441/658/17 2/441/467/2017
04.08.2017 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Яворської Н.І.,
за участю секретаря судового засідання - Цап І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
22.05.2017р. позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником квартири АДРЕСА_1, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Право власності на вказану квартиру набуте на підставі договору купівлі продажу від 12.08.2003р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_3
Квартира складається з трьох кімнат чотириповерхового будинку на третьому поверсі зі всіма вигодами. Загальна площа квартири складає 55,8 кв.м.
У даній квартирі зареєстрована та проживає крім нього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також зареєстрована, але не проживає понад дев»ять років ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3
Окрім цього, відповідач ОСОБА_2 з 2008 року після вибуття з житла не несе жодних витрат по утриманню квартири, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, у квартирі відсутні будь які її особисті речі, одяг, документи, вона втратила будь-який зв'язок із спірним житлом. Між тим, прописка ОСОБА_2 у квартирі обмежує права не тільки його як власника, він не може оформити субсидію на комунальні послуги, змушений переплачувати за комунальні послуги, а тому не бажає, щоб ОСОБА_2 була зареєстрована чи проживала в належній йому квартирі.
Просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_2, такою, що втратила право на користування квартирою №28 по вул. Авіаційна, 88 в м. Городок Львівської області.
Позовні вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Додатково пояснив, що колишня невістка ОСОБА_2 у вказаній квартирі більше дев»ять років не проживає, нею не цікавиться, не сплачує комунальні послуги. На даний час йому невідоме місце проживання відповідача, після смерті сина забрала речі і покинула житло.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 (а.с.20) підтвердила факт постійної відсутності ОСОБА_2 у вищевказаному житлі.
Відповідач в судове засідання не з»явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча належно була повідомлена про час та дату судового засідання (а.с.17).
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, свідка, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню.
Відповідно до приписів статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У статті 4 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.
Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2846743 від 17.02.2004р., реєстраційний №1696361 (а.с.5) на підставі договору купівлі продажу Р№2105 від 12.08.2003р., що посвідчений приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу ОСОБА_3
Актом обстеження житло побутових умов будинку №88 квартири №28 по вул. Авіаційна в м. Городок Львівської області встановлено, що квартира розташована на 3 поверсі 4 поверхового будинку та складається з 3 кімнат зі всіма вигодами. Загальна площа квартири складає 55,8 кв.м., приватизована, в задовільному стані. Зареєстрованими у житловому приміщенні (квартирі) є 4 особи: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована, але фактично не проживає відповідач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).
Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 06.06.2017р. (а.с.16) ОСОБА_2 дійсно значиться зареєстрованою з 16.06.2006р, в АДРЕСА_2.
Згідно запису в будинковій книзі відповідач зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 16.06.2006 року (а.с.18-19).
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У постанові Верховного суду України від 16.01.2012р. зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
При цьому, у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», роз»яснено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідач ОСОБА_2понад дев»ять років у спірній квартирі, яка належить позивачу, не проживає, вибула з житла, речей особистого вжитку та документів відповідача у спірній квартирі немає, суд приходить до висновку, що її слід визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду.
На підставі ст.ст.71, 72 ЖК України та керуючись ст.ст. 10,60,88,212-215 ЦПК України, суд ,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої в ІНФОРМАЦІЯ_7 640 грн. (шістсот сорок грн.) 20 коп. на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_6