Справа № 136/427/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"18" квітня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

В складі :

головуючого судді Кривенка Д.Т.,

за участі секретаря Марчук Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який був зареєстрований 28.07.2002 року виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 6. В позові позивач вказує, що вони мають у шлюбі трьох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3. Причиною розпаду сім'ї позивач називає те, що останнім часом відповідач зловживає спиртними напоями, а тому як наслідок їх шлюбні відносини не складались, постійно виникали непорозуміння та сварки, у тому числі через несумісність характерів та поглядів на сімейне життя, виховання дітей, ведення побуту. На даний час вони шлюбних стосунків не підтримують, дітей разом не виховують, господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім'я розпалась, отож її існування суперечить її інтересам та інтересам дітей, тому просить суд шлюб розірвати, вирішити питання про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу та про судові витрати.

Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати на сплату судового збору та правову допомогу.

В судове засідання відповідач не з'явився, будучи належним чином оповіщеним про день та час розгляду справи судом, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Зважаючи на те, що позивач скористалась наданими їй ч.2 ст.158 ЦПК України правами, а неявку відповідача суд визнає неповажною, отож не вбачає підстав для відкладення розгляджу справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраним у справі доказами, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1. Мають у шлюбі трьох дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом встановлено, що позивач не бажає миритись, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу.

Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Відповідно до ст.ст. 105,110,112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України).

Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Зважаючи на те, що позивач не бажає миритись, виявила стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а відповідач жодних дій не вчинив щодо примирення, не надав будь - яких заперечень на пропозицію суду висловлену в ухвалі від 31.03.2017 року, суд дійшов до переконання, що шлюб втратив ознаки сім'ї, збереження такого шлюбу та подальше спільне проживання подружжя буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей, тому приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.113 СК України, суд вважає, що підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй для подальшого іменування прізвища набутого у зв'язку із реєстрацією шлюбу.

У відповідності до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі ст.ст. 105,110,112,113 СК України, керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 223, 233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, який був зареєстрований 28.07.2002 року виконкомом Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 6.

Залишити позивачеві для подальшого іменування прізвище набуте, у зв'язку із реєстрацією шлюбу «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640,00 грн.,та витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 250 грн., а всього 890, 00 (вісімсот дев'яносто гривень 00 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко