Справа № 522/3541/15-ц
Номер провадження 2/522/2964/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року Приморський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області, Юридичний департамент Одеської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу квартири та автомобіля недійсними та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкод у здійснені права користування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду 20.02.2015 року з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, після неодноразового уточнення (збільшення позовних вимог) просить, визнати угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладену 25 січня 2010 року між ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсною і такою, що була укладена фіктивно, без наміру настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та відновити реєстрацію права власності ОСОБА_2 на дане нерухоме майно, що було отримано за договором купівлі - продажу від 25 січня 2010 року, визнати договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, автомобіля марки Honda CR-V 2007 року випуску, VIN номер JHLRE48747C077418, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснений на підставі безоплатної Довідки - рахунку КІМ - 091751 від 30.09.2009 р. недійсним та таким, що був укладений фіктивно, без наміру настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, визнати свідоцтво САА 442897 від 12.03.2010 року про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки Honda CR-V 2007 року випуску, VIN номер JHLRE48747C077418, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_3 недійсним та відновити право власності ОСОБА_2 на даний транспортний засіб.

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити у повному обсязі, наддали пояснення, що відтворють зміст позовних заяв.

Представник відповідачки ОСОБА_3 проти позову заперечував, надав суду заперечення на позовну заяву та 22.04.2015 року звернулись із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкоду у здійснені права користування в якій ОСОБА_3 просила у задоволені первісного позову відмовити в повному обсязі, усунути перешкоди у здійснені права користування та розпорядження майном шляхом зобовязання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 належний їй на праві приватної власності автомобіль марки Honda CR-V 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору, свідоцтво САА 442897 від 12.03.2010 року про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки Honda CR-V 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору, ключів від автомобіля марки Honda CR-V 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору.

Після допиту свідків, ОСОБА_3 подала письмові заперечення, в яких вказала на недостовірність зроблених свідчень свідків з боку позивача ОСОБА_2 (а.с.190-192).

Позивач за первісним позовом проти зустрічного позову заперечувала, просила відмовити в його задоволені в повному обсязі у звязку з безпідставністю.

13.01.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності (а.с.193).

ОСОБА_2 надала заяву про визнання поважними причини пропущення позовної давності зазначила, що відповідачка, її дочка, вчиняла дії по передачі майна, яке було відчужено за спірними договорами, протее згодом вирішила його привласнити.

Третя особа ОСОБА_4 надав суду свої заперечення проти позову ОСОБА_2, вказавши на безпідставність заявлених нею вимог, просив відмовити в його задоволені (а.с.28),

Треті особи Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області та Юридичний департамент Одеської міської ради представників в судове засідання не направили, надали письмові пояснення, просили розглянути справу у їх відсутність.

В судове засідання 14 квітня 2017 року сторони не зявились, представники сторін - ОСОБА_5, що представляє ОСОБА_2 та ОСОБА_6, що представляє ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили провести судове засідання за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вислухавши пояснення представників сторін та свідків, вважає, що позов ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу квартири та автомобіля недійсними підлягає задоволенню, а у задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 про усунення перешкоду у здійснені права користування слід відмовити в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 24.11.1990 року по 28.10.2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, шлюб розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2014 року по справі №522/17256/14-ц (а.с.36) Від шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37).

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 12 червня 1997 року за реєстровим №7-1231 та договором купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою 12 червня 1997 року за реєстровим №7-1234, зареєстрованих в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 18 червня 1997 року, ОСОБА_2 набула право власності на квартиру №3, що знаходиться в місті Одеса, вулиця Базарна, у будинку під №24.

Як встановлено судом, 17 серпня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали автомобіль Honda CR-V 2007 року випуску, VIN номер JHLRE48747C077418, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який було зареєстровано на ОСОБА_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія ВСН №054827.

Судом встановлено, що придбання ОСОБА_2 вказаної квартири та автомобілю здійснювались за рахунок спільних коштів подружжя.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 25.01.2010 року, посвідченого ОСОБА_1, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №101, ОСОБА_2 продала та передала у власність, а ОСОБА_3 купує та приймає у власність квартиру 3, що знаходиться в місті Одеса, вулиця Базарна, у будинку під №24, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25131243, від 25.01.2010 року (а.с.8-9).

Відповідно до п. 3 договору купівлі-продажу від 25.01.2010 року, посвідченого ОСОБА_1, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №101, загальна вартість нерухомого майна (квартири) становить 21 033 грн. (двадцять одна тисяча тридцять три грн.). Відповідно до п. 2 договору купівлі-продажу продаж квартири вчиняється за 22 000,00 грн. (двадцять дві тисячі грн.).

Відповідно до Довідки купівлі продажу від 12 березня 2010 року за заявою до органу реєстрації транспортних засобів ОСОБА_2 перереєструвала автомобіль марки Honda CR-V 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, сірого кольору на доньку ОСОБА_3 (а.с.110,111).

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. За змістом частини пятої статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до висновку Верховного Суду України висловленому в постанові від 19.10.2016 р. у справі №6-1873цс16, який згідно з ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобовязань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі ОСОБА_2, ОСОБА_4 відчужуючи належне їм на праві власності нерухоме та рухоме майно на користь своєї доньки ОСОБА_3 були обізнані про наявність простроченої заборгованості перед Банком та про наміри останнього звернутись до суду за стягненням з них заборгованості, отже могли передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на це нерухоме та рухоме майно.

Суд також вбачає, що спірні договори купівлі продажу укладені між сторонами, які є близькими родичами, реальне настання правових наслідків обумовлених спірними правочинами сторони договорів не передбачали, фактично відбувся фіктивний перехід права власності на рухоме та нерухоме майно до близького родича доньки з метою приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок судового рішення про стягнення грошових коштів. Фактично після укладення спірних угод, колишній власник ОСОБА_2 як користувалась і володіла так і продовжує далі користуватися і володіти спірним майном, про що свідчать досліджені в судовому засіданні докази. Про фіктивність правочинів свідчить і те, що угоди вчинялись за ціною яка є явно заниженною від реальної вартості майна, доказів фактичного розрахунку за угодами суду не надано.

Як встановлено на підставі показів всіх допитаних свідків, спірні договори були укладені між сторонами спору у звязку з необхідністю збереження майна від звернення стягнення банків - кредиторів.

Допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 родичі сторін, підтвердили, що майно було відчужено з метою не допустити звернення стягнення на це майно за позовом банку, та кошти за майно донька матері не передавала, так як навчалася та не мала доходу. Пояснили, що ОСОБА_3 не мала коштів та, відповідно ОСОБА_3 їх надати не могла.

На підтвердження існування кредитної заборгованості ОСОБА_2 перед банком, суду надано копію кредитного договору та рішення суду від 17.12.2013 року про стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» (а.с.50-78).

Свідок ОСОБА_12, мати ОСОБА_4, пояснила суду, що в родині сина ОСОБА_13 склалося тяжке матеріальне становище, були борги людям та банкам, тому було прийняте рішення, щоб не продавати квартиру АДРЕСА_3, переоформити її на онуку ОСОБА_3 в замін чого, свідок ОСОБА_12, за тиждень до укладення спірного договору, вдома на кухні, передала 78 000 - 80 000 доларів США онуці ОСОБА_3, а та своїм батькам. На походження коштів, свідок вказала, що здала золоті монети, але будь яких доказів цього суду представити не може. Свідок також зазначила, що відносини між ОСОБА_2 та її донькою ОСОБА_3 зіпсувались через незадоволення матері вибором співмешканця доньки - ОСОБА_14 Документальне підтвердження наявності своїх заощаджень, руху коштів, зроблених розрахунків, предявити суду не може через їх відсутність.

Суд не приймає до уваги твердження сторони відповідача за первісним позовом та покази свідка ОСОБА_12 щодо передачі останньою онуці ОСОБА_3 коштів на укладення спірного договору купівлі продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4., оскільки суду не було представлено відповідних доказів.

Про цьому суд бере до уваги, що на час укладання спірних договорів купівлі продажу квартири та машини ОСОБА_3 навчалась за денною формою та ОСОБА_12 укладала договір про сплату за навчання доньки за період з 01.09.2008 року по 30.07.2012 року, та була платником за цим договором, загальна вартість освітньої послуги становила 51810 гривень, що підтверджується Договором №50-1-183-2008 (а.с.12).

Відповідно до ст. 256 та ст. 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання, перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Заяву позивача ОСОБА_2 про визнання поважними причини пропущення позовної давності, суд вважає такою, що підлягає задоволенню.

Згідно пояснень сторін, свідків, досліджених письмових доказів вбачається, що відповідачка ОСОБА_3 після укладення спірних договорів, вчиняла дії з повернення отриманого майна, яке було відчужене на її користь.

При цьому суд бере до уваги, що ОСОБА_3 користується спірним автомобілем та з часу укладання договору купивлі-продажу да до цього часу проживає у спірній квартирі, тобто відповідачка визнавала її право на квартиру і тільки з 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 стали виникати суперечки стосовно майна. Між матірю та донькою були нормальні довірительні стосунки, що також підтверджується довіренністю від 24.12.2012 року строком на пять років до 24.12.2017 року, виданої ОСОБА_3 на імя ОСОБА_3, якою донька уповноважувала матір розпоряджатися спірною квартирою №3 по вул. Базарній будинок № 24 в м. Одесі з правом її продажу за ціною та на умовах за її розсудом, з правом отримання грошей (а.с.43-44).

Таким чином відповідачка ОСОБА_3 дотрималась умов угоди між сторонами фіктивного правочину, чим припинила перебіг позовної давності.

Проте, предявлення 22.04.2015 року зустрічного позову відповідачкою ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійснені права користування, розриває попередні домовленості між сторонами фіктивних правочинів, а отже поновлює перебіг строку позовної давності.

Суд вважає дані обставини пропуску строку на звернення до суду з відповідним позовом поважними.

Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу квартири та автомобіля недійсними, відсутні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 про усунення перешкоду у здійснені права користування спірним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.202, 203, 215, 234, 256, 257, 261, 264, 317, 319, 321, 328, 391 ЦК України ст. 10, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_2 право на звернення до суду з позовними вимогами про визнання угоди купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладену 25 січня 2010 року недійсною та договору купівлі-продажу автомобіля марки Honda CR-V 2007 року випуску, VIN номер JHLRE48747C077418, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснений на підставі безоплатної Довідки - рахунку КІМ - 091751 від 30.09.2009 р. недійсним.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Регіональний сервісний центр МВС в Одеській області, Юридичний департамент Одеської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу квартири та автомобіля недійсними задовольнити повністю.

Визнати угоду купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладену 25 січня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 недійсною і такою, що була укладена фіктивно, без наміру настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та відновити реєстрацію права власності ОСОБА_2 на дане нерухоме майно, що було отримано за договором купівлі - продажу від 25 січня 2010 року.

Визнати договір купівлі-продажу укладений між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, автомобіля марки Honda CR-V 2007 року випуску, VIN номер JHLRE48747C077418, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснений на підставі безоплатної Довідки - рахунку КІМ - 091751 від 30.09.2009 р. недійсним та таким, що був укладений фіктивно, без наміру настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним.

Визнати свідоцтво САА 442897 від 12.03.2010 року про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки Honda CR-V 2007 року випуску, VIN номер JHLRE48747C077418, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за ОСОБА_3 недійсним та відновити право власності ОСОБА_2 на даний транспортний засіб.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про усунення перешкоду у здійснені права користування відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста ОСОБА_9, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чернявська Л.М.

14.04.2017