Ухвала

іменем україни

13 квітня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - Житлово-комунальне підприємство «Азовжитлокомплекс», про визначення порядку користування квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, на обґрунтування якого посилалася на те, що у 1968 році її матері ОСОБА_7 на сім'ю була виділена чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1.

З часу отримання квартири і до 1977 року та з 1992 року до 2003 року ОСОБА_4 проживала в цій квартирі як член сім'ї, однак 25 квітня 2003 року була знята з реєстрації. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 червня 2014 року її вселено до спірної квартири. У подальшому рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2015 року було визначено порядок користування спірною квартирою. ІНФОРМАЦІЯ_1 року мати сторін ОСОБА_7 померла. На даний час в квартирі зареєстровані та проживають сторони в справі. На пропозицію позивача змінити порядок користування квартирою відповідачі їй відмовили, мотивуючи відмову тим, що рішенням суду вже визначено порядок користування квартирою між ними і на його зміну потрібне також рішення суду. Спірна чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 63,8 кв. м, жилу площу - 44,6 кв. м та складається з кімнати № 3 площею 9,8 кв. м, кімнати № 4 площею 9,8 кв. м, кімнати № 5 площею 17,2 кв. м, кімнати № 6 площею 7,8 кв. м, кухні площею 5,8 кв. м, вбиральні площею 1,1 кв. м, ванної кімнати площею 2,1 кв. м, коридору площею 8 кв. м та вбудованої шафи площею 1 кв. м.

На даний час між нею та відповідачами склалися неприязні відносини, вона має намір приватизувати належну їй частку квартири, однак відповідачі, як особи, які зареєстровані в квартирі, цього не бажають.

Крім того, відповідно до укладеного окремого договору найму спірної квартири вона має право користуватися тільки кімнатою житловою площею 9,8 кв. м, що складає 1/5 частини ідеальної долі, тобто має право на приватизацію 1/5 частини квартири, що суттєво порушує її право на приватизацію.

У процесі розгляду справи ОСОБА_4 уточнила позовні вимоги та просила визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй в користування ізольовану кімнату № 4 площею 9,8 кв. м, відповідачам - кімнату № 3 площею 9,8 кв. м, кімнату № 6 площею 7,8 кв. м, залишити в загальному користуванні кімнату № 5 площею 17,2 кв. м, кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1

Виділено в користування ОСОБА_4 ізольовану кімнату № 4 площею 9,8 кв. м, ОСОБА_5 - кімнату № 3 площею 9,8 кв. м, ОСОБА_6 - кімнату № 6 площею 7,8 кв. м, залишено в загальному користуванні кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу.

У решті позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2017 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Апеляційним судом установлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 липня 2014 року, ОСОБА_4 вселено до квартири АДРЕСА_1.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням та укладення окремого договору найму житлового приміщення, в якому просила визначити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй в користування ізольовану кімнату № 3 площею 9,8 кв. м, відповідачам - кімнату № 4 площею 9,6 кв. м, кімнату № 5 площею 17,2 кв. м, кімнату № 6 площею 7,8 кв. м; кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, вбудовану шафу залишити в загальному користуванні; зобов'язати Орджонікідзевську районну адміністрацію Маріупольської міської ради укласти між нею та відповідачами окремі договори найму жилого приміщення вказаної квартири.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 лютого 2015 року виділено ОСОБА_4 у користування житлову кімнату № 3 площею 9,8 кв. м у вказаній квартирі; кімнати № 4 площею 9,8 кв. м, № 5 площею 17,2 кв. м, № 6 площею 7,8 кв. м залишено у користуванні ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_6 Кухню, вбиральню, ванну кімнату, коридор, кладові залишено в спільному користуванні. Зобов'язано ЖКП «Азовжитлокомплекс» укласти з ОСОБА_4 окремий договір найму житлового приміщення, а саме: житлової кімнати № 3 площею 9,8 кв. м в спірній квартирі.

Відповідно до технічного паспорта спірна квартира складається з чотирьох жилих кімнат, № 3 - ізольована кімната площею 9,8 кв. м; № 4 - ізольована кімната площею 9,8 кв. м, № 5 - неізольована суміжна кімната площею 17,2 кв. м із кімнатою № 6 площею 7,8 кв. м, а також коридору № 1 площею 8 кв. м, кладової № 2 площею 1 кв. м, кухні № 7 площею 5,8 кв. м, ванної кімнати № 8 площею 2,1 кв. м, вбиральні № 9 площею 1,1 кв. м, кладової № 10 площею 1,2 кв. м. Всього житлова площа складає 44,6 кв. м, загальна площа - 63,8 кв. м. Спірна квартира належить до державного житлового фонду.

Згідно з особовим рахунком № 10143а, ОСОБА_4 є квартиронаймачем кімнати жилою площею 9,8 кв. м, загальною площею 14,01 кв. м, опалювальна площа - 14,01 кв. м в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно з особовим рахунком № 10143 квартиронаймачем трьох кімнат жилою площею 34,8 кв. м, загальною площею 49,79 кв. м, опалювальна площа - 49,79 кв. м, є ОСОБА_7, крім неї у вказаних кімнатах зареєстровані члени сім'ї: сини ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Статтею 104 ЖК України та п. 13 Правил користування приміщеннями житлових будинків встановлено, що спори, які виникають під час користування приміщеннями жилих будинків розв'язуються шляхом проведення переговорів між учасниками спору або у судовому порядку.

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 ЖК УРСР. При відмові членів сім'ї надати згоду на укладення окремого договору найму, а також при відмові наймодавця укласти такий договір спір може бути вирішено в судовому порядку.

У жовтні 2016 року відповідно до правил ч. 1 ст. 106 ЖК УРСР ОСОБА_6 визнаний квартиронаймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення трьох кімнат спірної квартири замість попереднього квартиронаймача ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Отже, з моменту укладання окремих договорів найму квартиронаймачами стали ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Підстав для зміни чи розірвання договору найму, укладеного з позивачем, останньою не наведено.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд правильно визначив правовий режим спірної квартири з двома окремими договорами найму жилих приміщень та дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача та відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 10 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова