УхвалА

іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості за договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 11 грудня 2015 року між банком та ОСОБА_4 на підставі анкети-заяви останнього на отримання кредиту укладено оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту та акцепту пропозиції, за умовою якої позичальник отримав кредит у розмірі 33 026 грн 74 коп., зі сплатою 39,9 % річних, строком до 14 грудня 2020 року.

Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, на вимоги не реагував, унаслідок чого станом на 12 червня 2016 року виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 40 541 грн 32 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 33 026 грн 74 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 6 514 грн 58 коп.; штраф у розмірі 1 тис. грн.

З урахуванням наведеного ПАТ «Альфа-Банк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за зазначеним договором у розмірі 40 541 грн 32 коп.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року рішення районного суду скасовано. Позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у розмірі 40 541 грн 32 коп., з яких: прострочена заборгованість за кредитом у розмірі 33 026 грн 74 коп.; заборгованість за процентами у розмірі 6 514 грн 58 коп.; штраф у розмірі 1 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду й задовольняючи позов ПАТ «Альфа-Банк», апеляційнийсуд, вірно застосувавши положення ст. ст. 526, 530, 536, 610, 626, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позичальник, ОСОБА_4, взяті на себе зобов'язання згідно його анкети-заяви за офертою на укладення угоди про надання особистого кредиту, яка акцептована, належним чином не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої розраховано відповідно до вимог закону й умов договору.

Доводи касаційної скарги про незаконність витребування апеляційним судом доказів на стадії апеляційного провадження є безпідставними, так як такі дії апеляційного суду узгоджуються з вимогами ч. 2 ст. 303 ЦПК України, оскільки районний суд своєю ухвалою від 3 листопада 2016 року (а.с. 49) за клопотанням ОСОБА_4 (а.с. 37-40) витребувано запитувані докази від ПАТ «Альфа-Банк». При цьому представник ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 57) зазначив, що такі докази будуть надані у наступне судове засідання. Не отримавши їх, але ухваливши рішення суду, районний суд залишив невиконаною свою ухвалу. По суті апеляційний суд усунув процесуальні недоліки, допущені судом першої інстанції. Надані апеляційному суду копії оформлені згідно з оригіналом: оферта на укладення угоди про надання ОСОБА_4 особистого кредиту від 11 грудня 2015 року, акцепт пропозиції про укладення угоди про надання особистого кредиту від 11 грудня 2015 року, анкета-заява ОСОБА_4 на отримання кредиту від 11 грудня 2015 року, довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту від 11 грудня 2015 року, графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки від 11 грудня 2015 року, клопотання ОСОБА_4 про рефінансування заборгованості шляхом видачі нового кредиту від 11 грудня 2015 року (а.с. 79-88), яким апеляційний суд дав належну правову оцінку по суті, так і щодо належності й допустимості доказів (ст. ст. 57-59 ЦПК України).

Отже, доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.П. Штелик