Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 321/190/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Олійник М.Ю.
Провадження № 22-ц/778/2876/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

Бєлки В.Ю.,

За участю секретаря: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання договорів оренди землі поновленими,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій незаконними, визнання договору оренди землі поновленим.

Також, у лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій незаконними, визнання договору оренди землі поновленим.

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2017 року було об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій незаконними і визнання договору оренди землі поновленим та цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій незаконними і визнання договору оренди землі поновленим (т. 1, а.с. 45).

Ухвалою Михайлівського районного суду Запорізької області від 17 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, Михайлівської районної державної адміністрації Запорізької області про визнання дій незаконними і визнання договорів оренди землі поновленими було залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання дій Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області незаконними (т. 1, а.с. 46).

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначав, що 20.10.2011 року між Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області (орендодавець) та ним було укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надав, а він як орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для пасовищ загальною площею 36,7844 га, яка знаходиться на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, строком на 5 років. Договір було зареєстровано Михайлівським районним відділом Держкомзему Запорізької області 26.12.2011 року, реєстраційний номер НОМЕР_2. У зв'язку з закінченням строку дії зазначеного договору оренди 26.12.2016 року, ОСОБА_3 17.11.2016 року надіслав Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області лист-повідомлення з пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». До листа був доданий проект додаткової угоди зі зміненими умовами оренди, після ознайомлення з якими Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 22.12.2016 року відмовило ОСОБА_3 у поновленні договору оренди та повідомило про необхідність повернути землю орендодавцю у зв'язку зі спливом строку дії договору.

Не погоджуючись із відмовою у поновленні договору оренди та позицією Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_3 зазначає про порушення його переважного права на укладення договору оренди землі, що полягає у недотриманні орендодавцем процедури повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору оренди, а саме, пов'язано з порушенням встановленого місячного строку. Крім того, вказує на незаконність зазначеної відповідачем причини відмови у поновленні договору.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_3 просив суд визнати договір оренди землі від 20.10.2011 року, що був зареєстрований 26.12.2011 року за № НОМЕР_2, поновленим на умовах згідно додаткової угоди від 17.11.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначала, що 20.10.2011 року між Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області (орендодавець) та нею було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надав, а вона як орендар прийняла у строкове платне користування земельну ділянку для пасовищ загальною площею 15 га, яка знаходиться на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, строком на 5 років. Договір було зареєстровано Михайлівським районним відділом Держкомзему Запорізької області 26.12.2011 року, реєстраційний номер НОМЕР_1. У зв'язку з закінченням строку дії зазначеного договору оренди 26.12.2016 року, позивач 17.11.2016 року надіслала Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області лист-повідомлення з пропозицією укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». До листа був доданий проект додаткової угоди зі зміненими умовами оренди, після ознайомлення з якими Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області листом від 22.12.2016 року відмовило ОСОБА_4 у поновленні договору оренди та повідомило про необхідність повернути землю орендодавцю у зв'язку зі спливом строку дії договору.

Не погоджуючись із відмовою у поновленні договору оренди та позицією Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ОСОБА_4 зазначає про порушення її переважного права на укладення договору оренди землі, що полягає у недотриманні орендодавцем процедури повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору оренди, а саме, пов'язано з порушенням встановленого місячного строку. Крім того, вказує на незаконність зазначеної відповідачем причини відмови у поновленні договору.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила суд визнати договір оренди землі від 20.10.2011 року, що був зареєстрований 26.12.2011 року за № НОМЕР_1, поновленим на умовах згідно додаткової угоди від 17.11.2016 року.

Заочним рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року позови ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено.

Визнано поновленим Договір оренди землі від 20.11.2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області 26.12.2011 року за № НОМЕР_2, на строк п'ять років на тих самих умовах (відповідно до проекту додаткової угоди від 17.11.2016 року).

Визнано поновленим Договір оренди землі від 20.11.2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Михайлівському районі Запорізької області 26.12.2011 року за № НОМЕР_1, на строк п'ять років на тих самих умовах (відповідно до проекту додаткової угоди від 17.11.2016 року).

Не погоджуючись із рішенням суду, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає в позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 жовтня 2011 року між Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області в особі голови Михайлівської районної державної адміністрації Передерія С.В. та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі (т. 1, а.с. 6-14,), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 36,7844 га, кадастровий номер :01:022:0001, яка знаходиться на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, строком на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.п. 1, 2, 8 договору).

20 жовтня 2011 року між Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області в особі голови Михайлівської районної державної адміністрації Передерія С.В. та ОСОБА_4 було укладено договір оренди землі (т. 2, а.с. 8-16), відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби, загальною площею 15,0000 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка знаходиться на території Бурчацької сільської ради Михайлівського району Запорізької області, строком на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.п. 1, 2, 8 договору).

Умови зазначених договорів є аналогічними.

Так, вказані договори набрали чинності після підписання сторонами та їх державної реєстрації (п. 44 договорів оренди землі). Дані договори були зареєстровані Михайлівським районним відділом Держкомзему Запорізької області 26 грудня 2011 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 та НОМЕР_1 відповідно.

Згідно п. 37 договорів оренди землі, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Пунктом 38 договорів оренди землі визначено підстави припинення договору оренди землі, а саме: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря.

Після укладення між Михайлівською районною державною адміністрацією Запорізької області та позивачами договорів оренди землі та станом на час закінчення строку, на який їх було укладено, відбулись зміни в чинному законодавстві, які регламентують порядок укладення договорів оренди землі із земель державної та комунальної власності. Як наслідок, через таку зміну законодавчих та інших підзаконних нормативно-правових актів змінився і орендодавець (орендодавці) земельної ділянки за договором оренди землі яким (якими) є Головне управління Держземагенства у Запорізькій області та Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

17 листопада 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листами-пропозиціями про укладення додаткових угод про поновлення договорів оренди землі, до листа було надано проект додаткової угоди. Лист було отримано відповідачем 21 листопада 2016 року (т. 1 а.с. 15, 16, т. 2 а.с. 17, 18).

Листами від 22 грудня 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовило позивачам у поновленні Договору оренди та укладенні додаткової угоди до нього, мотивуючи це недосягненням домовленості щодо орендної плати, так як відповідач не погоджується на зміну істотних умов договору оренди землі, запропонованих позивачами згідно додаткових угод, в частині встановлення орендної плати в розмірі 6% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є підставою для припинення переважного права на поновлення договору оренди землі (т. 1 а.с. 17-18, т. 2 а.с. 19-20).

На підтвердження належного виконання умов договору оренди, а саме: використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення в якості пасовища, позивачами надано копії результатів агрохімічного обстеження земельних ділянок - агрохімічного паспорту поля (т. 1 а.с. 20-22, т. 2 а.с. 22-24); своєчасне внесення орендної плати підтверджено копіями довідок Михайлівського відділення Токмацької ОДПІ від 03 листопада 2016 року та квитанцій (т. 1 а.с. 24-27, т. 2 а.с. 26-26а).

Правовідносини щодо оренди земельних ділянок, які виникли між сторонами по справі, регулюються насамперед Законом України "Про оренду землі", Земельним кодексом України та Цивільним кодексом України.

Так, ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Частиною 2 ст. 792 ЦК України встановлено, що відносини стосовно найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

У статті 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено переважне право орендаря, який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, на його поновлення після закінчення строку, на який було укладено договір.

Переважне право орендарів на поновлення договору оренди поширюється на випадки, коли земля знову передається в оренду.

Так, частинами першою-п'ятою статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Таким чином, відповідно до положень Закону України «Про оренду землі» реалізація переважного права на поновлення договору оренди землі можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення.

Разом із тим, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди може бути оскаржена в суді.

Судом правильно встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, маючи намір скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк звернулись до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області із заявами від 17 листопада 2016 року про продовження строку дії договорів оренди земельної ділянки від 20 жовтня 2011 року. Вказані листи від 17 листопада 2016 року були отримані відповідачем 21 листопада 2016 року (відповідно до відбитку штемпелю вхідної кореспонденції, т. 1 а.с. 15, т. 2 а.с. 17), тобто із порушенням встановленого п. 8 договорами оренди землі строку. Листами від 22 грудня 2016 року Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовило позивачам у поновленні договору оренди. Відмова мотивована не погодженням з запропонованими додатковою угодою умовами договору, в зв'язку з чим зі спливом 27 грудня 2016 року строку дії договорів оренди земельної ділянки повідомлялось про необхідність повернути землю орендодавцю.

Суд дійшов правильного висновку, що орендарем було порушено строк повідомлення орендодавця про намір скористатись своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, а сторонами договору оренди землі не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, що унеможливлює поновлення договору оренди землі на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». З огляду на те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін, а останні не досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, зважаючи на відсутність рішення орендодавця про поновлення договору оренди земельної ділянки, зазначені обставини, як наслідок, зумовлюють припинення переважного права орендаря на укладення договору оренди землі та відмову в його поновленні на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 вказаного Закону.

Разом із тим, ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Як правильно встановив суд першої інстанції, позивачі під час дії договорів оренди землі належним чином виконували обов'язки, передбачені їх умовами, своєчасно та в повному обсязі сплачували орендну плату за договорами, відсутні відомості щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, із порушенням вимог збереження стану об'єкта оренди, природоохоронного законодавства, тощо. Також, орендарі продовжують користуватися спірними земельними ділянками після закінчення строку дії договорів оренди землі від 20 жовтня 2011 року, а Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не повідомляло орендарів про наявність заперечень в поновленні договору оренди землі протягом одного місяця після закінчення строку їх дії.

Таким чином, суд з урахуванням встановлених обставин та на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та поновлення договорів оренди землі на тих самих умовах.

В апеляційній скарзі представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області наголошує на тому, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме, що позивачі раніше вже зверталися до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листами від 14.09.2016р. щодо поновлення договорів оренди. Проте, вказані листи ані суду першої, ані апеляційної інстанції, які б апеляційний суд міг дослідити в порядку ч. 2 ст. 303 ЦПК України, надано не було.

Інші докази та обставини, на які посилається представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки наданих доказів, яким суд дав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України. Справа розглянута судом у відповідності з вимогами ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухваленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування і задоволення апеляційної скарги.

Крім того, у разі відмови Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області у задоволенні їх апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, Управління не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору, понесених при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області відхилити.

Заочне рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 28 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: