Справа № 308/258/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді - Бедьо В.І.

при секретарі - Пазяк С.М.

з участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом мотивуючи його наступним.

22.08. 2007 року ЗАТ "АК ПІБ" та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 10-26/6 на підставі якого позичальнику було надано кредит у сумі 15000 Євро. Згідно даного договору ОСОБА_2 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Позивач зазначає, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. Натомість боржник ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору своєчасно не виконує і станом на 23.06. 2016 р. має прострочену заборгованість у розмірі 646 352, 26 грн.

17.12.2012 року між ПАТ "АК ПІБ" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" укладено Договір про відступлення прав вимоги. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 10-26/6 від 22.08. 2007 року.

З огляду на вищезазначене, зважаючи на невиконання відповідачем зобов'язань стосовно умов повернення кредиту, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 вказану заборгованість по кредиту, за відсотками та витрати позивача по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, хоч належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, однак в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача в судовому засідання заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 22.08. 2007 року ПАТ "АК ПІБ"(Банк) та ОСОБА_2 уклали договір про іпотечний кредит № 10-26/6.

П.п. 2.1. , 2.2 сторони погодили, що Банк надає Позичальнику кредит у сумі 15000 Євро, що станом на день укладення договору за офіційним курсом НБУ складає 102323, 10 грн., на умовах передбачених договором з встановленою процентною ставкою 11% річних.

П. 2.3 договору передбачено кінцевий термін повернення кредиту та відсотків за ним - не пізніше 21 серпня 2017 року.

Як вбачається з матеріалі в цивільної справи, Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику узгоджені договором кредитні кошти.

В судовому засіданні на підставі матеріалів цивільної справи встановлено, що боржник ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору своєчасно не виконує і станом на 23.06. 2016 р. має прострочену заборгованість:

- за кредитом - 13 684. 55 Євро, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 384 433, 23 грн.;

- по відсотках - 9 323, 45 Євро, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 261 919, 03 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та законодавства.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив факт отримання кредиту позичальником, а також вважає неналежним доказом наданий суду позивачем розрахунок боргу по кредитному договору.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як передбачено ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування

За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З матеріалів справи слідує, що позивачем надано копію договору про іпотечний кредит, графік погашення кредиту, заяву - анкету позичальника на отримання кредиту, які підписані ОСОБА_2, що не заперечила та не спростувала сторона відповідача в судовому засіданні , які підтверджують відповідно факт існування договірних відносин між відповідачем та Банком.

На противагу позивача представником відповідача не надано жодного доказу того, що ОСОБА_2 не укладала договір кредиту, не отримувала передбачених договором грошових сум, на надано розрахунку заборгованості, який би спростовував наведені стороною позивача фактичні дані.

Норму статті 6 ЦК України розкриває стаття 627 цього Кодексу, в якій зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з нормами частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства.

З матеріалів справи слідує, що 17.12.2012 року між ПАТ "АК ПІБ" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" укладено Договір про відступлення прав вимоги. Внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ "Кредитні ініціативи" набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № 10-26/6 від 22.08. 2007 року згідно ст.ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України та відповідно всіх процесуальних прав та обов'язків позивача для стягнення заборгованості з відповідачів.

Представник відповідача вказує на відсутність права вимоги у ТОВ «Кредитні ініціативи» з тих підстав, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б засвідчували факт переходу зобов'язання відповідача, яке виникло на підставі Кредитного договору до Нового кредитора.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов'язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Отже, суд установив, що ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року, що міститься в матеріалах цивільної справи, з моменту його укладення набуло відповідних прав та обов'язків за договором про іпотечний кредит та має право вимагати від відповідача належного виконання зобов'язання за цим договором.

Доказів того, що на даний час заборгованість по кредитному договору погашена стороною відповідача не надано.

Суд, підсумовуючи всі досліджені докази по справі, зважаючи на те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог підтвердились, відповідач заборгованість за кредитним договором добровільно не сплатив, приходить до висновку, що заявлений позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Судові витрати понесені позивачем для забезпечення розгляду справи також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача-на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись статтями 526, 530, 533, 610, 611, 625, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Кредитні ініціативи» суму заборгованості за кредитним договором № 10-26/6 від 22.08.2007 року в розмірі 646 352, 26 грн.(шістсот сорок шість тисяч триста п'ятдесят дві гривні 26 коп.) , яка складається з:

- за кредитом - 384 433, 23 грн.;

- по відсотках - 261 919, 03 грн.

та витрати по сплаті судового збору в розмірі 9695, 29 грн.(дев'ять тисяч шістсот дев'яносто п'ять гривень 29 коп.)

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Бедьо В.І.