Справа №265/1812/17
Провадження №2/265/757/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Мельник І. Г.,

при секретарі Тулянкіній М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що йому на праві власності належить квартира № 30, розташована в будинку № 5 по вулиці Ломізова в місті Маріуполі. У 2015 році він зареєстрував у даній квартирі відповідача ОСОБА_2, яка на той час була його дружиною. В січні 2016 року відповідач ОСОБА_2, забравши всі свої особисті речі, виїхала з даної квартири, та її місцезнаходження на даний час йому невідоме. 09 грудня 2016 року шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя. Проте залишаючись зареєстрованою у даній квартирі, та не проживаючи в ній, відповідач чинить йому перешкоди у здійсненні ним права власності. Зокрема, він проводить оплату за користування житлом та комунальні послуги у тому числі за відповідача. Таким чином, реєстрація відповідача у квартирі, яка належить йому на праві власності, позбавляє його можливості у повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном, що порушує його права, за захистом яких він вимушений звертатись до суду.

Просив суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов повністю.

Відповідач ОСОБА_2 до суду також не зявилася, від якої до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнала повністю, проти визнання її втратившою право користування спірною квартирою, не заперечувала.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1: 1/2 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1997 року, виданого Управлінням міського майна Маріупольської міської ради; інша 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 грудня 2014 року, виданого державним нотаріусом Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за № 3-561.

Як вбачається з копії особового рахунку № 202030, виданої директором ЖКП «Азовжитлокомплекс» ОСОБА_4, у квартирі № 30 в будинку № 5 по вулиці

Ломізова в місті Маріуполі зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 01 липня 2014 року квартиронаймач, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 11 вересня 2015 року дружина.

Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання.

Відповідно до акту від 08 вересня 2016 року, складеного комісією у складі голови КСН «Центральний» ОСОБА_5 та секретаря КСН «Центральний» ОСОБА_6, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, проте з січня 2016 року фактично за даною адресою не проживає. Даний факт підтверджено сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Отже, відповідач ОСОБА_2 добровільно, без поважних на те причин не проживає за адресою спірної квартири понад рік, проти чого не заперечувала сама відповідач, надіславши на адресу суду заяву про визнання позову.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, це право є непорушним.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В сенсі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Приймаючи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири № 30, розташованої в будинку № 5 по вулиці Ломізова в місті Маріуполі, а відповідач ОСОБА_2, будучи зареєстрованою у вказаній квартирі, але фактично не проживаючи в ній, перешкоджає позивачу у користуванні та розпорядженні своєю власністю, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає можливим задовольнити позов та визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування даною квартирою.

Згідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 гривень, сплачений останнім при зверненні до суду, що підтверджується відповідною квитанцією.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 391, ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України , ст.ст. 57, 58, 59, 60, 88, 174, 213-215 ЦПКУ України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі № 30, розташованої в будинку № 5 по вулиці Ломізова в місті Маріуполі Донецької області.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, 13 червня 1983року народження, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.Г. Мельник