Справа № 305/1709/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Фазикош Г.В., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря - Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рахівського районного суду від 09 серпня 2013 року по справі за поданням головного державного виконавця відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 оскаржив у апеляційному порядку ухвалу Рахівського районного суду від 09.08.2013, якою задоволено подання головного державного виконавця відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції та тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати ухвалу місцевого суду і постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання.

Заслухавши пояснення апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV в редакції, що діяла на час постановлення ухвали, (далі: Закон № 606-XIV), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього, зокрема, судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього за рішенням суду. Обов'язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов'язань, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 15.03.2013 головним державним виконавцем відділу ДВС Рахівського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 709/620/2011, виданого 07.02.2013 Рахівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 130 396,00 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП та 1700,00 грн. моральної шкоди (а.с. 20, 21).

У добровільному порядку рішення суду ОСОБА_1 не виконував.

Згідно відповідей Державної податкової служби України від 19.03.2013 ОСОБА_1 на обліку цього органу не перебуває, а інформація щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку - відсутня (а.с. 17, 16).

Згідно наданих ОСОБА_1 державному виконавцю письмових пояснень від 19.03.2013 та 17.06.2013 боржник рухомого та нерухомого майна не має, підприємницькою діяльністю не займається, на біржі праці не перебуває, пенсії не отримує, проживає у будинку бабусі за рахунок коштів батьків (а.с. 19).

Згідно відповіді Рахівського ВРЕР УДАІ від 14.06.2013 за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 13).

За інформацією, наданою УПФ України у Рахівському районі 16.06.2013 боржник на обліку управління - не перебуває (а.с. 13).

З відповіді Державного ощадного банку України від 24.07.2013 слідує, що в установі банку рахунку на ім'я ОСОБА_1 - не виявлено (а.с. 15).

В управлінні Держземагенства у Рахівському районі інформація про реєстрацію земельних ділянок по Рахівському району за ОСОБА_1 - відсутня (а.с. 14).

Згідно акту державного виконавця від 04.07.2013 виходом по місцю виконання рішення суду в АДРЕСА_1, встановлено, що майно, яке належить боржнику та на яке можна звернути стягнення - не виявлено. Боржник проживає в будинку бабусі ОСОБА_3 разом зі своїми батьками. У зв'язку з цим, стягнення провести неможливо (а.с. 10).

Із наданих державному виконавцю письмових пояснень ОСОБА_1 від 23.07.2013 слідує також, що в будинку бабусі боржник проживає із дружиною та неповнолітньою дитиною (а.с. 8).

Згідно наданих апеляційному суду документів, ОСОБА_1 на даний час проживає із сім'єю у АДРЕСА_2 та має на утриманні двох малолітніх дітей, дружина отримує 1290 грн. - щомісячну допомогу при народженні дитини (а.с.63-68).

Апелянт на час постановлення ухвали не мав, і на даний не має постійного місця роботи.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, і повинно застосовуватися як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання рішення.

У даній справі наявні докази використання державним виконавцем передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу (в т.ч., шляхом звернення стягнення на майно боржника за правилами Глави 4 Закону № 606-XIV).

В той же час, боржник на виклики державного виконавця з'являвся, проте ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, рухомого та нерухомого майна не має. Зазначає, що має намір виїхати на роботу за межі України, оскільки постійного місця роботи не має та не має можливості влаштуватись на роботу по місцю проживання.

Суд першої інстанції не з'ясував, чи мало місце і у чому полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) чинить боржник, що спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні та чи є у нього реальні можливості виконати цей обов'язок.

За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушення норм процесуального права, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування з ухваленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду від 09 серпня 2013 року - скасувати

У задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рахівського районного управління юстиції ОСОБА_4 про обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та, відповідно до положень ст. 324 ЦПК України, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча:

Судді: