справа № 208/2586/17
№ провадження 2/208/1316/17
02 липня 2017 р. м. Кам'янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Ізотова В.М.,
при секретареві Пентраковській М.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Заводський ВДВС м. Камьянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно про звільнення майна з - під арешту, -
Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, але надали до суду заяви в яких просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу без їх участі, без застосування технічних засобів та не заперечували проти заочного розгляду справи.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та представники третіх осіб не з'явились,хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, що підтверджується повідомленнями, які повернулись на адресу суду з підписами уповноважених осіб, з яких вбачається, що про судове засідання вони були повідомлені, про причини неявки суду не повідомляють, судові повістки - виклик направлялись відповідачеві та третім особам на зазначену адресу, та на повідомленнях є штамп організації та підпис уповноважених осіб про його отримання, тому в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України суд вважає причини неявки відповідача та третіх осіб неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що в лютому 2017 року позивач вирішила розпорядитися своєю нерухомістю, для цього вона звернулась до Центру надання адміністративних послуг для реєстрації права власності в електронному вигляді, але 3 лютого 2017 року вона отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна за № 79521103.
Як вбачається з довідки № 79521103 в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься обтяження, а саме арешт нерухомого майна, квартири АДРЕСА_2, зареєстрований 14 жовтня 2004 року Другою кам'янською державною нотаріальною конторою (попередня назва Третя дніпродзержинська державна нотаріальна контора) за реєстраційним номером обтяження № 1380304 на підставі постанови АА 905730 від 12.07.2004 року, винесеної Державною виконавчою службою Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська.
Як встановлено в судовому засіданні 6 лютого 2017 року позивач звернулась до Заводського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровський області із заявою про звільнення нерухомого майна, яке їй належить, з-під арешту.
Згідно листа - довідки, підписаної начальником Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Кам'янське № 7/2138 від 8.02.2017 р., вбачається, що здійснити перевірку матеріалів виконавчого провадження, за яким на квартиру позивача у 2004 році був накладений арешт, на паперових носіях неможливо, в зв'язку з тим, що було знищено виконавче провадження на підставі закінчення строку зберігання.
За результатами перевірки Автоматизованої системи виконавчих проваджень з'ясовано, що в період з 2008 по 8.02.2017 р. відсутнє будь-яке провадження щодо стягнення заборгованості з позивача, ОСОБА_1.
Як вбачається з постанови державного виконавця Заводського ВДВС Марєєвої М.А. від 12.07.2004 р. серії АА № 905730, виданої ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» 27.02.2017 р., підставою накладення арешту на квартиру позивача було примусове виконання виконавчого листа № 2-1788, виданого 1 серпня 2002 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення на користь ЗКЖП боргу в сумі 199,21 гр. з ОСОБА_2.
Як вбачається з рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 1 серпня 2002 року, з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Заводського комунального житлового підприємства було стягнуто по 199,28 гр. (з кожного) заборгованість по квартплаті за період з 1.06.1999 року по 1.06.2002 року за квартиру АДРЕСА_1., до якої позивач не має жодного відношення.
Як вбачається з матеріалів справи, в період з 14 лютого 1977 року по 16 травня 2006 року позивач ОСОБА_1 була постійно зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2.
Як вбачається зі свідоцтва про право власності, позивач ОСОБА_1 отримала 17 липня 2002 року від Фонду комунальної власності м. Дніпродзержинська свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2.
Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 84904714 від 12.04.2017 р., квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 належить по 1/4 частині кожному на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_3, виданого 27.06.2006 р. Фондом комунальної власності; ОСОБА_2 належить 1/2 частина спірної квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.03.2013 р. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В., та договору дарування, посвідченого 14.11.2014 р. приватним нотаріусом ДМНО Кир'як С.А.,
Крім того в інформаційній довідці речових прав на нерухоме майно № 84904714 від 12.04.2017 р. зазначені відомості щодо співвласників квартири АДРЕСА_1, а саме вказано власником ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1; паспорт НОМЕР_4, виданий 30 липня 1997 року Заводським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС, натомість позивач - ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; паспорт НОМЕР_5, виданий 15 грудня 1997 року Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС, є зовсім іншою фізичною особою.
Таким чином суд приходить висновку, що рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 1 серпня 2002 року, було стягнуто з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Заводського комунального житлового підприємства заборгованість у розмірі 199,28 гр. за комунальні послуги за період з 1.06.1999 року по 1.06.2002 року за квартиру АДРЕСА_1, стосується не позивача, ОСОБА_1, а іншої фізичної особи - боржника, відповідача ОСОБА_2, співвласника вищевказаної квартири, але не зважаючи на це, Державний виконавець ВДВС Марєєва М.А., отримавши на примусове виконання виконавчий лист № 2-1788, виданий 1 серпня 2002 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська про стягнення на користь ЗКЖП боргу в сумі 199,21 гр. з ОСОБА_2, не звернула увагу, що боржник саме відповідач ОСОБА_2, а не позивач ОСОБА_1, та помилково своєю постановою від 12.07.2004 р. серії АА № 905730 наклала арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить саме позивачці.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач звернулись до зазначеного відділу ДВС, де їй повідомили, що виконавче провадження, по якому було накладено арешт на майно позивача завершено, але арешт з майна не знятий, державний виконавець повідомив; що для зняття арешту позивачці необхідно звертатись до суду для вирішення цього питання.
Відповідно до вимог ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню..
Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.
Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження».
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч. І ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також, провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст.317 ч. 1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на свій розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 3 червня 2016 року у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.
Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства, якщо однією із сторін є фізична особа. Стороною виконавчого провадження, на підставі якого державним виконавцем у 2004 році виносилась постанова про арешт квартири АДРЕСА_2, яка належить саме позивачці, була не позивач, а саме боржник, відповідач по справі ОСОБА_2, крім того суд бере до уваги, що виконавче провадження по якому було накладено арешт на нерухоме майно позивача, закрите і знищене, тому позивач не має змоги оскаржити рішення (постанову) державного виконавця, винесену щодо іншої особи за виконавчим провадженням, яке не стосувалось позивача взагалі, але вона має право у позовному провадженні захистити свої права власника, оскілки має перешкоди у розпорядженні своєю власністю.
Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 3 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником такого майна.
Враховуючи те, що арешт, який був накладений на квартиру під номером АДРЕСА_2, застосовувався з метою забезпечення виконання рішення суду, виконавче провадження по якому закрито, позивач взагалі не має жодного відношення а ні до рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 1 серпня 2002 року, а ні до виконавчого провадження на виконання якого постановою від 12.07.2004 р. серії АА № 905730 було наклала арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить саме позивачці, а тому суд приходить висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.
З огляду на зазначене та керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 15, 16, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України,ст. ст. 6, 54, 50, 60 Закон України «Про виконавче провадження», Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 3 червня 2016 року, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 про звільнення майна з - під арешту - задовольнити.
Зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2, реєстровий номер обтяження 1380304 зареєстрованого в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 14 жовтня 2004 року реєстратором: Друга кам'янська державна нотаріальна контора, на підставі постанови АА 905730 від 12.07.2004, ДВС Заводського РУЮ м. Дніпродзержинська власником якої вказано ОСОБА_2, а згідно свідоцтва про право власності, виданого 17 липня 2002 року Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська право власності на квартиру АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2; паспорт НОМЕР_5, виданий 15 грудня 1997 року Баглійським РВ Дніпродзержинського МУ УМВС.
Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги з дня його оголошення.

Суддя Ізотов В. М.