Справа № 148/2391/16-ц Провадження № 22-ц/772/1095/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 21Доповідач Ковальчук О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого Ковальчука О.В.,

суддів : Іващука В.А., Якименко М.М.

за участі секретаря Кирилюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, приватного нотаріуса ОСОБА_5, за участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, Відділу державної виконавчої служби Тульчинського районного управління юстиції Вінницької області, про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, просила визнати недійсним нотаріально посвідчений договір дарування будинку № 18 по вул. Інтернаціональна у м. Тульчині та витребувати на свою користь цей житловий будинок із чужого незаконного володіння.

У січні 2017 року ОСОБА_3 подала до суду клопотання про зупинення провадження у цій справі (№ 148/2391/16-ц) до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ цивільної справи № 148/817/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, у якій Апеляційним судом Вінницької області 29 серпня 2016 року ухвалено рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу зазначеного вище житлового будинку, яке є предметом перегляду у касаційному суді.

Пославшись на те, що спірні правовідносини в обох справах стосуються одного й того ж житлового будинку, а також на те, що у звязку із витребуванням касаційним судом для розгляду цивільної справи № 148/817/16-ц, Тульчинським районним судом Вінницької області при розгляді справи № 148/2391/16-ц не зможе бути досліджено матеріали справи № 148/817/16-ц, які містять докази на підтвердження обставин, якими ОСОБА_3 обґрунтовує свої позовні вимоги, просила провадження у справі зупинити.

Ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 201, п. 3 ч. 1 ст. 203 ЦПК України провадження у справі зупинено.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, в апеляційній скарзі просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню з направлянням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду з таких підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2016 року рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 18 липня 2016 року ( ухвалене за результатом розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним) скасовано в частині та вирішено визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 18 по вул. Інтернаціональна у м. Тульчині (а.с. 10-12). Це рішення апеляційного суду оскаржено до суду касаційної інстанції і справа перебуває в провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (а.с. 74).

Зупиняючи провадження у справі № 148/2391/16-ц, суд першої інстанції, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, виходив із того, що обидві справи стосуються одного й того ж житлового будинку, тому вирішення справи № 148/2391/16-ц неможливе до вирішення касаційним судом цивільної справи № 148/817/16-ц.

Однак, із такими висновками колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Визначаючи наявність підстав, передбачених ст. 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обовязковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 1 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, який, з огляд на положення ст. 360-7 ЦПК України, враховується колегією суддів.

Суд першої інстанції на порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, фактично не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що розгляд цієї справи не можливий до вирішення касаційним судом цивільної справи № 148/817/16-ц.

Зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, визначені ст. 157 ЦПК України, враховуючи, що провадження у цій справі відкрито ще 16 грудня 2016 року.

Окрім наведеного, зупиняючи провадження у справі, суд не врахував, що рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 серпня 2016 року набрало законної сили з моменту його проголошення, а також те, що підставою зупинення провадження у справі не може бути касаційне оскарження попередніх судових рішень у іншій справі, про що розяснено у п. 33 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Враховуючи, що порушення судом норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі, тому дане судове рішення залишатись у законній силі не може та підлягає скасуванню відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, з направленням цієї цивільної справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, ухвалу Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2017 року скасувати, вказану цивільну справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Ковальчук

Судді : В.А. Іващук

ОСОБА_6