Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" квітня 2017 р. Справа № 608/283/17

Номер провадження2/608/240/2017

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Квятковської Л. Й.

за участю секретаря Маришевої Г.М.,

представника відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року позивач ПАТ КБ «Укрсоцбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач вказав, що 13 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №770/39-239-08, у відповідності з умовами якого, позивач надав відповідачці на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 12498,00 доларів США. Банк свої зобовязання за Кредитним договором перед Позичальником виконав. 09 березня 2009 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». У порушення умов Договору позичальник ОСОБА_2, свої зобов'язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 07.12.2016 року має прострочену заборгованість, а саме: сума заборгованості за кредитом - 4574,67 дол. США.; сума заборгованості за відсотками - 2227,46 дол. США, які просять стягнути з відповідачки.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог), суду довіряє, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник позивача в заяві про збільшення позовних вимог вказав, що зважаючи на невиконання ОСОБА_2 зобов'язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідачки заборгованості по кредиту, заборгованості за відсотками, пені за невиконання умов договору. Відповідно до пункту 4.1. Договору Кредиту № 770/39-239-08 від 13 червня 2008 року, у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4 вказаного Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту, визначених п. п. 1.1. цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Станом на 07.12.2016 року ОСОБА_2 нараховано пеню за останній рік згідно пункту 4.1. Договору в сумі - 63 081 (шістдесят три тисячі вісімдесят одна) гривня 03 коп., що в еквіваленті за курсом НБУ становить 2 417 (дві тисячі чотириста сімнадцять) дол. США 14 центів, в тому числі 44 504,65 гривень за прострочення сплати тіла кредиту та 18 576,38 гривень за прострочення сплати нарахованих процентів. Просять суд винести рішення, яким задовольнити заяву ПАТ «Укрсоцбанк» про збільшення позовних вимог до заявленого позову та стягнути з відповідача ОСОБА_2, 17.07.1984 р. н., паспорт серії НЮ 050681, виданий Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 15.09.2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 - на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором Кредиту № 770/39-239-08 від 13 червня 2008 року в загальній сумі 6 802 (шість тисяч вісімсот два) дол. США 13 центів та 63 081 ( шістдесят три тисячі вісімдесят одну) гривню 03 коп. нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, в тому числі 4574,67 дол. США заборгованості по тілу кредиту; 2227,46 дол. США заборгованості по нарахованих процентах, та 63 081,03 гривень нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Відшкодувати позивачу за рахунок відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 2776,10 грн.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася.

Представник відповідачки проти позову заперечує, збільшені позовні вимоги не визнає, подав заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказує, що оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а тому і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. З розрахунку заборгованості за договором кредиту від 07.12.2016 року вбачається, що останній платіж по поверненню грошових коштів за кредитом було здійснено 20.02.2013 року, тому прострочення сплати коштів за кредитним договором розпочалося ще у 2013 році, тобто вже у 2013-2016 роках позивач знав про порушення його права та про особу, яка його порушила. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Тобто зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-116цс 13 від 06.11.2013 та №6-14цс 14 від 19.03.2014. Банк знав про порушення свого права ще з 2013 року, проте з позовною заявою звернувся лише в 2017 році. Кредитним договором передбачена автоматична зміна строку виконання основного зобов'язання. Верховний Суд України у постанові №6-249цс15 від 02.12.2015 року також вважає необхідним застосування кредитного договору про автоматичну зміну строку виконання зобов'язання у повному обсязі і відлік строків позовної давності по всьому кредиту саме з цього моменту. Така ж правова позиція викладена і в постанові ВСУ №6-1188цс16 від 29.06.2016 року, і в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-17525ск15 від 20.01.2016, №6-3433ск16 від 13.04.2016. Якщо прострочення погашення кредиту почалося 20.02.2013 року і тривало 30 календарних днів, то відбулася автоматична, без будь-яких письмових повідомлень, зміна строку виконання зобов'язання, встановлено новий строк повернення всього розміру кредиту. З позовом до суду банк звернувся 28.01.2017 року, тобто поза межами позовної давності. Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Просить застосувати позовну давність до заявлених позовних вимог і відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі у зв'язку зі спливом позовної давності за даними вимогами.

Представник позивача ПАТ КБ «Укрсоцбанк» подав пояснення на заперечення представника відповідачки, в яких вказав, що твердження про застосування строку позовної давності суперечить умовам договору Кредиту №770/39-239-08 від 13 червня 2008 року, що був укладений з відповідачкою ОСОБА_2, який має строк дії до 10 червня 2015 року і тому в даному випадку Позивачем не пропущений строк позовної давності щодо можливості стягнення заборгованості за кредитним договором, що передбачений вимогами ст. 257 ЦК України. Відповідно до п. 1.1.1 Договору Кредиту № 770/39-239-08 від 13 червня 2008 року позичальнику (Відповідачу по справі) був встановлений графік погашення заборгованості по кредиту із кінцевим терміном його виконання (повернення заборгованості) до 10 червня 2015 р. В кредитному договорі строки платежів з погашення кредитної заборгованості не є окремими грошовими зобов'язаннями перед Банком, а є складовою єдиного грошового зобов'язання з поверненням суми отриманого кредиту та сплати процентів, строк виконання якого є єдиним і визначений конкретною датою - 10 червня 2015 року, з якої, вважають, починається перебіг строків позовної давності. Відповідач в своєму запереченні стверджує, що останній платіж він зробив 20.02.2013 року і тому вважає, що строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, починається, з урахуванням пільгового періоду (30 календарних днів) з 20 березия 2013 року і закінчується відповідно 20.03.2016 року (трьохрічний термін). Твердження відповідача про застосування строків позовної давності спростовуються наступним. Як вбачається із аналізу даних рішень ВСУ та правових позицій викладених у них, ці правові позиції не можуть застосовуватись до правовідносин, які виникли між Позивачем та Відповідачем в рамках кредитного договору №770/39-239-08 від 13 червня 2008 року, оскільки в умовах Кредитного договору не передбачена умова щодо дострокової зміни умов виконання зобов'язань за цим кредитним договором. Так, в п. 3.2.3 Договору кредиту передбачено право Кредитора вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у разі порушення Позичальником сплати частини Кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Але жодним пунктом Договору кредиту 770/39-239-08 від 13 червня 2008 року не передбачено зміну умов щодо строків погашення кредиту чи їх автоматичної зміни у відповідності до нього Договору. Позивач 26 січня 2017 року надіслав відповідачу письмову вимогу про повернення несплаченої суми кредиту, проте Відповідач не погасив заборгованості за кредитним договором в повному обсязі і тому Кредитор звернувся до суду за захистом свого порушеного права щодо неповернення кредитної заборгованості за умовами кредитного договору. Крім цього, у Рішеннях ВСУ, на які посилається Відповідач в своєму запереченні, як на підставу застосування строків позовної давності до всієї суми боргу, що була заявлена Позивачем, не передбачається автоматичне застосування строків позовної давності до всіх платежів, що зазначені у Договорі кредиту Відповідача, а тільки чергових платежів та нарахованих процентів, які виходять за строки позовної давності. Якщо проаналізувати графік погашення заборгованості за Договором кредиту відповідача, то такий строк може бути застосований тільки до чергових платежів, які повинні були сплачені до 31 січня 2014 року, а не до всіх платежів, які були передбачені Договором кредиту до кінця його дії, а саме до 10 червня 2015 року. Крім того, оскільки договором Кредиту передбачена конкретна дата закінченню дій кредитного договору щодо повернення Відповідачем отриманих від Позивача кошти в розмірі 12 498,00 дол. США, а саме 10 червня 2015 року, то і виконання зобов'язань по сплаті даних коштів за кредитним договором визначається конкретною датою, а саме 10 червня 2015 року. Таким чином, строки позовної давності подачі позову до суду Позивачем не пропущені, оскільки він розпочався з 10 червня 2015 року і закінчується 10 червня 2018 року. Просять відмовити Відповідачу в задоволенні його заперечення на позовну заяву; задовольнити позов ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту № 770/39-239-08 від 13 червня 2008 року в повному обсязі.

Суд, вислухавши представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що збільшені позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення з наступних підстав.

13 червня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №770/39-239-08, у відповідності з умовами якого, позивач надав відповідачці на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 12498,00 доларів США зі сплатою 12,55 (дванадцять цілих пятдесят пять сотих) процентів річних та наступними порядком погашення суми основої заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку, визначеному в Договорі. Банк свої зобовязання за Кредитним договором перед Позичальником виконав.

09 березня 2009 року загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Згідно з ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на 07.12.2016 року ОСОБА_2 перед банком має прострочену заборгованість: 4574,67 дол. США заборгованості по тілу кредиту; 2227,46 дол. США заборгованості по нарахованих процентах, та 63 081,03 гривень нарахованої пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Таким чином, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту, тобто його позов є обґрунтованим.

Однак, представник відповідачки у своїй заяві просить застосувати позовну давність.

У відповідності до ст. 257 Цивільного кодексу України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки.

Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк.

За змістом ч. 1 ст. 264 Кодексу перебіг позовної давності переривається вчиненням зобовязаної особи в період перебігу позовної давності дії, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обовязку.

З розрахунку заборгованості за договором кредиту від 07.12.2016 року вбачається, що останній платіж по поверненню грошових коштів за кредитом було здійснено 20.02.2013 року, тому прострочення сплати коштів за кредитним договором розпочалося ще у 2013 році, тобто вже у 2013-2016 роках позивач знав про порушення його права та про особу, яка його порушила.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Тобто зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Тобто зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

В Постанові Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року вказується, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку чергового платежу.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України №6-116цс 13 від 06.11.2013 та №6-14цс 14 від 19.03.2014.

На підставі викладеного, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, позовні вимоги ПАТ КБ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають у звязку зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, то судовий збір стягненню з відповідачки на користь позивача не підлягає.

Керуючись ст. ст. 11, 257, 261, 264, 267, 509, 525, 526, 610, 1048, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Чортківський районний суд.

Суддя: Л. Й. Квятковська