Справа № 189/1161/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.08.2017 року смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.,

за участі:

секретаря судового засідання Мотовілова М.О.,

заявниці ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ ДРАЦ ГТУЮ в Дніпропетровській області про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить встановити факт смерті своєї матері, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У заяві вона зазначає, що 06.07.2017 року за адресою: АДРЕСА_1 померла її мати, ОСОБА_3.

На час смерті померла була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а, кв. 15, смт Покровське Покровського району Дніпропетровської області. На підставі лікарської довідки про смерть виданої так званим «Ленинским отделом ЗАГС г. Донецка ГРО ЗАГС ГРП МЮ ДНР» заявниці було видане так зване «свидетельство о смерти» ДНР № 067216 від 11.07.2017 року.

Заявниця звернулася до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Дніпропетровській області для реєстрації факту смерті своєї матері органами державної влади України, проте в реєстрації смерті було письмово відмовлено, оскільки для підтвердження факту смерті матері було надано документ, що виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, свідоцтво про смерть ОСОБА_3, яка померла 06.07.2017 року, яке видано органами окупаційної влади, є недійсним та не створює правових наслідків.

Заявниця просить визнати факт смерті матері як юридичний факт, оскільки її смерть має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації заявником своїх прав.

Заявниця зявилася в судове засідання, підтримала заяву.

В судовому засіданні пояснила суду, що її матір померла несподівано, у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2, 06 липня 2017 року.

Похована ОСОБА_3 також у м. Донецьку, на підтвердження цього факту заявниця надала фотографії місця поховання з цвинтаря, які були долучені до матеріалів справи.

Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання зявився, проти задоволення заяви про встановлення факту смерті громадянки ОСОБА_3 не заперечував.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до копії листа Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 17.08.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації смерті ОСОБА_3, у звязку з тим, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або посадовими особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Донецьк Донецької області віднесені до населених пунктів, які визнано тимчасово окупованими територіями.

Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 18 зазначеного вище закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку заяву подано донькою померлої ОСОБА_1.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, є громадянкою України, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4.

Судом встановлено, що в даний час, згідно довідки від 17.08.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає/перебуває АДРЕСА_3.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії VІІ-НО № 325907 зареєстрованого Ленінським відділом ЗАГС м. Донецьк 28.08.1987 року ОСОБА_4 народилася 25 серпня 1987 року в м. Донецьк, матірю якої є ОСОБА_5, а батьком - ОСОБА_6.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 5 від 17.08.2017 року виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на «Ларокко» 12.04.2008 року.

Згідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-НО № 199400 від 02.09.1999 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 02.09.1999 року зроблено запис за № 265 зареєстрованого Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька.

Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища за № 3 від 18.08.2017 року виданого Покровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвала шлюб м. Донецьк за актовим номером № 116 06.05.2000 р. ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище на «Доброс».

Таким чином, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 була матірю ОСОБА_1, також була громадянином України, померла 06.07.2017 року на тимчасово непідконтрольній території у місті Донецьк Донецької області.

Після смерті ОСОБА_3 заявниця не може зареєструвати у встановленому законом порядку факт смерті матері, а свідоцтво про смерть, видане на території так званої ДНР не може бути використано як правовстановлюючий документ.

Беручи до уваги, що від встановлення факту смерті ОСОБА_3 залежить виникнення особистих майнових прав заявниці, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті ОСОБА_3І, для реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявниці підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті ОСОБА_3 встановленим.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4 ст.257-1 ЦПК України).

Таким чином, керуючись ст.ст. 3, 15, 64, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 06.07.2017 року в м. Донецьк Донецької області, за адресою: АДРЕСА_4,Україна.

Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 257-1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення шляхом його невідкладного направлення до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для державної реєстрації смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Покровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя О.В. Чорна