Справа № 229/2998/17
Провадження №2-о/229/230/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

зацікавлена особа: Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,

В С Т А Н О В И В:

заявник звернулася до суду із заявою, в якій зазначає, що до ІНФОРМАЦІЯ_6 року у м.Красний Луч Луганської області мешкав її батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року її батько помер від хронічної виразки дванадцятипалої кишки у хірургічному відділенні № 1 лікарні «Вістей» в м.Красний Луч Луганської області.

Похованням батька на кладовищі займалася вона та її близькі родичі.

Встановлення факту смерті її батька необхідно їй для реєстрації його смерті, отримання допомоги на поховання з Пенсійного фонду України, та для прийняття спадщини.

Для реєстрації факту смерті вона зверталась до відділу ДРАЦС, однак їй було відмовлено.

Просить встановити факт смерті її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ур. с.Демине Неверкинського району Пензенської області Російської Федерації, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року у в м.Красний Луч Луганської області від хронічної виразки дванадцятипалої кишки.

В судовому засіданні заявник підтримала свою заяву з підстав зазначених в ній. Просить її задовольнити в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд прийняв рішення про розгляд справи за відсутності представника зацікавленої особи.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України,суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року « Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1.є донькою померлого ОСОБА_2 (а.с. 10-11 ).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Красний Луч Луганської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 14 від 24.12.2016 року, виданим державною установою «Краснолучанська міська багатопрофільна лікарня «Вістей» (а.с.12).

Допитана в судовому засіданні, відповідно до ст. 184 ЦПК України, в якості свідка заявник ОСОБА_1 пояснила, що її батько хворів з 2011року, мав ряд захворювань. Він був лежачим, тому вона не змогла його перевезти на підконтрольну територію. Вона з дочками його доглядали, по черзі мінялися і їздили до нього. 20 грудня 2016року його було прооперовано, а ІНФОРМАЦІЯ_6 батько в лікарні помер. Похованням займалася вона та її близькі родичі. Поховали за татарським звичаями на татарському кладовищі в м.Красний Луч. Свідоцтво про смерть на території Луганської області вона не отримувала.

Судом встановлено, що у реєстрації смерті ОСОБА_1 було відмовлено оскільки останньою для підтвердження факту смерті ОСОБА_2 пред'явлено медичний документ, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року № 1150/13024 (а.с. 13 ).

Даючи оцінку допустимості лікарському свідоцтву про смерть ОСОБА_2 як документу, що виданий установою на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто лікарське свідоцтво про смерть № 14 від 24.12.2016 року, видане державною установою «Краснолучанська міська багатопрофільна лікарня «Вістей»,- на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створюють правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки зазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті ОСОБА_2 для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника ОСОБА_1 суд, як виняток, приймає до уваги надане лікарське свідоцтво про смерть, і оцінює його в сукупності з поясненнями заявника ОСОБА_1, допитаної в судовому засіданні в якості свідка, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Красний Луч Луганської області, Україна, що надасть можливість заявникові отримати свідоцтво про смерть чоловіка відповідно до законодавства України.

Керуючись ст.ст. 209,212,214,215,223,256, 257-1, 259,367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця села Демине Неверкинського району Пензенської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 і який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року в м.Красний Луч Луганської області, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області шляхом подання апеляційної скарги через Дружківський міський суд протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Т.Л.Панова