавського районного суду від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Управління Держкомзему у Іршавському районі, Приборжавської сільської ради Іршавського району про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що наказом №1531-СГ від 03 жовтня 2014 року головного управління Держземагенства у Закарпатській області їй «надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.03), розташованої за межами населеного пункту на території Приборжавської сільської ради Іршавського р-ну Закарпатської області. Наказом зобовязано керівника управління Держземагенства в Іршавському районі при надходженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечити в установленому законодавством порядку розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на предмет погодження та реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі». На виконання цього наказу нею укладено відповідну угоду з ліцензованою землевпорядною організацією на розробку проекту землеустрою та надано його на розгляд та погодження в управління Держземагентсва в Іршавському районі Закарпатської області, яке 23.11.2015 року надало висновок про погодження проекту землеустрою, однак рішенням № РВ-016 від 11.03.2016 року державним кадастровим реєстратором відмовлено в реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі у звязку з невідповідністю поданих документів вимогам, установлених Законом України «Про Державний земельний кадастр». Вказана невідповідність повязана з накладенням земельної ділянки на інші суміжні земельні ділянки, зокрема земельну ділянку ОСОБА_1. Під час розгляду справи за адміністративним позовом про визнання дій державного реєстратора неправомірними судом витребувано технічну документацію стосовно земельних ділянок суміжників. З наданих документів вбачається, що земельна ділянка в урочищі «Бистрий», на яку надано ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою та визначено кадастровий номер, накладається на земельну ділянку, зареєстрована за ОСОБА_1 Вважає, що технічна документація, видана нібито на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії III ЗК №042463 від 28.10.2002 року ОСОБА_1, є підробленою та не відповідає прийнятим сесією сільської ради рішенню та вимогам земельного законодавства. Зокрема, земельні ділянки гр.ОСОБА_1 надані в приватну власність у відповідності до рішення 15 сесії 23 скликання Приборжавської сільської ради від 26 червня 2001 року, в державному акті є чітка відмітка про вищезазначене рішення та урочище в якому надається земельна ділянка, а саме «ур. Дуднавка». З архівного відділу Іршавської РДА витребувано рішення Приборжавської сільської ради 15 сесії 23 скликання від 26.06.2001 року та додатку №1 «Про виділення земельних часток (паїв) в натурі жителям села», згідно якого відповідачка ОСОБА_1 отримала земельні ділянку лише в урочищі «Дуднавка». Тому жодних підстав на отримання земельної ділянки площею 0,33 га в урочищі «Бистрий» села Приборжавське Іршавського району згідно державного акту у відповідачки немає. Крім того, в державному акті на право власності на землю стосовно загальної площі наданої земельної ділянки внесено виправлення, що є недопустимим. Допущено виправлення в році видачі державного акту, а земельна ділянка в ур. «Бистрий» - спірна земельна ділянка без будь якого сумніву є дописаною в державний акт на право власності на землю і це видно із якості чорнил, характеру дописки характеристики та меж земельної ділянки, які виконані взагалі іншими чорнилами. Крім того, в спірному державному акті вказано що земельна ділянка ОСОБА_1 надається в межах та розташована на території Приборжавської сільської ради, в той час як саме це урочище розташоване за межами населеного пункту і відповідно сільська рада не мала повноважень на розпорядження вказаними землями. Такі ж виправлення без вказання їх причин та не завірені відповідним підписом начальника відповідного відділу Держкомзему щодо площі земель вказано в відомостях на державному акті (зворотній стороні Державного акту «характеристика земель переданих у приватну власність») та у графі зміни у межах і розмірах земельної ділянки внесено саме земельну ділянку площею) №№ га в ур. «Бистрий» однак не вказано номера дати та змісту документа на підставі якого такі зміни внесено немає і підписів посадових осіб які внесли чи засвідчили внесені зміни. Виходячи з наведеного державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІЗК №042463 від 28.10.2002 року, виданий на імя ОСОБА_1, та відомості внесені до нього відомості не відповідають вимогам закону, що відповідно тягне за собою визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним та скасуванню такого. За вказаних обставин позивач ОСОБА_3 просила визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІЗК №042463 від 28.10.2002 року, виданий на імя ОСОБА_1, та скасувати реєстрацію проекту землеустрою стосовно земельної ділянки в ур. «Бистрий» виданої на імя ОСОБА_1

Рішенням Іршавського районного суду від 24 січня 2017 року позов задоволено. Визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії III ЗК №042463 від 28.10.2002 року, виданого на імя ОСОБА_1 та скасовано реєстрацію проекту землеустрою стосовно земельної ділянки в ур. «Бистрий» села Приборжавське Іршавського району виданої на імя ОСОБА_1

Додатковим рішенням Іршавського районного суду від 28 березня 2017 року вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків фактичним обставин справи та порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_1 отримала земельну ділянку на підставі рішення Приборжавської сільської ради 15 сесії 23 скликання від 26.06.2001 року та додатку №1 «Про виділення земельних часток (паїв) в натурі жителям села» лише в урочищі «Дуднавка», а тому жодних підстав на перебування у власності земельної ділянки площею 0,33 га в урочищі «Бистрий» села Приборжавське Іршавського району згідно державного акту у відповідачки немає.

З такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі ( ч.1 ст.11 ЦПК України.).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до частин 1 та 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач ОСОБА_3 зазначала, що земельна ділянка в урочищі «Бистрий» (Ділянка №4) відповідачу ОСОБА_1 не надавалась, видачею ОСОБА_1 державного акту на право приватної власності на землю на вказану земельну ділянку, порушено її законні права.

Однак, такі твердження позивача не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Матеріалами справи встановлено, що наказом головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 03 жовтня 2014 року №1531-СГ ОСОБА_3 «надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.03), розташованої за межами населеного пункту на території Приборжавської сільської ради Іршавського р-ну Закарпатської області ( а. с.7).

Наказом головного управління Держземагенства у Закарпатській області від 17.04.2015 року №1229-СГ внесено зміни до вищезазначеного наказу, виклавши пункт 1 в новій редакції і «надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства (код цільового призначення згідно класифікації видів цільового призначення земель - 01.03), розташованої за межами населеного пункту в контурі 261 на території Приборжавської сільської ради, Іршавського р-ну, Закарпатської області» ( а. с.8).

Згідно висновку управління Держгеокадастру в Іршавському районі Закарпатської області від 23.11.2015 року Д-42/0-30/19-15 погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за адресою: за межами населеного пункту на території Приборжавської сільської ради, Іршавському районі, Закарпатської області (а.с.9-10).

Рішенням № РВ-016 від 11.03.2016 року державним кадастровим реєстратором відмовлено в реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі у звязку з невідповідністю поданих документів вимогам, установлених Законом України «Про Державний земельний кадастр».

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 з 02.01.1989 року була членом колгоспу імені Горького Іршавського району, який переєстрований в КСП «Верховина» та в послідуючому реорганізований в ТзОВ «Верховина», що стверджено її трудовою книжкою.(а.с.193).

Рішенням Приборжавської сільської ради 15 сесії 23 скликання від 26.06.2001 року та додатку №1 «Про виділення земельних часток (паїв) в натурі жителям села» відповідачці ОСОБА_1 виділено земельні частки (паї) в натурі в ур. «Дуднавка» та «Лучинські» на основі передачі земель від ТзОВ «Верховина» Приборжавській сільській раді від 12.02.2001 року (а.с.45).

28.10.2002 року ОСОБА_1 на підставі даного рішення видано державний акт на право приватної власності на землю, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право власності на землю за №172, відповідно до якого їй на праві власності належить в тому числі і земельна ділянка в ур. «Бистрий» (Діл. №4) площею 0,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.120).

З матеріалів справи вбачається, що урочище «Бистрий» має контури : 265,267,254, загальною площею 8,8га., належало до земель колективної власності КСП «Верховина», є сінокосом і підлягає виділенню в рахунок земельного паю. Відповідачка ОСОБА_1 до розпаювання земель мала в оренді сінокіс в урочищі «Бистрий», контур 254 (а.с.194,203,206).

Рішенням 5 сесії 24 скликання Приборжавської сільської ради від 14.02.2003 року, в урочищі «Бистрий» в рахунок земельного паю вирішено виділяти сінокіс в розмірі 0,33 га. (а.с.204).

На підставі даного рішення, відповідно до затвердженого Списку власників земельних паїв і розподіл їх по участках в урочищі «Бистрий» контур №254,265,265 та План схеми розміщення земельних ділянок (паїв) в урочищі «Бистрий» відповідачці ОСОБА_1 в рахунок земельного паю надано у власність земельну ділянку площею 0,33га в урочищі «Бистрий».(а.с. 205-215).

Таким чином, вищенаведеними матеріалами справи доведено, що земельна ділянка в урочищі «Бистрий», ОСОБА_1 отримала в рахунок земельного паю у 2003 році, дана земельна ділянка знаходиться в контурі 254.

Натомість позивачці надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 0,20 га із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства розташованої за межами населеного пункту наказом від 03 жовтня 2014 року, без зазначення місця розташування земельної ділянки і контуру, після чого 17.04.2015 року в даний наказ внесено зміни та вказано про надання земельної ділянки в контурі 261.

Тобто, земельна ділянка в урочищі «Бистрий», яка перебуває у власності відповідачки та земельна ділянка, на яку розроблено позивачкою проект відведення, знаходяться в різних контурах.

З проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 та технічної документації із землеустрою що відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1В.(ділянка ур. «Бистрий») також не вбачається, що дані земельні ділянки мають спільні межі та накладаються.

Безпідставними є посилання позивача, що земельна ділянка в ур. «Бистрий» - є дописаною в державний акт на право власності на землю відповідачки, оскільки вони нічим на підтверджені.

Позивачем ОСОБА_3, відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, не подано доказів та не доведено, що видачею 28.10.2002 року державного акту на право приватної власності на землю відповідачу ОСОБА_1 та проектом землеустрою земельної ділянки в ур. «Бистрий» на імя ОСОБА_1 порушено її законні права та інтереси.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведених фактичних обставин справи та вимог закону та дійшов помилкових висновків про задоволення позову.

З врахуванням викладеного рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права та додаткове рішення, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в заявленому позові з вищенаведених підстав.

Виходячи з вищезазначеного та керуючись вимогами ст. ст. 10, 11, 60, 212, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України -,

вирішила :

апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,- задовольнити.

Рішення Іршавського районного суду від 24 січня 2017 року та додаткове рішення Іршавського районного суду від 28 березня 2017 року скасувати, ухваливши нове рішення .

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Управління Держкомзему у Іршавському районі, Приборжавської сільської ради Іршавського району про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :