Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3918/16-ц
Провадження № 2-з/553/15/2017
У Х В А Л А

Іменем України

24.04.2017 рокум. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Парахіна Є.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову. -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому вказує, що з 30 червня 2004 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07.11.2013 року. В період шлюбу у 2006 році вони за спільні кошти в сумі 9800 доларів США придбали автомобіль "MERCEDES-BENS VITO 110", який оформлений на відповідача. Після розірвання шлюбу і до цього часу автомобіль знаходиться у користуванні позивача, вона здійснює його поточний та капітальний ремонт за власний кошт, використовує його для власних потреб та роботи.

Просить визнати за нею право власності на автомобіль "MERCEDES-BENS VITO 110", 1998 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, тип легковий вантажопасажирський з обовязковою виплатою компенсації ОСОБА_1 його 1/2 частини в розмірі 35450 грн.

В ході судового розгляду справи позивач уточнила предмет та підстави позовних вимог, 13.02.2017 року надала суду заяву про уточнення та збільшення позовних вимог, в якій просить суд визнати легковий вантажопасажирський автомобіль марки "MERCEDES-BENS" модель VITO 110, 1998 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, поділити зазначений автомобіль як спільне майно подружжя з визначенням часток кожного зі співвласників по 1/2, припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частину автомобіля, виділити вказаний транспортний засіб ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на нього. Крім цього, вказує, що має у приватній власності автомобіль "ЗАЗ DAEWOO Т13110", 2001 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за нею 23.05.2001 року, який перебуває у володінні відповідача ОСОБА_1, він відмовляється повернути їй автомобіль та документи на нього, у звязку з цим просить суд витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб та правовстановлюючі документи на нього.

Відповідач ОСОБА_1 надав суду зустрічний позов до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину автомобіля, в якому просить припинити право власності ОСОБА_2 на 1/2 частину автомобіля марки "MERCEDES-BENS" модель VITO 110, 1998 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, з присудженням грошової компенсації на її користь 35450 грн. 00 коп. за належну 1/2 частку з депозитного рахунку Ленінського районного суду м. Полтави, які внесено ОСОБА_1 10.04.2017 року.

Ухвалою судді від 12.04.2017 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частину автомобіля об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та витребування майна з чужого незаконного володіння.

14.04.2017 року відповідачем ОСОБА_3 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, що є предметом спору, право власності на який зареєстроване за ним, а саме: автомобіль марки "MERCEDES-BENS" модель VITO 110, 1998 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, та заборонити позивачу ОСОБА_2 користуватися автомобілем марки "MERCEDES-BENS" модель VITO 110, 1998 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, з передачею вказаного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_1. В обґрунтування заяви посилається на те, що транспортний засіб знаходиться у володінні позивача, а не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити не можливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позовної заяви допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За змістом ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи викладене, беручи до уваги підстави та предмет позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_2 та зустрічним позовом ОСОБА_1, а відтак, обґрунтованість вимог про застосування судом заходів забезпечення позову та накладення арешту на автомобіль.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення заяви відповідача в частині заборони ОСОБА_2 користуватись належним їй транспортним засобом, а також щодо передачі вказаного автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_1, з огляду на те, що заявником не доведено обґрунтованість та доцільність застосування такого заходу забезпечення позову, тим паче, що сторони визнають вказаний транспортний засіб спільною сумісною власністю подружжя, що передбачає наявність у кожного з них права користуватись власністю, а передача автомобіля відповідачу фактично призведе до вирішення спору по суті, що є неприпустимим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт до розгляду справи по суті на автомобіль марки "MERCEDES-BENS" модель VITO 110, 1998 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_4