№2-п/263/26/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Ковтуненка В.О., при секретарі Турчиній Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, зацікавлена особа: Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Аваль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 24 грудня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник заявника ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги заяви підтримав з викладених у ній підстав та наполягав на її задоволенні.

Представник ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, та на розсуд суду.

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надали суду письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, оскільки вона та її представники були повідомлені та брали участь у судовому розгляді справи, а доводи щодо спірності суми заборгованості за кредитом, спростовані рішеннями судів.

Вислухавши заявника, ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Використання законодавцем в конструкції даної статті сполучника "і" дозволяє зробити висновок, що для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причин неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Таким чином, розглядаючи умови для скасування заочного рішення суд виходить з того, що відповідно до ст.232 ЦПК України відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення повинен зазначити такі обставини та такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Так, в матеріалах справи містяться заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 про неодноразове прохання відкласти розгляд справи, що свідчить про те, що відповідачка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи у суді, але з невідомих причин не зявлялася, тому суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження обставин, які б могли бути підставою для скасування заочного рішення, а тому заява про перегляд заочного рішення є не обґрунтованою та не підлягає задоволенню. При цьому суд вирішив цивільну справу в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.231 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 24 грудня 2014 року залишити без задоволення.

Розяснити заявнику, що заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення даної ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О.Ковтуненко