Ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПоповичО.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Лізинг Інформаційних технологій» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року приватного акціонерного товариства «Лізинг Інформаційних технологій» (далі - ПАТ «Лізинг Інформаційних технологій») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 24 жовтня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Солей» (далі - ТОВ «Солєй») та ПАТ «Лізинг Інформаційних технологій» було укладено договір про участь туристичної компанії в програмі «Тур в розстрочку» № 12102401. Зазначало, що згідно з п. 2.1 вказаного договору, ТОВ «Солєй» брало участь у програмі «Тур в розстрочку», а саме продавало тури клієнтам на умовах пакетів «Тур в розстрочку». При цьому права вимоги за договорами на умовах пакетів «Тур в розстрочку» ТОВ «Солєй» відступило «Процесинг-центру», а «Процесинг-центр» повинно було оплачувати вартість таких прав вимоги в розмірах та у порядку, визначеному договором. Вказувало, що 03 січня 2013 року між ТОВ «Солєй» та ОСОБА_3 було укладено договір на туристичне обслуговування № 1 за туристичним продуктом, а саме: «Typ Anex Tour Турція» 28 серпня - 08 вересня 2013 року Starlight Convention Center & SP. У той же день між ТОВ «Солєй» та ОСОБА_3 в рамках програми «Тур в розстрочку» було укладено додаткову угоду про розстрочення платежу № 120762001 до договору.

На забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 було укладено договір поруки за клієнта в системі від 03 січня 2013 року № 120762001 з ОСОБА_4 та з ОСОБА_5 договір поруки за клієнта в системі «LeaseIT» від 03 січня 2013 року № НОМЕР_1, відповідно до умов яких поручителі несуть солідарну відповідальність за виконання основного зобов'язання.

Зазначало, що за умовами додаткової угоди ОСОБА_3 зобов'язувався сплачувати платежі у загальній сумі 60 403 грн 12 коп. в такому порядку: перший платіж у розмірі 20 % від загальної суми платежів при укладенні додаткової угоди; чотири платежі рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця, починаючи з місяця наступного за ним. Тобто ОСОБА_3 мав сплатити 5 платежів у розмірі 12 080 грн 62 коп. (60 403 грн 12 коп. * 20 %) перший платіж та чотири послідуючі платежі. Також за умовами додаткової угоди вартість договору на туристичне обслуговування змінювалася та складала вказану загальну суму платежів, тобто різниця між загальною сумою платежів та вартістю договору на туристичне обслуговування була платою за розстрочку. Крім того, додатковою угодою передбачено, що у разі несвоєчасної оплати місячних платежів, якщо прострочення складає до 10 календарних днів включно, відповідач ОСОБА_3 сплачує штраф у розмірі 5 % від суми простроченого платежу, якщо більше 10 календарних днів - 10 % від суми простроченого платежу.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач свої обов'язки по виконанню вказаного договору не виконує, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 98 088 грн 58 коп, позивач посилаючись на вимоги ст. ст. 509, 526, 530, 534, 543, 554, 611, 615 ЦК України, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Лізинг Інформаційних технологій» вказану суму заборгованості за невиконання договірних зобов'язань.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Лізинг Інформаційних технологій» заборгованість за невиконання договірних зобов'язань у розмірі 98 088 грн 58 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суди під час розгляду справи встановили, що 24 жовтня 2012 року між ТОВ «Солєй» та ПАТ «Лізинг Інформаційних технологій» було укладено договір про участь туристичної компанії в програмі «Тур в розстрочку» № 12102401.

Згідно з п. 2.1 вказаного договору, ТОВ «Солєй» брало участь у програмі «Тур в розстрочку», а саме продавало тури клієнтам на умовах пакетів «Тур в розстрочку». При цьому права вимоги за договорами на умовах пакетів «Тур в розстрочку» ТОВ «Солєй» відступило «Процесинг-центру», а «Процесинг-центр» повинно було сплатити вартість таких прав вимоги в розмірах та у порядку, визначеному договором.

03 січня 2013 року між ТОВ «Солєй» та ОСОБА_3 було укладено договір на туристичне обслуговування № 1 за туристичним продуктом, а саме «Typ Anex Tour Турція» 28 серпня - 08 вересня 2013 року Starlight Convention Center & SP.

03 січня 2013 року між ТОВ «Солєй» та ОСОБА_3 в рамках програми «Тур в розстрочку» було укладено додаткову угоду про розстрочення платежу № 120762001 до договору.

За умовами додаткової угоди ОСОБА_3 зобов'язувався сплачувати платежі у загальній сумі 60 403 грн 12 коп. в наступному порядку: перший платіж у розмірі 20 % від загальної суми платежів при укладенні додаткової угоди; чотири платежі рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому було укладено договір.

Тобто ОСОБА_3 мав сплатити 5 платежів у розмірі 12 080 грн 62 коп. (60 403 грн 12 коп.* 20 %) перший платіж та чотири послідуючі у строк до 20 травня 2013 року.

Право вимоги вказаних місячних платежів за договором відступлено на користь позивача на підставі п. 2.1 договору про участь туристичної компанії у програмі «Тур в розстрочку».

За умовами додаткової угоди вартість договору на туристичне обслуговування змінювалася та складала вказану загальну суму платежів, тобто різниця між загальною сумою платежів та вартістю договору на туристичне обслуговування становила плату за розстрочку. Тобто 60 403 грн 12 коп. (загальна сума платежів згідно з додатковою угодою) - 48 322 грн 60 коп. (вартість договору на туристичне обслуговування) = 12 080 грн 52 коп.

Додатковою угодою визначено, що у разі несвоєчасної оплати місячних платежів, якщо прострочення складає до 10 календарних днів включно, відповідач сплачує штраф у розмірі 5 % від суми простроченого платежу. Якщо прострочення складає більш, ніж 10 календарних днів, ОСОБА_3 сплачує штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу.

На забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_3 було укладено договір поруки за клієнта в системі від 03 січня 2013 року № 120762001 з ОСОБА_4 та з ОСОБА_5 договір поруки за клієнта в системі «LeaseIT» від 03 січня 2013 року № , відповідно до умов яких поручителі несуть солідарну відповідальність за виконання основного зобов'язання.

Судами встановлено, що за умовами договору ОСОБА_3 сплатив 62 349 грн 94 коп. з яких: 36 072 грн 66 коп. зараховано на погашення штрафних санкцій, 26 241 грн 88 коп. на погашення компенсації вартості послуг, 35 грн 40 коп. - компенсація витрат на обслуговування договору, що відображено в структурі грошових нарахувань та надходжень. Крім того, судами встановлено, що платежі були здійснені ним 22 квітня 2013 року, 20 травня 2013 року, 21 жовтня 2013 року, 20 грудня 2013 року, 20 січня 2014 року, 20 березня 2014 року, 21 квітня 2014 року, 20 травня 2014 року, 20 червня 2014 року. Також 10 грудня 2013 року між позивачем та ОСОБА_3 було погоджено графік погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

В порядку ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання (стаття 901 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, встановивши, що відповідач ОСОБА_3 не виконав умови додаткової угоди, зокрема сплативши 62 349 грн 94 коп, з яких зараховано 36 072 грн 66 коп. на погашення штрафних санкцій, 26 241 грн 88 коп. - на погашення компенсації вартості послуг, 35 грн 40 коп. - компенсація витрат на обслуговування договору, що відображено в структурі грошових нарахувань та надходжень, з урахуванням того, що сплату іншої частини суми заборгованості ОСОБА_3 прострочив на строк більше 10 календарних днів за кожним платежем, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позову та наявність підстав для стягнення непогашеного грошового зобов'язання у розмірі 98 088 грн 58 коп., з яких компенсація вартості послуг - 34 161 грн 24 коп. та сума штрафу за прострочення платежів у розмірі 63 927 грн 34 коп.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржуваних судових рішень, тому касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

О.В.Попович