Справа № 452/2401/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"07" грудня 2017 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого - судді Кравціва В.І.,

з участю секретаря Добрянського І.І.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 15 вересня 2017 року пред'явив позов до Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме, на земельні ділянки загальною площею 1,3356 га, з яких 0,8740 га - рілля та 0,4617 га - кормові угіддя, які розташовані на території Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і особистого селянського господарства у порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що через те, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий Самбірською РДА 23 березня 2002 року після смерті спадкодавця.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_2 у підтримання позовних вимог посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

Від відповідача Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника та визнання позову.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України та ч. 2 ст. 1 Земельного Кодексу України, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону.

Згідно ст. 525 ЦК Української РСР, який був чинний на час відкриття спадщини, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Правилами статтей 524 та 549 цього Кодексу було встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, зокрема, подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Із заповіту, складеного 28 березня 2000 року, вбачається, що ОСОБА_4 все своє майно заповів своєму сину ОСОБА_1 (а. с. 9).

Із свідоцтва про смерть та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 (а.с. 5, 7).

Нотаріусом Самбірської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті його батька ОСОБА_4 з посиланням на те, що Державний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті спадкодавця (а. с. 5).

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Дійсно, із Державного акта на право приватної власності на землю, виданого 23.03.2002 року, вбачається, що ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,3356 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства, на підставі розпорядження голови Самбірської райдержадміністрації від 18 березня 2002 року № 124, тобто вказані дії вчинено після смерті спадкодавця (а. с. 11).

Однак, із сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) видно, що на підставі розпорядження голови Самбірської районної державної адміністрації від 21 квітня 1997 року № 262 ОСОБА_4 була передана у приватну власність земельна ділянка площею 2,05 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території с. Чайковичі, Чайковицької сільської ради Самбірського району, для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства (а.с. 12).

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділу X "Перехідні положення" ЗК).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входила вказана земельна ділянка і його син ОСОБА_1 прийняв спадщину, звернувшись до Самбірської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 8).

Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Ураховуючи наведене, право позивача на спадкове майно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки загальною площею 1,3356 га, з якої 0,8740 га - рілля та 0,4617 га - кормові угіддя, які розташовані на території Чайковицької сільської ради Самбірського району Львівської області і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та особистого селянського господарства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції, який ухвалив рішення, протягом десяти днів з дня його проголошення, а особа, яка брала участь у справі, але не була присутня у судовому засіданні під час проголошення рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя