Справа № 383/270/17
Провадження №2/383/218/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Бондаренко В.В.,

за участю:

секретаря Могиленко В.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бобринецької міської ради Кіровоградської області, про скасування рішення, визнання недійсним в частині свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю та визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бобринецької міської ради Кіровоградської області, за яким з урахуванням уточнень просив скасувати рішення Бобринецької міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 29 травня 1997 року №162 в частині передання 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1518 га, розташованої по вулиці 50 річчя Жовтня,18 у місті Бобринець Кіровоградської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії КР №001106 виданий 27 серпня 1999 року Бобринецькою міською радою Кіровоградської області; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого в.о. державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 20 жовтня 1999 року зареєстрованого в реєстрі за №725 в частині видачі свідоцтва на обєкт нерухомого майна земельну ділянку; визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії КР №003236 виданий 15 листопада 1999 року Бобринецькою міською радою Кіровоградської області; визнати за ОСОБА_4 право власності на 3/5 частини земельної ділянки, площею 0,1518 га, розташованої по вулиці Паркова (50-річчя Жовтня, 18) у місті Бобринець Кіровоградської області для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Позов обґрунтований тим, що позивач є власником 3/5 частини будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Бобринець, по вул. 50 років Жовтня, 18, яку він успадкував після смерті ОСОБА_6, яка померла 17 квітня 2003 року. Власником іншої частини житлового будинку з належною частиною надвірних будівель була ОСОБА_7, яка успадкувала майно після смерті ОСОБА_8. 07.05.2016 року померла ОСОБА_7, спадщину після якої прийняла ОСОБА_2. ОСОБА_8 рішення Бобринецької міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 29 травня 1997 року №162 передано 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1518 га, розташованої по вулиці 50 річчя Жовтня,18 у місті Бобринець Кіровоградської області, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі якого ОСОБА_8 отримав державний акт на право приватної власності на землю серії КР №001106 виданий 27 серпня 1999 року Бобринецькою міською радою Кіровоградської області. Відповідно до ч.1 ст.30 ЗК Української РСР (1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Згідно ч.1 ст. 42 ЗК Української РСР (1990 року), громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Крім того, ОСОБА_8Г за життя не погоджував меж з суміжними землевласниками та співвласником ОСОБА_6 (а.с.132-135).

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених в ньому додатково пояснивши, що спірний державний акт на землю виданий ОСОБА_8 після його смерті.

Відповідач та її представник заперечили проти задоволення позову пояснивши, що державні акти видані відповідно до чинного на той час законодавства, а спірний державний акт на землю виданий ОСОБА_8 після його смерті оскільки він ще за його життя звернувся за передачею у власність земельної ділянки.

Суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності прийшов до висновку, що в позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 за життя придбала у ОСОБА_9 3/5 частини будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Бобринець, по вул. 50 років Жовтня, 18, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.04.1983 року (а.с. 148-149), після смерті якої, яка наступила 17 квітня 2003 року, успадкував ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 березня 2006 року (а.с.111).

Крім того, ОСОБА_8 за життя набув у власність в порядку спадкування 4/45 частин будинку з належною частиною надвірних споруд, який знаходиться в місті Бобринець, по вул. 50 років Жовтня, 18, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.1987 року, виданого після смерті ОСОБА_10, яка померла 30.01.1987 року (а.с. 150).

Також ОСОБА_8 за життя під час шлюбу придбав у ОСОБА_11 14/45 частин будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Бобринець, по вул. 50 років Жовтня, 18, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 04.06.1988 року (а.с. 151-152) та копією свідоцтва про шлюб серії ЯУ №165127 (а.с.118).

Рішенням виконавчого комітету Бобринецької міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 29 травня 1997 року №162 згідно з додатком до нього, ОСОБА_8 передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства 1/2 спільної часткової власності площею 0,1518 га, розташованої по вул. 50-річчя Жовтня, 18 (а.с.49).

25.11.1998 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №038578 (а.с.117).

При цьому з копії акту про встановлення та погодження в натурі меж земельних ділянок ОСОБА_8 від 13.05.1999 року вбачається, що вказаний акт, складений після смерті ОСОБА_8, не погоджувався із ОСОБА_6, яка була співвласником будинку з належною частиною надвірних будівель та користувачем земельної ділянки вказаного домоволодіння (а.с.50), незважаючи на те, що передача ОСОБА_8 у приватну власність 1/2 частину земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, що перебуває у спільному користуванні з ОСОБА_6 порушує право останньої на користування земельною ділянкою, що перебуває в спільному користуванні співвласників будинку з будівлями та спорудами.

Після смерті ОСОБА_8 на імя останнього 27.08.1999 року видано державний акт на право приватної власності на землю на підставі рішення Бобринецької міської ради народних депутатів від 29 травня 1997 року №162 за яким передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1518 гектарів на праві спільної 1/2 часткової власності для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с.124).

На майно ОСОБА_8, що залишилось після смерті останнього, ОСОБА_12 20 жовтня 1999 року видано свідоцтво про право на спадщину, а саме 11/45 частин житлового будинку з належною частиною надвірних будівель, що знаходиться в місті Бобринець, по вулиці 50-річчя Жовтня,18 та земельну ділянку, площею 0,0759 га в межах згідно з планом, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в місті Бобринець по вулиці 50-річчя Жовтня, 18, і належить спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Бобринецькорю міською радою 27.08.1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів за №1-110 п (а.с.126).

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 жовтня 1999 року ОСОБА_7 15 листопада 1999 року видано державний акт на право приватної власності на землю, за яким останній передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1518 гектарів в межах згідно з планом на праві 1/2 часткової власності, розташованої на території м.Бобринець, вул. 50-річчя Жовтня, 18 (а.с.17).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 90 Земельного кодексу Української РСР, затверджений Законом Української РСР від 8 липня 1970 р. (в редакції, яка діяла на час набуття частини житлового будинку з частин будинку з належною частиною надвірних будівель і споруд) (далі - Земельного кодексу Української РСР 1970 року), на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. При переході будівлі у власність кількох осіб земельна ділянка переходить в користування всіх співвласників будівлі.

Згідно ч.1 ст. 91 Земельного кодексу Української РСР в редакції 1970 року, особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок.

Відповідно до ч.2 ст.30, ч.1 ст. 42 ЗК Української РСР (1990 року) (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення від 29 травня 1997 року №162 та видачі на імя ОСОБА_8 спірного державного акту на право приватної власності на землю), при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів.

Громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об'єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду.

Так, згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

З огляду на те, що спірне рішення виконавчого комітету Бобринецької міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 29 травня 1997 року №162 та виданий 27.08.1999 року на імя ОСОБА_8 державний акт на право приватної власності на землю на праві спільної 1/2 часткової власності на земельну ділянку площею 0,1518 гектарів переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, вчинені з порушенням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 90, ст. 91 Земельного кодексу Української РСР 1970 року та до ч.2 ст.30, ч.1 ст. 42 ЗК Української РСР (1990 року) щодо дотримання пропорції розміру часток в спільній власності на будинок, чим порушили право користування земельною ділянкою ОСОБА_6, яка є співвласником 3/5 частини будинку, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача про скасування спірного рішення та визнання недійсним вказаного державного акту.

За змістом розділу VII «Спадкове право» Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) в обсязі, що належали на час смерті спадкодавцю, і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, видані на підставі недійсного державного акту свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_8, від 20 жовтня 1999 року ОСОБА_7 в частині земельної ділянки, площею 0,0759 га, що знаходиться в місті Бобринець по вулиці 50-річчя Жовтня, 18, та державний акт на право приватної власності на землю від 15 листопада 1999 року, за яким останній передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1518 гектарів на праві 1/2 часткової власності, розташованої на території м.Бобринець, вул. 50-річчя Жовтня, 18, також підлягають визнанню недійсними, оскільки видані на підставі недійсного державного акту та порушують право користування земельною ділянкою ОСОБА_6 та її спадкоємця ОСОБА_4 (позивача).

Згідно ст.ст. 22, 23 ЗК Української РСР (1990 року) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно ч.2 ст.9 Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю.

Отже, посилання відповідача на те, що спірний державний акт на землю виданий ОСОБА_8 після його смерті, адже він ще за його життя звернувся за передачею у власність земельної ділянки, суд оцінює критично, оскільки фізична особа не може набувати після смерті право власності на землю, виникнення якого повязувався із одержання державного акту, адже правоздатність фізичної особи (набувати цивільні права та обов'язки) припиняється у звязку із її смертю.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до частини пятої статті 11 ЦК України цивільні права і обовязки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, вимога про визнання за ОСОБА_4 право власності на 3/5 частини земельної ділянки, площею 0,1518 га, розташованої по вулиці Паркова (50-річчя Жовтня, 18) у місті Бобринець Кіровоградської області для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, є передчасною, адже позивач на час розгляду справи не набув із встановлених законом підстав право власності на 3/5 частини спірної земельної ділянки, а тому неіснуюче право не підлягає захисту.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до остаточного висновку про часткове задоволення позову.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2560 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 16, 391, 392 ЦК України, ст.9, розділу VII Цивільного кодексу Української РСР від 1963 року, ч.ч. 1, 2 ст. 90, ст. 91 Земельного кодексу Української РСР 1970 року та ст.ст. 22, 23, ч.2 ст.30, ч.1 ст. 42 ЗК Української РСР (1990 року), ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 58-60, 61, 79, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Бобринецької міської ради Кіровоградської області про скасування рішення, визнання недійсним в частині свідоцтва про право на спадщину, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на землю та визнання права власності задовольнити частково.

Скасувати рішення виконавчого комітету Бобринецької міської ради народних депутатів «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 29 травня 1997 року №162 в частині передання ОСОБА_8 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1518 га, розташованої по вулиці 50 річчя Жовтня,18 у місті Бобринець Кіровоградської області, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії КР №001106 виданий на імя ОСОБА_8 27 серпня 1999 року Бобринецькою міською радою Кіровоградської області на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1518 гектарів, розташованої в м.Бобринець, 50-річчя Жовтня, 18.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого в.о. державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 20 жовтня 1999 року зареєстрованого в реєстрі за №725, виданого на імя ОСОБА_7, в частині земельної ділянки, площею 0,0759 га, що знаходиться в місті Бобринець по вулиці 50-річчя Жовтня, 18.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії КР №003236 виданий на імя ОСОБА_7 15 листопада 1999 року Бобринецькою міською радою Кіровоградської області на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1518 гектарів, розташованої в м.Бобринець, 50-річчя Жовтня, 18.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 2560 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги через Бобринецький районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Бондаренко