Справа № 438/1202/16-ц
Номер провадження 2/438/126/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 квітня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Наминанік О.С.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бориславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, вказуючи, що 26 серпня 1989 року зареєстрував шлюб із відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом ЗАГСу Дунаєвецького райвиконкому, про що зроблено актовий запис №127.

В шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.

На протязі останніх трьох років сімейне життя між ними погіршувалося, в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Ведення спільного господарства між ними припинено.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розірвати шлюб з відповідачем.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5, яка діє на підставі договору від 12 грудня 2016 року у судове засідання, яке відбулось 14 квітня 2017 року, не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2, а також представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, заперечила проти розірвання шлюбу. Зазначила, що вони проживають разом і підтримують шлюбні відносини та ведуть спільне господарство. Вважає, що немає підстав для розлучення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника позивача на підставі наявних у справі доказів, виходячи із наступного

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ч.1ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч.1ст.169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Окрім цього, у відповідності дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно позиція відповідача ОСОБА_2 розцінюється судом як така, що спрямована на затягування розгляду справи, що є порушенням розгляду справи упродовж розумного строку та свідчить про зловживання відповідачем своїми процесуальними правами.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім»ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України).

Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до змісту п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 26 серпня 1989 року, про що відділом ЗАГСу Дунаєвицького райвиконкому зроблено запис № 127.

Судом також встановлено, що в шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є повнолітньою та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є неповнолітнім.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 28 лютого 2017 року за клопотанням відповідача ОСОБА_2, провадження у справі було зупинено для надання сторонам у справі строку для примирення 1 (один) місяць.

Після спливу зазначеного строку, сторони не примирилися.

Вирішуючи спір про розірвання шлюбу, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, обставини життя подружжя, суд виходить з того, що сторони не підтримують подружніх відносин, позивач не бажає їх поновляти, про що він категорично ствердив у судовому засіданні, подальше сімейне життя подружжя і примирення неможливе та шлюб існує формально, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, який заперечує примирення між ними та наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, з врахуванням зібраних доказів у суду наявні підстави прийти до висновку, що сім'я розпалась і примирення між сторонами неможливе.

Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка позивача у справі, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім цього, у відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.

Право змінити спільне прізвище на дошлюбне має лише той з подружжя, хто обрав спільне прізвище при укладенні шлюбу. При цьому, той з подружжя, чиє прізвище він носить, не може заборонити йому продовжувати іменуватися цим прізвищем після розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається.

Оскільки відповідач у справі ОСОБА_2 не зверталась до суду про відновлення свого дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити прізвище відповідачу, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, який розірваний.

У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 26 серпня 1989 року відділом ЗАГСу Дунаєвецького райвиконкому, про що зроблено запис №127.

Відповідачу ОСОБА_2 залишити прізвище, яке вона отримала після реєстрації шлюбу, який розірваний ОСОБА_2.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з 551 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя А.Т. Слиш