Справа № 226/2556/14-ц
Провадження № 6/226/109/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І,

за участю секретаря Тіссен О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області подання державного виконавця Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Донецькій області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта, -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Мирноградського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області (далі ВДВС) ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта. На обґрунтування вимог зазначила, що в Мирноградському міському ВДВС знаходиться виконавче провадження № 53400971, відкрите на підставі виконавчого листа №2/226/1013/2014, виданого 05.01.2015 року Димитровским міським судом Донецької області, про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, 10000 гривень. Оскільки боргові зобовязання боржником не виконуються і будь-яких дій, спрямованих на їх виконання, не здійснюється, державний виконавець, посилаючись на ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань.

Субєкт внесення подання, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду подання, до судового засідання для обґрунтування своїх доводів не зявився, надіславши на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, що з огляду на визначену законом негайність судового розгляду, не є процесуальною перешкодою для його розгляду по суті.

Дослідивши подання та долучені до нього матеріали, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України від 21.01.1994 року №3857-Х11 «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України». Згідно ст.6 зазначеного Закону громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи за його наявності може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон в разі, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інша невиконані зобовязання, або в разі, якщо він ухиляється від їх виконання.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ? фізичної особи або керівника боржника ? юридичної особи за межі України ? до виконання зобовязань за рішенням. Під ухиленням від виконання зобовязань, покладених на боржника судовим рішенням, слід розуміти дії чи бездіяльність боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні покладених на нього обовязків та у звязку з чим здійснюється примусове виконання. Обовязок підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України. Отже, юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду можуть застосовуватися не за наявності факту невиконання зобов'язань, на що посилається державний виконавець, а при ухиленні боржника від їх виконання.

Процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за кордон визначається ст.377-1 ЦПК України, за нормами якої питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

З долучених до подання матеріалів вбачається, що виконавче провадження відкрито державним виконавцем 15.02.2017року. З постанови слідує, що відшкодування шкоди здійснюється на виконання судового рішення про стягнення матеріальної шкоди, спричиненої злочином.

Постановою державного виконавця від 29.03.2017року на забезпечення реального виконання судового рішення накладено арешт на нерухоме майно боржника.

Відповідно до акту державного виконавця від 29.03.2017року, боржник за адресою, вказаною у постанові про відкриття провадження: м.Димитров, вул.Леваневського,128 не проживає. Дані про відбування покарання боржником не перевірялись. Жодного доказу на предмет свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, вчинення ним дій, спрямованих на невиконання обовязку у виконавчому провадженні чи даних про його намір залишити межі України, державним виконавцем не представлено.

До того ж, згідно п.3 Розділу XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5), яка розроблена відповідно до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", державний виконавець має повідомити боржника про направлення до суду подання щодо встановлення відносно нього тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Таких даних до подання не долучено.

Оскільки встановлення факту ухилення боржника від виконання зобовязань на підставі долучених до подання документів не видається можливим, а сама по собі заборгованість за зобовязаннями не може бути прийнята судом як підтвердження умисного ухилення від виконання зобовязань, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 377-1 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Мирноградського міського відділу ДВС Головного ТУЮ у Донецькій області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_4