АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/900/17 Справа № 201/1631/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Максюта Ж.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Максюти Ж.І.,

суддів: Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

за участі секретаря: Куць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Т.С. про визнання права власності в порядку спадкування за законом; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: Сьома Дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи: Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Т.С. про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 послалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її чоловік ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з:

?земельної ділянки площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради;

?квартири № 15, розташованої за адресою АДРЕСА_1;

?квартири № 178, розташованої за адресою АДРЕСА_2;

?квартири № 29, розташованої за адресою АДРЕСА_3;

?земельної ділянки № НОМЕР_2, розташованої на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

?3 транспортного засобу; VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1.

Згідно інформації отриманої від родичів померлого ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_4 не є рідним сином померлого, а був усиновлений померлим, а тому в силу ст. 1260 ЦК України ОСОБА_4 не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6, а єдиним сином померлого є ОСОБА_2. Тому ОСОБА_3 пославшись на вимоги ст. ст. 116, 125,126 ЗК України та ст. ст. 1276, 1216, 1222, 1261, 328 ЦК України просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради; 1/2 частину квартири № 15, розташованої за адресою АДРЕСА_1; 1/2 частину квартири № 178, розташованої за адресою АДРЕСА_2; 1/2 частину квартири № 29, розташованої за адресою АДРЕСА_3; 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_2, розташованої на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та 3/4 частини транспортного засобу VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1.

В березні 2016 року до суду звернувся ОСОБА_4 з позовними вимогами до ОСОБА_3 ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спірне майно, однак просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради; 1/3 частину квартири № 15, розташованої за адресою АДРЕСА_1; 1/3 частину квартири № 178, розташованої за адресою АДРЕСА_2; 1/3 частину квартири № 29, розташованої за адресою АДРЕСА_3; 1/3 частину земельної ділянки № НОМЕР_2, розташованої на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та 1/6 частини транспортного засобу VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1. В обгрунтування своїх позовних вимог послався на те, що він є сином померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3, а тому відповідно до вимог ст.ст. 1220, 1222, 1258, 1261, 1276, 1267 має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради; 1/2 частину квартири № 15, розташованої за адресою АДРЕСА_1; 1/2 частину квартири № 178, розташованої за адресою АДРЕСА_2; 1/2 частину квартири № 29, розташованої за адресою АДРЕСА_3; 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_2, розташованої на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та 1/4 частини транспортного засобу VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1. В обґрунтування своїх позовних вимог послався на те, що він є сином померлого ОСОБА_6 після смерті якого відкрилася спадщина на зазначене майно, а тому пославшись на вимоги ст.ст. ст. ст. 116, 125,126 ЗК України ст. ст. 1276, 1216, 1222, 1261, 328 ЦК України просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Т.С. про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на:

1/3 частину земельної ділянки площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради, що успадкована ОСОБА_6 після смерті його батька ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

1/3 частину квартири № 15, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

1/3 частину квартири № 178, розташованої за адресою АДРЕСА_2.

1/3 частину квартири № 29, розташованої за адресою АДРЕСА_3.

1/3 частину земельної ділянки № НОМЕР_2, розташованої на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

1/6 частину транспортного засобу VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на:

1/3 частину земельної ділянки площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради, що успадкована ОСОБА_6 після смерті його батька ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

1/3 частину квартири № 15, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

1/3 частину квартири № 178, розташованої за адресою АДРЕСА_2.

1/3 частину квартири № 29, розташованої за адресою АДРЕСА_3.

1/3 частину земельної ділянки № НОМЕР_2, розташованої на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

1/6 частину транспортного засобу VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Батова Т.С. про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, право власності на:

1/3 частину земельної ділянки площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради, що успадкована ОСОБА_6 після смерті його батька ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

1/3 частину квартири № 15, розташованої за адресою АДРЕСА_1.

1/3 частину квартири № 178, розташованої за адресою АДРЕСА_2.

1/3 частину квартири № 29, розташованої за адресою АДРЕСА_3.

1/3 частину земельної ділянки № НОМЕР_2, розташованої на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

1/6 частину транспортного засобу VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1.

Також судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

З таким рішенням не погодився та звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його зустрічних позовних вимог в повному обсязі та відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скарги необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін за наступних підстав.

Цивільно-процесуальним законодавством України, а саме: ст.179 ЦПК України, передбачено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст.ст. 58,59 ЦПКУ), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст.ст.185,187,189,212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст. ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215, 303, 315-316 ЦПК України, визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено місцевим судом, ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 /а.с. 17/.

ОСОБА_3 є дружиною померлого, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 19 червня 1992 року /а.с. 20/, яка в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином померлого ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження /а.с. 109/ та в силу ст.1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців за законом.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 також є сином померлого ОСОБА_6 та в силу ст. 1261 ЦК України відноситься до першої черги спадкоємців, що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, /а.с. 61/ згідно якого батько ОСОБА_4 - є ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4. Рішенням № 176 від 19 квітня 1996 року, Бабушкінського райвиконкому м. Дніпропетровська прізвище дитини було змінено з ОСОБА_6 на ОСОБА_8.

Посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 не був рідним сином померлого ОСОБА_6, а був усиновленим останнім не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наступними документами, а саме:

?Відповіддю начальника Бабушкінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 17 листопада 2015 року про те, що актового запису про усиновлення на ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не виявлено /а.с. 59/.

?Відповіддю архівного управління Дніпропетровської міського ради від 02 грудня 2015 року про те, що в період з 1982-1999 рік не знайдено рішень прийнятих на засіданні виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська стосовно усиновлення ОСОБА_4 /а.с. 60/.

?Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 виданого повторно 19 червня 1996 року серія НОМЕР_6 де батьком ОСОБА_4 є ОСОБА_6./а.с. 64/.

?Рішенням виконавчого комітету Бабушкінської районної ради народних депутатів № 176 від 19 квітня 1996 року про зміну прізвища неповнолітньому ОСОБА_9 /а.с.69/.

?Відповіддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2016 року про те, що у період з 1995 року по 1998 р. заяв про усиновлення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило /а.с.170/.

?Відповіддю архівного управління Дніпропетровської міської ради від 05 жовтня 2016 року, про те, що в період з 1982 року по 1998 рік рішень стосовно усиновлень ОСОБА_4 на засіданнях Бабушкінського райвиконкому не виносилось /а.с. 215/.

Частково задовольняючи позови ОСОБА_3, ОСОБА_2 та задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції правильно керувався положеннями ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1225, 1261, 1267, 1269 ЦК України, ст.ст.116,125,126 ЗК України, та виходив з того, що ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6, у встановлений законом строк звернулися з заявами до нотаріуса про прийняття спадщини, а тому вважав за необхідне визнати за кожним із них право власності в порядку спадкування за законом по 1/3 частині на: квартиру № 15, яка розташована за адресою АДРЕСА_1; квартиру № 178, яка розташована за адресою АДРЕСА_2; квартиру № 29, яка розташована за адресою АДРЕСА_3; земельну ділянку № НОМЕР_2, яка розташована на території с/т «Утес» Волоської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області та по 1/6 частині на транспортний засіб VOLKSVAGEN PASSAT, 2007 року випуску кузов № VIN-НОМЕР_1. Окрім того, враховуючи, що після смерті ОСОБА_7 померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 року, єдиним спадкоємцем був ОСОБА_6, який ще за життя звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом та була заведена спадкова справа за № 14/2014 року /а.с. 21/, однак свідоцтво про спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0548 га., розташованої на території садового товариства «Садівник» Новоолександрівської сільської ради, не отримав, в силу ст. 1276 ЦК України право на дану земельну ділянку переходить до його спадкоємців, а отже суд вважав за необхідне також визнати право власності в порядку спадкування за законом на дану земельну ділянку за ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 по 1/3 частині за кожним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як з таким, що зроблений у відповідності до норм матеріального та процесуального права, підтверджуються матеріалами справи, та доводами апеляційної скарги не спростований, які також не містять посилань на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення.

Посилання апеляційної скарги на неправомірне неврахування судом першої інстанції тих обставин, що ОСОБА_4 не має права на спадкування в силу положень ч.1 ст.1224 ЦК України, оскільки на розгляді Дніпропетровського відділення поліції Дніпропетровського відділу ГУНП в Д/о знаходяться два кримінальних провадження № 0002493 та № 0000298, стосовно можливих дій вказаної особи, за ч.2 ст.194 КК України, окрім того невраховано випадки погроз ОСОБА_2 та пошкодження нерухомого майна - не можуть бути підставою для скасування рішення та задоволення позову ОСОБА_2 виходячи з наступного.

Відповідно з ч. 1 ст. 1224 ЦК України, на яку посилався позивач в обґрунтування апеляційної скарги, не мають право на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця, чи будь - кого з можливих спадкоємців або вчиненими замаху на їхнє життя. При цьому не має значення мета вчинення таких протиправних дій, рівно як і наявність результату цих дій у вигляді сприяння злочинця, собі або іншим спадкоємцям до одержання спадщини або збільшення частки у спадщині.

Оскільки діяння, зазначені у ч. 1 цієї статті, є кримінально караними, вони повинні бути підтверджені вироком суду, що набрав законної сили, яким встановлений конкретний склад злочину, що його вчинив потенційний спадкоємець і за умови, що в цьому вироку буде зазначена така форма вини злочинця, як умисел. Цей вирок є самостійною та достатньою підставою для позбавлення спадкоємця спадщини. Тобто в силу ст.62 Конституції України, лише судове рішення може бути легітимною підставою для встановлення факту їх умисного здійснення і як наслідок - усунення спадкоємця від права на спадкування.

Оскільки з пояснень апелянта вбачається відсутність судових рішень про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинних діянь щодо спадкодавця чи щодо нього, як спадкоємця, щоб сприяло збільшенню його частки у спадщині, апеляційний суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що позивачем згідно ст.60 ЦПК України не доведено суду належними та допустимими доказами, наявність підстав для усунення відповідача ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті ОСОБА_6, окрім того апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_2 відповідної вимоги, про усунення від права на спадкування ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст.1224 ЦК України в зустрічній позовній заяві заявлено не було.

Посилання апеляційної скарги, на неправомірність рішення в значній мірі повторюють доводи, що були викладені Позивачем в суді першої інстанції у вигляді обґрунтування зустрічної позовної заяви та які були предметом дослідження місцевого суду, а тому додаткового правового аналізу не потребують.

Вирішуючи спір між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному об'ємі з'ясував права та обов'язки учасників спору, обставини справи, перевірив доводи сторін та давши їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Решта доводів апеляційної скарги, доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Окрім того, згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права під час розгляду справи, оскільки вони не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи по суті позовних вимог. Окрім того, за ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б стали підставо для скасування рішення суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційні скарги, не надано.

Суд 1 інстанції у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірив та надав їм належну оцінку, порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута в межах позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308,315,317 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко