УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Гулька Б.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: служба у справах дітей Чернівецької міської ради, приватне підприємство «Садгора-Сервіс», про позбавлення права користування жилим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 18 травня 1999 року, укладеного між ним та ОСОБА_10

Рішенням Чернівецької міської ради від 27 лютого 2003 року № 172 йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га за зазначеною адресою та видано державний акт на право приватної власності на землю.

Однак у даному будинку зареєстровані та проживають ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Враховуючи те, що відповідачі не є членами його сім'ї та між ними відсутні договірні відносини щодо оренди житла, просив позбавити їх права користування вказаним будинком.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Позбавлено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 права користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 15 вересня 2016 року рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 19 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, вірно застосувавши положення ст. 391 ЦК України, ст. 156 ЖК Української РСР, належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для позбавлення відповідачів права користування будинком, оскільки відповідно до договору дарування від 13 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом після того, як подарував спірне жиле приміщення ОСОБА_11

Висновок суду про те, що права позивача не порушені, оскільки він не є власником будинку, узгоджується з матеріалами справи.

Колегія відхиляє доводи про те, що 16 червня 2015 року договір дарування між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 був розірваний.

Вказана обставина мала місце після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Інші доводи скарги висновків суду не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зіст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько С.П. Штелик