Справа № 438/333/17
Номер провадження 2/438/289/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19 вересня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 селищної ради м.Борислава Львівської області, третя особа: державний нотаріус Трускавецької державної нотаріальної контори (в.о. нотаріуса Бориславської державної нотаріальної контори ОСОБА_3) про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на частину будинковолодіння №151/1 на вул. Зарічній в смт. Східниця, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт прийняття нею спадщини після смерті брата, ОСОБА_4, який помер 11 вересня 2001 в м. Каунас, Литва; визнати за позивачем право власності на 1/10 ідеальну частину будинку № 151/1 на вул. Зарічній в смт. Східниця в порядку спадкування за законом після смерті брата, ОСОБА_4

В обґрунтування позову посилається на те, що після смерті брата, ОСОБА_4, відкрилася спадщина. До складу спадщини входить 1/10 ідеальна частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що в смт. Східниця на вул. Зарічній, 151/1, яка належала їхній матері ОСОБА_5, яка померла 03 жовтня 1991 року, спадщину після смерті якої брат прийняв, але не подав Бориславській державній нотаріальній конторі заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Будинок № 151/1 на вул. Зарічній в смт. Східниця на цей час належить на праві спільної часткової власності: 3/10 ідеальних частин - позивачу, 3/5 - ОСОБА_6 Відповідно до ст.530 ЦК України в редакції 1963 р. позивач є спадкоємцем другої черги, дружина ОСОБА_4 подала нотаріально посвідчену заяву про те, що на спадщину чоловіка на 1/10 ідеальну частину вищевказаного житлового будинку не претендує і відмовляється від спадщини у користь позивача. Інших спадкоємців немає. Позивач вважає, що прийняла спадщину після смерті брата, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, у неї знаходилися документи, що підтверджують право власності на будинковолодіння, свідоцтво про право на спадщину від 30 жовтня 2000 року, технічний паспорт будинку, вона виготовляла новий технічний паспорт будинку, оплачувала страхові платежі з обовязкового страхування. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що позивач не подала доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула. Її представник ОСОБА_7, яка діє на підставі довіреності від 23 серпня 2017 року, подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без її (представника) участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 селищної ради м.Борислава Львівської області у судове засідання не зявився. На адресу суду надійшов лист голови ОСОБА_2 селищної ради ОСОБА_8, з якого вбачається, що ОСОБА_2 селищна рада визнає позовні вимоги ОСОБА_1, та просять справу розглядати без участі представника ОСОБА_2 селищної ради.

Третя особа державний нотаріус Трускавецької державної нотаріальної контори (в.о. нотаріуса Бориславської державної нотаріальної контори ОСОБА_3І.) у судове засідання не зявився, направивши на адресу суду лист про розгляд цивільної справи у відсутності представника держнотконтори, з приводу задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог покладається на думку суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 вересня 2001 року в м. Каунас, Литва помер брат позивача ОСОБА_1 ОСОБА_4, про що 11 вересня 2001 року в книзі реєстрації смертей ОСОБА_9 відділом запису актів громадянського стану проведено запис №2702, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії АА № 095456 від 11 вересня 2001 року.

Відповідно до ст.569-3 Цивільного кодексу України (1963 р.) право власності на річ визначається за законом країни, де ця річ знаходиться. Виникнення і припинення права власності на річ визначаються за законом країни, де ця річ знаходилась на момент, коли мала місце дія чи інша обставина, яка послужила підставою для виникнення або припинення права власності, якщо інше не передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Крім того, згідно з ч.1 ст.38, ч.1 ст.39 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом.Виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Згідно з ст.71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом: якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України (п.1 ч.1 ст.77 Закону).

Так, внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/10 ідеальна частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться в смт. Східниця на вул. Зарічній, 151/1, яка належала матері позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка померла 03 жовтня 1991 року у смт.Східниці. Спадщину після смерті матері ОСОБА_4 прийняв, проте не подав Бориславській державній нотаріальній конторі заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, і відповідно не провів державну реєстрацію.

На цей час будинок № 151/1 на вул. Зарічній в смт. Східниця належить на праві спільної часткової власності: 3/10 ідеальних частин - позивачу ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 жовтня 2000 року, виданого державним нотаріусом Бориславської держнотконтори, реєстр № 809, спадкова справа № 116/92 р., зареєстрованого КП ЛОР „Дрогобицьке МБТІ та ЕО та записаного в реєстрову книгу № 4 за р.№ 383, та на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 травня 2010 року приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу ОСОБА_10, р.№331, зареєстрованого КП ЛОР „Дрогобицьке МБТІ та ЕО, та на підставі рішення Бориславського міського суду Львівської області від 04 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 16 серпня 2016 року (справа №438/772/16-ц); що стверджується копіями вищевказаного свідоцтва, договору купівлі-продажу та рішення суду, а також копіями ОСОБА_6 про реєстрацію права власності на нерухоме майно 26996917 від 12 серпня 2010 року, реєстраційний № 24676271, номер запису 383 в книзі 4, ОСОБА_6 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 83938219 від 31 березня 2017 року, реєстраційний № 03, номер запису 19743858.

3/5 ідеальних частин належить ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 березня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориславського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_11 за реєстровим № 144.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України (1963 р.) позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги, інших спадкоємців немає. Зокрема, у матеріалах справи є копія нотаріально посвідченої заяви дружини ОСОБА_4 ОСОБА_12 від 09 січня 2017 року про те, що на спадщину чоловіка на 1/10 ідеальну частину житлового будинку за адресою: вул.Зарічна, 151/1, смт.Східниця вона не претендує і відмовляється від спадщини у користь позивача ОСОБА_1

Відповідно до ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин (на час відкриття спадщини): для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_4, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, у неї знаходилися документи, що підтверджують право власності на будинковолодіння № 151/1 на вул. Зарічній в смт. Східниця, свідоцтво про право на спадщину від 30 жовтня 2000 року, технічний паспорт будинку, також вона виготовила новий технічний паспорт будинку, оплачувала страхові платежі по обовязковому страхуванню.

Досліджені обставини стверджуються наявними в матеріалах справи документами, зокрема: копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1, копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та свідоцтва, виданого відділом РАЦС Оболонського РУЮ м.Києва, про зміну імені ОСОБА_13, зокрема, на прізвище «Байло», про що в Книзі реєстрації зміни імені 31 січня 2006 року зроблено актовий запис за №12.

У звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 не може подати державному нотаріусу доказів фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті брата, ОСОБА_4, то необхідне встановлення відповідного юридичного факту, оскільки без цього позивач не може оформити в нотаріальному порядку право на спадкове майно після смерті брата, зокрема, на 1/10 ідеальну частину будинку № 151/1 на вул. Зарічній в смт. Східниця.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Також згідно зі ст. 256 ЦПК, крім конкретно перелічених фактів, що мають юридичне значення, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд прийшов до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, тому суд приймає визнання відповідачем позовних вимог і приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 212, 256, 259 ЦПК України, ст.ст. 530, 548, 549, 569-3 ЦК України (1963 р.), ч.1 ст.38, ч.1 ст.39, ст.71, ст.77 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Визнати встановленим, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті брата ОСОБА_4, який помер 11 вересня 2001 року в м. Каунас, Литва.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/10 ідеальну частину будинку № 151/1 на вул. Зарічній в смт. Східниця Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_4, який помер 11 вересня 2001 року в м. Каунас, Литва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: А.Т. Слиш