Справа № 489/3744/17
Номер провадження 2-н/489/547/17
У Х В А Л А

09 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Тихонової Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації працівнику втрати частини заробітної плати та індексації величини приросту споживчих цін,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року до суду звернулась ОСОБА_1 з заяво про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації працівнику втрати частини заробітної плати та індексації величини приросту споживчих цін.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

В даному випадку, заявницею, окрім вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати в розмірі 24 835,11 грн., заявлено також вимогу про стягнення з боржника компенсації працівнику втрати частини заробітної плати у звязку з порушення термінів її виплати в розмірі 4 411,46 грн.

Відповідно до положень ЦПК України, виділення в інше провадження із заяви про видачу судового наказу вимог, стосовно яких вбачається розгляд справи в позовному провадженні, не передбачено.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьоїстатті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Враховуючи, що боржник ТОВ «Мостобудівельний загін № 73» своєю довідкою від 03.07.2017 за № 131, визнає свою заборгованість за невиплаченою заробітною платою в розмірі 24 835,11 грн., що ж стосується компенсації працівнику втрати частини заробітної плати у звязку з порушення термінів її виплати в розмірі 4 411,46 грн., то боржником вона у довідці не визнана, в звязку з чим вбачається спір про право.

Керуючись п.2 ч.3 ст.100 України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 73» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації працівнику втрати частини заробітної плати та індексації величини приросту споживчих цін, роз`яснивши заявнику право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н.С.Тихонова