Справа №642/3651/17
Провадження №2/642/1419/17
У Х В А Л А

09 серпня 2017 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, в якому просить: визнати за ним право власності на легковий автомобіль «Daewoo Lanos», 2005 року випуску, номер шасі Y6DTF69Y050003291, р.н. НОМЕР_1, зареєстрований 09.07.2005 Харківським МРЕВ-1 при УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, свідоцтво про реєстрацію ТЗ ХАС 764244, видане 09.07.2005 УДАІ ГУ МВС України в Харківській області, за набувальною давністю.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.119-120 ЦПК України позовна заява повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) імя позивача і відповідача, їх місце проживання, поштовий індекс, номер засобів звязку, якщо такий відомий;

3) зміст позовних вимог;

4) ціну позову щодо вимог майнового характеру;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;

6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування;

7) перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання (ч. 3 ст. 119 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Також до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч. 5 ст. 119 ЦПК України).

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається у позовах про право власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Відповідно до змісту ч. ч. 1, 2ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Відповідно до ч. 4ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 344 ЦК, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути обєктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Згідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними в інформаційному листі від 28 січня 2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ по захист права власності та інших речових прав» норми про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Позов не містить опису обставин добросовісності володіння в контексті ст. 344 ЦК України, яка є однією з основних ознак, передбачених цією нормою, - коли володілець не знав та не міг знати про те, що він володіє чужою річчю та не знав і не міг знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, проте обставини, у зв'язку з якими виникло володіння, не давали сумніву щодо правомірності набуття майна.

Дана заява підлягає залишенню без руху також, оскільки подана без дотримання вимог п. п 5, 6 ч. 1 ст. 119 ЦПК України, а саме: не зазначені докази на підтвердження посилання позивача на те, що він відкрито зберігає зазначений автомобіль в гаражі ГК «Гигант»; що відповідач відмовляється від укладення письмового договору купівлі-продажу автомобіля та зняття його з реєстрації, або наявність підстав для звільнення від доказування всіх цих обставин

Крім того, в матеріалах позову відсутні докази того, що СОД ПП «АСС-А» є відповідною організацією, яка має ліцензію на проведення оцінки вартості рухомого майна, та належний звіт про оцінку вартості майна, у звязку з чим у суду немає можливості перевірити відповідність сплати розміру судового збору ціни позову, виходячи з вартості майна.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 та 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на транспортний засіб за набувальною давністю - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення вищевказаних недоліків два дні з моменту отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникам зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О. Скляренко