Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/1055/16-ц Головуючий у 1-й інст. Брагін В. І.
Категорія 27 Доповідач Кочетов Л. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Микитюк О.Ю., Шевчук А.М.,

за участю секретаря: Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі Банк) звернувся до суду з вказаним позовом та в обґрунтування вимог зазначив, що відповідно до укладеного 07.09.2007 року кредитного договору б/н, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі строком дії до березня 2009 року з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 8000,00 грн. Оскільки кредитні кошти відповідачем не повернуті, у відповідача виникла заборгованість, яка становить 13434,65 грн., яку просив стягнути.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про пропущення позивачем строку позовної давності, оскільки договір автоматично пролонговувався, а тому діє і на даний час.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.09.2007 року відповідачем заповнена анкета на отримання кредиту. Згідно цієї анкети - договору банк надає держателю кредитної картки кредит на суму 4846.00 грн. на строк 10 місяців з 07.09.2007 року по 07.07.2008 року включно. Держатель картки зобов»язаний щомісяця здійснювати погашення кредиту з 7 по 12 числа кожного місяця по 484,87 гривень (а.с.11).

Умовами та правилами надання банківських послуг передбачалась можливість одностороннього збільшення банком кредитного ліміту.

Згідно з довідкою позивача, розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався (а.с. 67).

Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, відповідач не належним чином виконувала умови договору, внаслідок чого виникла зазначена позивачем заборгованість, сума якої позивачем не оспорювалась (а.с. 7-9, 68-73, 102).

Згідно виписки руху коштів по картці на ім»я відповідача, останнє погашення заборгованості по кредиту на суму 1000.00 грн. відбулося 06.02.2009 року (а.с.70).

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Стаття 257 ЦК визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно зі вимогами ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

У відповідності до положень ст. 261 ЦК, перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з правової позиції висловленої Верховним Судом України (справа 6-134цс14, постанова від 01.10.2014 року), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та

кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що, посилання апелянта на автоматичну пролангацію дії вказаного договору, не грунтується на законі.

Оскільки остання дія, що свідчить про визнання відповідачем боргу (погашення заборгованості) вчинено 06.02.2009 року, суду не надано будь-яких доказів того, що дія картки продовжувалася в період після цієї події, колегія суддів приходить до висновку, що строк позовної давності закінчився 06.02.2012 року, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді