РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №370/2448/16-ц

Провадження №2/370/901/16

"14" квітня 2017 р. Макарівський районний суд Київської області

в складі: судді Мазки Н.Б.

із секретарем Левченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Макарів справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району Київської області, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району Київської області, вказавши третьою особою ОСОБА_3, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 23 жовтня 2015 року, право власності на домоволодіння, що розташоване в селі Соснівка Макарівського району Київської області по вулиці Київська, 16, та яке складається з: житлового будинку під літерою «А», веранда «а1», гараж «Д», сарай «Ж», убиральня «З», ворота №4, огорожа №5, посилаючись на те, що після смерті батько відкрилась спадщина зокрема і на домоволодіння в селі Соснівка по вулиці Київська, 16. Він, позивач та ОСОБА_3є спадкоємцями першої черги за законом. Остання відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, а він спадщину прийняв своєчасно. Проте, отримати у встановленому законодавством порядку свідоцтво про право на спадщину на вищевказане нерухоме майно не має змоги, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на нерухоме майно за спадкодавцем.

Позивач ОСОБА_1М в судове засідання не прибув, його представник по довіреності ОСОБА_5 згідно поданої заяви просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району Київської області надав заяву про розгляд справи без участі свого представника, проти позову не заперечував.

Третя ОСОБА_3 особа в судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила.

Дослідивши письмові матеріали справи та матеріали спадкової справи №15/2016 до майна померлого 23 жовтня 2015 року ОСОБА_4, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23.10.2015 року помер батько позивача ОСОБА_4, що підтверджується наступними документами, копії яких містяться в матеріалах справи: свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 серії І-БК №353007 від 23.10.2015 року, свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії ІІІ-УР №255709 від 04.05.1963 року (а.с.8, 16).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, зокрема і на домоволодіння, що розташоване в селі Соснівка Макарівського району Київської області по вулиці Київська, 16.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №15/2016 до майна померлого 23.10.2015 року ОСОБА_4, позивач, як спадкоємець першої черги за законом, спадщину після смерті батька прийняв своєчасно, подавши у визначений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 заяву про прийняття спадщини та на частину спадкового майна, а саме: земельну ділянку площею 0,2500 га, земельну ділянку площею 0,0320 га отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом.

Також, як вбачається з матеріалів спадкової справи, дружина померлого ОСОБА_7, його доньки ОСОБА_3, відмовились від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.

Інші спадкоємці майна померлого ОСОБА_4, які би спадщину прийняли, судом не встановлені, що підтверджується відсутністю відповідних заяв у спадковій справі щодо прийняття спадщини.

Проте, приватний нотаріус своєю постановою від 26.08.2016 року (а.с.9) відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на згадане вище домоволодіння по вулиці Київська, 16, в селі Соснівка, в звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем ОСОБА_4.

Як вбачається із архівної довідки (а.с.10) КП КОР «Північне бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 року право власності на обєкт нерухомого майна - домоволодіння №16 по вулиці Київській (назва вулиці змінилась з «Щорса» на «Київська» згідно рішенню ОСОБА_2 сільської ради від 20.10.2015 року) в селі Соснівка Макарівського району Київської області, зареєстроване за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 23.04.1988 року Бородянською державною нотаріальною конторою за реєстровим №274. Дата реєстрації -10.05.1988 року.

Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 03.09.1988 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району Київської області ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №30, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 купив належний продавцю ОСОБА_10 на праві особистої власності житловий будинок в селі Соснівка (а.с.15).

Так, ОСОБА_4 на підставі цивільно-правової угоди став власником житлового будинку №16 по вулиці Київській в селі Соснівка.

Відповідно технічному паспорту, виданого КП КОР «Північне бюро технічної інвентаризації» (а.с.11-13), до складу домоволодіння по вулиці Київська, 16, в селі Соснівка, входить: житловий будинок загальною площею 53,6 кв м, житловою площею 27,1 кв м під літерою «А», веранда «а1», гараж «Д», сарай «Ж», убиральня «З», ворота №4, огорожа №5.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Така правова позиція висвітлена в п.3.1 Листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Відповідно до вимог ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.1217, 1218, 1223, 1258, 1261, 1268 ЦК України, п.3.1 Листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ч.3, 4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.212-215 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 23.10.2015 року, а саме: на домоволодіння, що розташоване в селі Соснівка Макарівського району Київської області по вулиці Київська, 16, до складу якого входить: житловий будинок загальною площею 53,6 кв м, житловою площею 27,1 кв м під літерою «А», веранда «а1», гараж «Д», сарай «Ж», убиральня «З», ворота №4, огорожа №5, яке належало померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03.09.1988 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Макарівського району Київської області ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №30.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя