АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19квітня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М., Яремка В.В.

секретар Герман Я.І.

за участю: позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Костичанівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2004 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2004 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Костичанівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності.

Посилалися на те, що 04.12.1995 року помер чоловік позивачки ОСОБА_1 та батько позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6. Під час шлюбу з ОСОБА_1 вони побудували господарство в с. Костичани, вул. Федьковича, 25, Новоселицького району, яке складається з житлового будинку літера А, літньої кухні літера В,сараю літера Г, Д і С, погріб літера Пг.

В 1962 році вона з чоловіком почали будувати житловий будинок літ.Б в домоволодінні по вул.Федьковича, 25 в с.Костичани, який закінчила за допомогою сина ОСОБА_2 у 2004 році.

Просили визнати право власності по 1/3 домоволодіння за кожним як долю в колгоспному дворі та за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

№22ц-382/17 Головуючий у І інстанції Вівчар Г.А.

Категорія2.5 Суддя-доповідач ОСОБА_7

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2004 року визнано за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки, а за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку в господарстві розташованому в с.Костичани, вул.Федьковича 25, Новоселицького району, яке складається з житлового будинку літера А і Б, літньої кухні літера В, сараю літера Г, Д і Є, погріб літера Пг, вбиральні літера Е, огорожи №1-3 інвентаризаційною вартістю у 82317 грн.

На дане рішення суду ОСОБА_4, в інтересах якої за довіреністю діє ОСОБА_5, подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилається на те, що суд неповно з»ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого вирішив спір порушивши її права та законні інтереси.

Зокрема, посилалася на те, що будинок літера «Б» зводився в період з 1995 року по 2012 рік. Вона в цей період перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2 і активно приймала участь у будівництві будинку. З січня 1996 року вона була зареєстрована за спірним господарством. Вважає, що будинок літ. «Б» був зведений спільними зусиллями та за спільні кошти її та колишнього чоловіка ОСОБА_2

Про те, що на спірне господарство визнано право власності за позивачами їй стало відомо тільки після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_2 у 2015 році.

Крім цього, посилалася на те, що суд першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права визнав право власності за позивачем ОСОБА_1 на спірне господарство в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. При цьому колегія суддів виходить з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірне господарство було спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Після смерті 04.12.1995 року ОСОБА_6 відкрилася спадщина на ? частину господарства. Спадкоємцями після його смерті є дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2, а тому суд визнав право власності за ОСОБА_1 на 2/3 частини, а за ОСОБА_2 на 1/3 частину спірного господарства. Також суд вважав, що спірне господарство відповідно до акту обстеження самочинного будівництва відповідає всім санітарним та архітектурним вимогам.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна, оскільки цей висновок суперечить вимогам закону та не грунтується на матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення у повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення (ч.3 ст.303 ЦПК України).

Колегія суддів вважає можливим вийти за межі доводів апеляційної скарги у зв»язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права. При цьому колегія суддів виходить з наступного.

З тексту позовної заяви вбачається, що позивачі посилалися на те, що спірне господарство відносилося до категорії колгоспного двору, в якому проживали троє осіб (позивачі та померлий ОСОБА_6Ф.) і після смерті ОСОБА_6 спадщина відкрилася на 1/3 частину господарства. Просили визнати за ними право власності як на частки в колгоспному дворі та право власності в порядку спадкування.

Як вбачається із оскаржуваного рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2004 року, що суд вважав спірне господарство спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6 і визнав право власності за позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті 04 грудня 1995 року ОСОБА_6.

Таким чином, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

Крім цього, суд першої інстанції визнав за позивачами право власності в порядку спадкування, в тому числі на самочинно побудований житловий будинок літ. «Б».

В той же час, в судовому засіданні колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області було встановлено, що на час смерті ОСОБА_6 був збудований лише фундамент будинку літ. «Б».

Дану обставину визнали сторони по справі та підтвердили допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

В судовому засіданні апеляційної інстанції було встановлено, що будинок літ. «Б» був побудований 5-6 років тому назад. Даний будинок є самочинним будівництвом.

За таких обставин будинок літ. «Б» на час смерті ОСОБА_6 не існував, відповідно суд першої інстанції його безпідставно включив до спільного майна подружжя позивачки ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_6, а також до спадкової маси та визнав за позивачами право власності.

Крім цього, визнаючи за позивачами право власності на спадкове майно, суд першої інстанції не витребував в нотаріальній конторі спадкову справу та не з»ясував коло спадкоємців.

Як вбачається з довідки Костичанівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області №189 від 15.02.2017 року, що спірне господарство відносилось до категорії колгоспного і в ньому станом на 15.04.1991 р. проживали: голова ОСОБА_6, дружина ОСОБА_1, син ОСОБА_2, донька ОСОБА_12 (а.с.48).

Донька ОСОБА_12 не була залучена до участі у справі і в матеріалах справи відсутні докази про те, чи прийняла вона спадщину після смерті батька ОСОБА_6, чи ні, чи не відмовлялася вона від спадщини.

В судовому засіданні апеляційної інстанції також було встановлено, що з жовтня 1995 року в господарстві по вул.Федьковича, 25 в с.Костичани Новоселицького району Чернівецької області проживала апелянт ОСОБА_4 як член сім»ї позивача ОСОБА_2 у зв»язку з реєстрацією шлюбу. На час укладення шлюбу був зведений лише фундамент будинку літ. «Б». Дану обставину визнали в судовому засіданні сторони по справі.

Встановлено, що житловий будинок літ «Б» будувався в період з 1995 року до 2010-2011 років.

Допитані в суді апеляційної інстанції свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 пояснили, що будинок літ. «Б» будувався подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Вони разом працювали в Італії на заробітках і за зароблені кошти будувався житловий будинок. Будинок будувався для молодої сім»ї.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пояснили, що будинок будувався для подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_8, проте більшість будівельних матеріалів була закуплена померлим ОСОБА_6 до його смерті, а решта матеріалів купляла позивач ОСОБА_1 за кошти, отримані від продажу худоби.

Вказані обставини свідчать про те, що суд першої інстанції не повно з»ясував всі обставини справи, що мають значення, зокрема, не з»ясував до якої категорії двору відносилося спірне господарство, хто мав право власності в ньому та в якій частині, хто є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 і яке майно входить до спадкової маси, яке майно було збудовано після смерті ОСОБА_6 і ким.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Оскільки встановлено, що житловий будинок літ. «Б» був збудований після смерті ОСОБА_6, участь у його будівництві спільною працею та спільними коштами приймало подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішив права та обов»язки апелянта ОСОБА_4, не залучивши її у порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України, до участі у справі в якості співвідповідача.

Апеляційний суд в силу повноважень, визначених ст.307 ЦПК України, позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Позивачі не позбавлені права звернутися до суду повторно з таким же позовом, залучивши до участі у справі належних відповідачів.

Відмовляючи в задоволенні позову з зазначених підстав, колегія суддів не дає оцінки обґрунтованості позовних вимог, оскільки це може бути зроблено під час розгляду справи з належними відповідачами.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з позивачів на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню судові витрати, пов»язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якої діє ОСОБА_5, задовольнити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 жовтня 2004 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Костичанівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області про визнання права власності відмовити.

Стягнути зОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі по 452,75грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий підпис ОСОБА_7

Судді: підпис ОСОБА_13

підпис ОСОБА_14

З оригіналом згідно: