Провадження №2/760/1448/17
Справа №760/3998/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2017 року року Солом'янський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Калашнік Ю.В.,
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -
ПАТ «СК «ВУСО» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «СК «ВУСО» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Geely FE1 - НОМЕР_4, д.н.з. НОМЕР_1.
Зазначено, що 14.12.2013 в місті Києві сталася ДТП, за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля Тойота, Mondeo, д.н.з. НОМЕР_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2014 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні ДТП.
Позивач пояснив, що згідно Рахунку-Фактури №СМУ00032570 від 23.12.2013 вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля Тойота складає 12 422,11 грн.
Позивач посилався на те, що на підставі заяви ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що виплатив страхове відшкодування потерпілому на підставі укладеного договору добровільного страхування та набув право зворотної вимоги, сплатило на користь останнього страхове відшкодування в сумі 9351,76 грн.
Позивач вказав, що Поліс №АС/3140351, виданий ОСОБА_3 як власнику ТЗ Geely FE1, д.н.з. НОМЕР_1, умови вказаного Поліса передбачають пільгу в розмірі 50 % на підставі ст. 13Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що визначено п. 6, п. 9 Поліса на підставі пенсійного посвідчення НОМЕР_5 від 01.11.2012, однак під час ДТП з кермом був ОСОБА_1, у зв'язку з чим порушено умови страхування на пільгових умовах.
Таким чином, у ПАТ «СК «ВУСО» просить стягнути з ОСОБА_150 % сплаченого страхового відшкодування в межах фактичних затрат ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 4675,88 грн.
У судове засідання представник позивача не з'явилась, до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України.
Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 14.12.2013 в місті Києві сталася ДТП, за участю автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля Тойота, Mondeo, д.н.з. НОМЕР_3.
Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 08.01.2014 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні даної ДТП.
Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно Рахунку-Фактури №СМУ00032570 від 23.12.2013 вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля Тойота складає 12 422,11 грн.
Судом встановлено, що на підставі заяви ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що виплатив страхове відшкодування потерпілому на підставі укладеного договору добровільного страхування та набув право зворотної вимоги, ПрАТ «СК «Вусо» сплатило на користь останнього страхове відшкодування в сумі 9351,76 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «СК «ВУСО» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля НОМЕР_2. Умови вказаного Поліса передбачають пільгу в розмірі 50 % на підставі ст. 13Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що визначено п. 6, п. 9 Поліса на підставі пенсійного посвідчення НОМЕР_5 від 01.11.2012, однак під час ДТП з кермом був ОСОБА_1, у зв'язку з чим порушено умови страхування на пільгових умовах.
Так, позивач звертаючись до суду із позовними вимогами до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, посилався на те, що було порушено умови страхування на пільгових умовах, на що слід зазначити наступне.
Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно п.п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії,пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.
Відповідно до п.п. 38-1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду,заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як зазначалося судом вище, відповідач своїм правом з`явитись в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів, та викладеного вище, приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 % сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4675,88 грн.
На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1378 грн. судового збору.
Керуючись ст. 1191 ЦК України, п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 74, 88, 169, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд, -
Позов - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» суму завданої майнової шкоди в розмірі 4675,88 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ВУСО» судовий збір у розмірі 1378, 00 грн.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Усатова І.А.