Справа № 466/4966/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«20» жовтня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Івасюті А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третьої особи ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування ухвали №2818 Львівської міської ради від 24.10.2013 року,

у с т а н о в и в :

10 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської міської ради, третьої особи ОСОБА_2, в якому просить постановити рішення, яким визнати незаконною та скасувати ухвалу Львівської міської №2818 «Про погодження гр. ОСОБА_2 місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Нагірній,64» від 24.10.2013 року.

У судовому засіданні представник Львівської міської ради ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що справа має вирішуватися в порядку адміністративного судочинства.

Заслухавши думку представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, яка проти задоволення клопотання заперечила, думку третьої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_5 в підтримання клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до вимог, передбачених ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» у відповідності до п.7 ч.1 ст. 3 КАС України означає - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 1 стаття 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За правилами ч.1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у випадках, передбачених законом або на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При цьому розроблення документації здійснюється на підставі дозволу, наданого органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, передбачених ст. 122 цього Кодексу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (ч.2 ст. 123 ЗК України).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні ( ч.3 ст. 123 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку встановленому ст. 186 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З матеріалів справи випливає, що фактично предметом спору в справі за позовом ОСОБА_1 є рішення Львівської міської ради про погодження місця розташування земельної ділянки та надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та в даному випадку відповідач здійснює свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

В даному випадку між учасниками процесу виник спір, який має вирішуватись в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд постановляє ухвалу про закриття провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 3, 15, п.1 ч.1 ст.205, ст.209, ст.210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання задовольнити.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третьої особи ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування ухвали №2818 Львівської міської ради від 24.10.2013 року - провадженням закрити, оскільки її не належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_6