Справа № 266/1043/17
Провадження № 2/266/548/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.,

при секретарі Нетреба О.В.,

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий виїзд спільної з відповідачем дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України у її супроводі до повноліття дитини за судовим рішенням без згоди батька. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона з відповідачем перебувала в офіційно зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано 15.06.2007 року. Після розірвання шлюбу їх спільна дитина - ОСОБА_3 проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з 2007 р. матеріальної допомоги дитині не надає, не бачиться та участі у вихованні дитини не приймає. Вона бажає виїхати з дитиною за межі України з метою оздоровлення та на відпочинок, однак відповідач у добровільному порядку нотаріально посвідчену згоду не надає, що унеможливлює добровільно вирішити це питання. З метою захисту прав неповнолітньої дитини позивач просила визнати право неповнолітнього ОСОБА_3 на виїзд за межі України, надати дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина ОСОБА_3 за межі України у її супроводі до повноліття дитини без згоди батька. Крім того вказувала на те, що її професійна діяльність пов'язана з туризмом, та у зв'язку з виробничою діяльністю їй досить часто необхідно виїжджати за межі України, а дитину досить часто залишати дома не зручно, тому просить надати дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина ОСОБА_3 за межі України у її супроводі до повноліття дитини без згоди батька.

В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву, якою просила розглянути справу за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду поступила заява про згоду з позовом та розгляду справи у його відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування до суду не з'явилась, надавши заяву у якій просив розглянути справу за її відсутністю, залишила вирішення питання про задоволення позову на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі, який, як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_1 НОМЕР_1, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції в Донецькій області 15.06.2007 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано, про що зроблено відповідний актовий запис № 63 (а.с.6).

Під час знаходження у шлюбі у сторін народилася дитина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції в Донецькій області видано свідоцтво про народження ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 18.04.2005 року, де в графі «батьки» дитини зазначені батько - ОСОБА_2 та мати ОСОБА_7, про що зроблено відповідний актовий запис №21 (а.с. 7).

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб зареєстрованого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області серія НОМЕР_3 , ОСОБА_5 27.10.2012 р. зареєструвала шлюб з ОСОБА_1, про що зроблено відповідний запис №603 та змінила прізвище на ОСОБА_1 ( а. с. 5).

Як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ОСОБА_6 є фізичною особою-підприємцем, основний вид діяльності - діяльність туристичних агентств (а.с. 10).

Як вбачається з листа - підтвердження туру та бронювання готелів, дата заїзду у готелі країн світу 01.05.2017 року - 02.05.2017 року, 02.05.2017 року - 03.05.2017 року, 03.05.2017 року - 04.05.2017 року (а.с. 15-18).

Частиною 2 ст. 154 СК України передбачено, що батьки мають право звертатись до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ч. 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадянина України" від 21 січня 1994 року, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний та моральний розвиток.

Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частини 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

На теперішній час, у зв'язку із необхідністю оздоровленням дитини позивач бажає та має можливість виїхати з дитиною до країн світу згідно заброньованого туру, що підтверджено документально, однак відповідач не надав нотаріально засвідченої згоди на вивезення дитини без поважної причини.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, з урахуванням визнання позову відповідачем, суд з метою дотримання інтересів неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов задовольняє.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 150, 154, 155 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на виїзд неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон України з його матір'ю - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, для тимчасової поїздки з обов'язковим повідомленням за місцем проживання Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради про країну, в яку дитина виїжджає, строком до 21.03.2021 року, з обов'язковим поверненням дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сараєв І. А.