Справа №489/5059/16-ц
Провадження №2/489/311/17
РІШЕННЯ

іменем України

07 серпня 2017 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Кирильчука О.І., за участі секретаря судового засідання Матяєвої С.І., розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.11.2012 року, яка виникла внаслідок невиконання останнім основного зобовязання.

Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав; відповідач у письмових запереченнях позов визнав частково, просив застосувати позовну давність в частині стягнення пені за період з 01.10.2013 року по 30.09.2015 року, заперечував проти збільшення відсоткової ставки за 01.09.2014 року та 01.04.2015 року, стягнення штрафів та ознайомлення його з умовами та правилами надання банківських послуг.

29.11.2012 року відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК», згідно якої він погодився, що заява разом із памяткою клієнта, зазначеними умовами та правилами, а також тарифами, складають договір про надання банківських послуг.

29.11.2012 року позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 Цивільного кодексу України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Заборгованість відповідача за розрахунком позивача станом на 31.08.2016 року становить 15167,87 грн., яка складається із 496,48 грн. заборгованості за кредитом, 10272,92 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 3200,00 грн. пені, 500,00 грн. фіксованої частини штрафу, 698,47 грн. процентної складової штрафу.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідач заперечує повідомлення його про зміну відсоткової ставки, а можливість такої зміни позивачем обґрунтовується із посиланням на п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, доказів підписання яких відповідачем суду не надано, як відсутні і докази ознайомлення відповідача із тарифами, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом та заборгованість по відсоткам за користування кредитом, обчислена із ставки за станом на час укладення договору кредиту, тобто 30,00%.

Враховуючи визнання відповідачем позову в частині стягнення заборгованості за кредитом на суму 496,48 грн. та заборгованості по відсоткам за період з 25.06.2013 року по 31.08.2014 року в сумі 391,92 грн., позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Заборгованість по відсоткам за період з 01.09.2014 року по 31.08.2016 року складає: (731 днів прострочення) х (112,15 грн. залишку поточної заборгованості + 384,33 грн. залишку простроченої заборгованості) х 30,00% (річна процентна ставка) / 365 (кількість днів в році) = 298,30 грн. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість по відсоткам у сумі 690,22 грн. (391,92 грн. + 298,30 грн.).

Оскільки стягнення пені та штрафів за невиконання зобовязань за кредитним договором позивач обґрунтовує Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, однак належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобовязання відповідач зі сплати неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту, то в зазначеній частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 22 березня 2017 року по справі №6-2320цс16.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 1186,70 грн. = 496,48 грн. заборгованості за кредитом + 690,22 грн. заборгованості по відсоткам.

Згідно із ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 107,81 грн. = 1378,00 грн. х 1186,70 грн. / 15167,87 грн.

На підставі ст. ст. 207, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 638, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 88, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.11.2012 року у розмірі 1186 грн. 70 коп. (одна тисяча сто вісімдесят шість гривень сімдесят копійок), яка складається із 496,48 грн. заборгованості за кредитом, 690,22 грн. заборгованості по відсоткам.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», , судовий збір у розмірі 107 грн. 81 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу може бути подано до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя