Справа № 214/7623/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 липня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

за участі представників:

позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 20.11.2006 року у розмірі 17342,70 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 20.11.2006 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_3 не виконав свої зобовязання за договором і не здійснив повернення кредиту у встановлений строк та не сплатив проценти за користування кредитом. В звязку з чим, станом на 31.08.2015 року заборгованість ОСОБА_3 перед ПАТ КБ «Приватбанк» склала 26676,76 грн. з яких: 7021,08 грн. заборгованість за кредитом, 16566,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 3089,24 грн. заборгованість за пенею та комісією ( від цієї суми заборгованості віднімається сума. У розмірі 10636,09 як була задоволена судовим рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 09.10.2008 року); 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 802,03грн. штраф (процентна складова), отже заборгованість до стягнення становить 17342,70, у звязку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити з підстав зазначених в позові.

Представник відповідача, в судовому засіданні, заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити в задоволенні позову та застосувати строки позовної давності.

Так, у судовому засіданні, дослідивши обставини справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами кредитного договору, укладеного сторонами та Цивільного кодексу України.

Відповідно до укладеного договору № б/н від 20.11.2006 року відповідач отримала кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ознайомлений та надав свою згоду з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку. Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява позичальника разом з умовами надання кредиту складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис останнього у заяві. (а.с.12; 13-18).

В 2008 році позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу, у зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору. 09.10.2008 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором б/н від 20.11.2006 року в сумі 10636,09 грн., який набрав чинності 10.12.2008 року (а.с.170)

Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.02.2012 року , виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-5544 виданого 09.10.2008 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» - 9704,27 грн. закінчено та припинено чинність арешту мана боржника, а також, скасовано інші заходи примусового виконання рішення. (а.с. 171).

Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, мотивуючи своє рішення наступним чином.

За положеннями ч. 1 ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак, згідно приписів ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, оскільки ухвалене судове рішення (судовий наказ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, а вимог згідно ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.

Крім того, як вбачається з заперечень представника відповідача, останній просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки як вбачається з відомостей про інформацію карти/рахунку, згідно якої строк дії карти -11/08, тобто строк спливає у листопаді 2008 року. Та звертає увагу суд на те що згідно сталої судової практики судів України, позовна давність з усіма обовязковими по кредиту договору, з використанням подібних карток спливає через 3 роки, починаючи з дня закінчення дії картки.

Вирішуючи вищезазначене клопотання, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу яка його порушила.

Згідно ч.1 ст. 259, ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).Для обчислення давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Разом із тим за змістом Умов і правил надання банківських послуг строк дії договору визначається не тільки цими правилами, а й положеннями,вказаними у Пам'ятці клієнта та строком дії кредитної картки, що передбачено у Правилах користування платіжною карткою.

Відповідно до п. п. 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці.

З інформації про картку/рахунок № 804869 від 27.11.2006 року виданої на імя ОСОБА_3, строк дії карти спливає листопаді 2008 року (а.с.53)

Оскільки за умовами договору строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки, то строк дії кредитного договору і останній строк виконання зобовязання закінчилися в листопаді 2008 року та відповідно початок перебігу строку давності починається з листопада 2008 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся в жовтні 2008 року з судовим наказом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором б/н від 20.11.2016 року. 09.10.2008 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було видано судовий накази про затягнення з ОСОБА_3 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за кредитними договором б/н від 20.11.2006 року в розмірі 10636 гн.09 коп. та судових витрат. (а.с.170). Постановою державного виконавця 29.11.2010 року відкрито виконавче провадження на підставі судового наказу № 2н-5544 від 09.10.2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 9704,27 грн. (а.с. 142). Та, як вбачається з постанови державного виконавця Дзержинського відділу ДВС від 03.02.2012 року, виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-5544 виданого 09.10.2008 року закінчено в звязку зі стягненням з боржника ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості в розмірі 9704,27 грн. (а.с 171). Таким чином, перебіг позовної давності необхідно починати обчислювати з лютого 2012 року. Проте, з позовом до суду представник позивача звернувся в жовтні 2015 року, пропустивши строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України.

Твердження представника позивача, що строк позовної давності було перервано шляхом звернення останнім 14.04.2014 року до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № б/н від 20.11.2006 року, є безпідставним, оскільки ухвалою суду від 25 березня 2015 року позовну заяву ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 було залишено без розгляду (а.с.172), що згідно приписів ч. 1 ст. 265 ЦК України не зупиняє перебігу позовної давності.

Посилання представника позивача на те, що договір був пролонгований, оскільки відповідач не звертався до банку з заявою про припинення дії договору і закриття картрахунку не можуть бути взятими до уваги з урахуванням того, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений.

Між тим після закінчення строку дії картки і відповідно договору, банк не видавав боржнику нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором № б/н від 20.11.2006 року не виконав, тому звернення позивача з позовом до суду здійснено з пропуском позовної давності без поважних причин.

З огляду на зазначене,суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості належить відмовити за пропуском позовної давності без поважних причин.

В звязку з відмовою у задоволенні позову судові витрати суд покладає на позивача .

Керуючись ст.ст.257,261,258-259,525,526,625,627,629,638,639,1054 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 88,95, 209,212,213- 215,218 ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволені позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів поданням апеляційної скарги.

Суддя І.Б. Щеняєва