Троїцький районний суд Луганської області
__________________________________________________________________
Справа № 433/1054/17
Провадження № 2/433/617/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Певної О.С.,

за участю секретаря Нехаєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов вищезазначений позов, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у період зареєстрованого шлюбу було набуто у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. Між ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з іншої, була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1. Позивачем було передано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 30 000 гривень, про що було вчинено відповідний договір купівлі-продажу та розписку від 10 березня 2016 року. На даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення даного правочину. Позивач просить суд визнати відповідний договір купівлі-продажу дійсним та право власності на вказане домоволодіння.

Позивач до суду не з'явився, просив справу розглянути без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, про що надав заяву.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надали до суду аналогічні заяви, згідно яких проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять дану справу розглянути без їх участі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно договору купівлі-продажу від 11 лютого 1993 року ОСОБА_2 набула у власність домоволодіння, що розташоване в с. Новоолександрівка Троїцького району Луганської області (а.с. 12-14). На дане домоволодіння було виготовлено технічну документацію, в якій зазначено адресу: АДРЕСА_2 (а.с.21-25). Згідно довідки Новоолександрівської сільської ради Троїцького району Луганської області № 288 від 07 листопада 2011 року будинок АДРЕСА_2 було перенумеровано в будинок АДРЕСА_1 відповідно рішення Новоолександрівської сільської ради № 28/3 від 10 січня 2002 року «Про присвоєння найменувань вулицям та нумерації будинків сільської ради» (а.м.17).

Згідно відповіді на запит Троїцького комунального підприємства Бюро технічної інвентаризації № 206 від 07 липня 2017 року право власності на нерухоме майно, що розташоване в АДРЕСА_1, зареєстровано саме за ОСОБА_2 (а.с.45).

Згідно договору купівлі-продажу від 10 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з іншої, ОСОБА_1 купив у ОСОБА_2 і ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с. 15-16).

Згідно п. 6 Договору позивачем було передано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 домовлену суму за відчуження зазначеного вище нерухомого майна у розмірі 30 000 гривень. Також, зазначене підтверджується розпискою від 10 березня 2016 року (а.с.20).

Згідно п. 10 Договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зобов'язані з'явитися до приватного нотаріуса Троїцького районного нотаріального округу Луганської області Гапочки Е.Г. для посвідчення вищезазначеного договору купівлі-продажу 24 березня 2016 року о 10 годині 00 хвилин. Однак, з невідомих причин, до нотаріуса відповідачі зазначеної дати та в зазначений час не з'явилися, у наслідок чого їм було направлено повідомлення, в якому було запропоновано з'явитися до нотаріуса 15 квітня 2016 року. Вказане повідомлення відповідачі отримали 01 квітня 2016 року, однак з невідомих причин до нотаріуса знову не з'явилися. Відповідачам було запропоновано повторно з'явитися до нотаріуса 29 квітня 2016 року, однак зазначеної дати відповідачі до нотаріуса повторно не з'явилися (а.с.18-19).

Таким чином, на даний час позивач не має можливості оформити вищезазначений правочин у нотаріальному порядку, оскільки відповідачі фактично ухиляються від нотаріального посвідчення даного правочину.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, право власності на вказане домоволодіння зареєстровано саме за ОСОБА_2, а тому ОСОБА_3 не мав права відчужувати спірний будинок, у зв'язку з чим останній не може бути стороною відповідного правочину, що тягне за собою наслідки застосування положень нікчемності правочину.

Відповідно до ст. 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 ЦК України тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК України тощо).

Нікчемний правочин є недійсним через його невідповідність вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочини).

Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані).

З огляду на вищезазначене, договір купівлі-продажу від 10 березня 2016 року в частині правочину, укладеного між ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_3, з іншої, за своєю природою є нікчемним з моменту його вчинення, а тому вимоги про визнання такого договору дійсним в частині зазначеного правочину не підлягають до задоволення.

При цьому, позивач домовився з ОСОБА_2, за якою зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно, щодо усіх істотних умов укладеного між ними відповідного правочину купівлі-продажу належного останній вищевказаного домоволодіння, згідно з яким позивачу у власність перейшов вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, даний правочин відповідає дійсній волі сторін, що підтверджується вищевикладеними обставинами, однак підстави для нотаріального посвідчення зазначеного правочину відсутні з незалежних від позивача зазначених вище обставин. Даний правочин на даний час не потребує державної реєстрації, а тому порушене право позивача може бути предметом захисту у судовому порядку.

Вказана правова позиція висловлена у аналізі Верховного суду України за 2013 рік про застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ, згідно якого з 01 січня 2013 року державна реєстрація правочинів щодо нерухомості скасована, тому у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий правочин дійсним, наслідком чого є визнання права власності на відповідне нерухоме майно.

У даному випадку між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають місце саме зазначені вище правовідносини, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного майнового права, так як у нього відсутні підстави для нотаріального посвідчення відповідного договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим, з огляду на вищезазначені обставини, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, визнавши дійсним правочин купівлі-продажу вищевказаного домоволодіння, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також визнавши за позивачем право власності на спірне нерухоме майно.

На підставі ст.ст. 204, 215, 220, 328, 334, 638, 655 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60, 174, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, - задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 10 березня 2016 року в частині правочину, укладеного між ОСОБА_1, з однієї сторони, та ОСОБА_2, з іншої, за яким ОСОБА_1 купив, а ОСОБА_2 продала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 07 серпня 2017 року.

Суддя О.С. Певна

01.08.17