Справа № 583/1528/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

при секретарі Безрядіній О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 08 червня 1985 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 23.05.2017 року шлюб між ними розірвано. В 2011 році за спільні кошти подружжя придбали автомобіль ВАЗ 21713, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстровано на відповідача. Відповідач користується автомобілем одноособово та не визнає права позивачки на автомобіль. Просить визнати право власності за ОСОБА_2 на автомобіль ВАЗ 21713, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 із стягненням компенсації за 1/2 частку вказаного автомобіля на користь ОСОБА_1 в сумі 73640 грн.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що автомобіль придбали за спільні кошти подружжя, для придбання автомобіля брався кредит, який виплачували разом протягом чотирьох років. Вважає автомобіль спільним майном подружжя. Тому просила стягнути компенсацію за ? частину автомобіля на її користь з відповідача.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, однак пояснив, що автомобіль придбав за час шлюбу за кошти, які йому виплачувалися як особі, постраждалій внаслідок аварії на ЧАЕС Пенсійним фондом України, а також отримували кредит, який сплачувався в основному за рахунок його пенсії. На даний час у нього проблеми зі здоровям, автомобіль він використовує, так як є інвалідом другої групи, здійснює догляд за батьками похилого віку. Просив автомобіль залишити у його власності та погодився, щоб з нього стягнули компенсацію на користь позивачки, виходячи з вартості автомобіля, визначеної за висновком спеціаліста від 10.10.2017 року, а саме зі 120164,85 грн.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_4 просив врахувати, що відповідач є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, є інвалідом другої групи, здійснює догляд за батьками похилого віку, автомобіль був придбаний за час шлюбу, кошти у вигляді пенсійних виплат відповідачу були витрачені на придбання цього автомобіля, а також кредит на придбання автомобіля виплачувався з пенсії відповідача.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін дослідивши письмові докази, дійшов слідуючого висновку.

Судом встановлено, що 08 червня 1985 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Охтирського виконкому Сумської області, актовий запис № 178, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.05.2017 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

За час шлюбу сторони придбали автомобіль ВАЗ 21713, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який зареєстрований на підставі довідки-рахунку КІМ798863 виданої 23.06.2011 року ПАТ «Суми-Авто» та вантажно-митної декларації № 125000043/11/132041 за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою територіального сервісного центру № 5943 Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області (а.с.22) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.40).

Згідно висновку експерта-автотоварознавця № 051 від 29.05.2017 року, який надано позивачкою, орієнтовна (середньо-ринкова) вартість легкового автомобіля моделі ВАЗ 21713 випуску 2011 року станом на 29.05.2017 року становить 147280 грн. (а.с.8).

Відповідачем в судовому засідання надано висновок експерта-автотоварознавця № 105 від 10.10.2017 року згідно якого ринкова (дійсна) вартість легкового автомобіля ВАЗ 21713, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 120164,85 грн., з яким сторони в суді погодилися.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

За частиною 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Зі змісту ч. 2 ст. 364 ЦК України вбачається, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У відповідності з роз'ясненнями, що містяться в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Крім того, у п. 25 вказаної постанови роз'яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільні речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оскільки автомобіль є спільною сумісною власністю колишнього подружжя і це право презумується викладеними нормами Сімейного кодексу України, відповідач інших доказів доведеності його особистої власності на автомобіль, відповідно до ст. ст.10,60 ЦПК України суду не надав, а таким чином не спростовано ствердження позивачки з цього приводу.

Доводи відповідача про те, що на придбання автомобіля витрачено його пенсію, яка була стягнута за судовим рішенням як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС та те, що кредит, який оформлявся на нього на придбання автомобіля і сплачено було за рахунок його пенсії, про що ним надано в справу відповідні довідки, суд оцінює як такі, що автомобіль подружжям було придбано за час шлюбу за спільні кошти подружжя з вищевикладених підстав.

При визначенні вартості автомобіля на час розгляду справи судом, суд приймає до уваги висновок експерта-автотоварознавця № 105 від 10.10.2017 року, згідно якого ринкова (дійсна) вартість легкового автомобіля ВАЗ 21713, державний номерний знак НОМЕР_1 становить 120164,85 грн., оскільки він є більш прийнятним, так як при його виконанні проводився огляд вказаного автомобіля, також про таку вартість обидві сторони погодилися в суді. За таких обставин суд не приймає до уваги висновок експерта-автотоварознавця № 051 від 29.05.2017 року.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку суд приходить до висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, так як придбаний за час шлюбу, за спільні кошти подружжя, а тому враховуючи, що автомобіль зареєстрований за відповідачем, сторони в суді погодилися, щоб автомобіль залишився у користуванні ОСОБА_2, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки компенсацію за ? частину автомобіля, виходячи з розміру вартості автомобіля зазначеного у висновку експерта-автотоварознавця № 105 від 10.10.2017 року в розмірі 60082,42 грн.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем було сплачено судовий збір в сумі 736,40 грн. Враховуючи, що вимоги позивачки задоволені на 82 %, тому підлягають стягненню понесені судові витрати з відповідача в розмірі 603,85 грн.

На підставі викладеного ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 суму грошової компенсації 1/2 частини у праві спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 21713, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в розмірі 60082,42 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 понесені судові витрати в розмірі 603,85 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_5