Справа № 308/3676/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

25 квітня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Собослоя Г. Г., Готри Т. Ю.

з участю секретаря Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 4 листопада 2016 року по справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із поданням про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Своє подання мотивував тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходиться зведене виконавче провадження № 45761641 щодо стягнення із гр. ОСОБА_1 на користь держави, юридичних та фізичних осіб в обсязі девяти виконавчих документів коштів на загальну суму 2 788 170, 64 грн.

З метою належного виконання цих виконавчих документів державними виконавцями вжито ряд заходів примусового характеру, а саме:

- 16.01.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- 17.04.2015 року здійснено виїзд по місцю проживання боржника, де ним в добровільному порядку не надано майно для опису та арешту.

Крім того, державним виконавцем неодноразово надсилалися запити до реєструючих установ та до Державної податкової служби України з метою виявлення майна боржника та отримання реквізитів відкритих рахунків. Згідно отриманих відповідей встановлено відсутність зареєстрованого нерухомого майна, а також коштів, на які можна звернути стягнення для погашення наявної заборгованості.

Згідно інформаційного повідомлення Центру ДАІ 2106 від 11.02.2015 року за № 111 за боржником ОСОБА_1 зареєстровано транспортні засоби, які постановою державного виконавця від 19.02.2015 року оголошено в розшук.

24 червня 2015 року до Головного центру обробки спеціальної інформації Держприкордонслужби України надіслано запит з проханням надати інформацію про факти перетину Державного кордону України громадянином України ОСОБА_1 З отриманої відповіді від 24 червня 2015 року вбачається факт регулярного перетину боржником державного кордону.

У звязку з цим державний виконавець просив подання задовольнити та обмежити виїзд гр. ОСОБА_1 за межі України, оскільки останній ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 4 листопада 2016 року подання задоволено. Встановлено тимчасове обмеження гр. ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення проїзного документа до виконання зобовязань, покладених на нього у зведеному виконавчому провадженні № 45761641.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить цю ухвалу скасувати, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням вимог закону. Апелянт вказує на те, що жодних дій, спрямованих на ухилення від сплати боргу, він не вчиняв. А сама по собі неможливість виконати грошове зобовязання не є ухиленням від його виконання. Крім того, він на даний час працює та бажає з отриманого прибутку частково погашати наявну заборгованість.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_1 пояснив, що на даний час фінансової можливості сплатити весь борг не має, однак свідомо не ухиляється від оплати. Акт від 17 квітня 2015 року було підписано ним, оскільки насправді він вже тривалий час не проживає у помешканні, в якому державний виконавець хотів описати майно: там проживає його колишня дружина, яка й повідомила його про приїзд виконавців. Крім того, ОСОБА_1 звертався до стягувача із заявою, в якій пропонував йому в якості часткового погашення боргу передати автомобіль.

Представник стягувача скаргу не визнав.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи подання суд першої інстанції виходив з того, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього обовязків.

Такі висновки місцевого суду є помилковими, зроблені без належного зясування обставин справи, що є підставою для скасування оскарженої ухвали та постановлення нової по суті заявлених вимог.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що цей захід примусу застосовується як крайня міра, коли вжитті всі інші заходи впливу на боржника. Крім того, сама по собі вказівка у поданні на ухилення боржника від виконання зобовязання не свідчить про таке ухилення, оскільки доказів цього в матеріалах справи немає.

Колегія наголошує, що неможливість виконання грошового зобовязання слід відрізняти від ухиленням від його виконання. Обмеження у праві виїзду не може бути встановлено тільки на тій підставі, що боржник не може сплатити борг.

Такі обмеження у праві виїзду за кордон повинні застосовуватися тільки у тому випадку, якщо вони є вкрай необхідними й обґрунтованими, співмірними із покладеними на боржника обовязками, а боржник свідомо ухиляється від їх виконання. Навпаки, боржник вказав, що він працює та бажає з отримуваного прибутку частково погашати наявну заборгованість.

Отже, підстав для задоволення подання державного виконавця немає.

Керуючись статтею 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 4 листопада 2016 року скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження гр. ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________