Справа № 362/28/17 Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/2192/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 20.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів: Волохова Л.А., Суханової Є.М.,

при секретарі: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в сумі 6 000 грн., та з Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області матеріальну шкоду в розмірі 4 053,18 грн., яка полягає у її витратах на лікування, посилаючись на те, що сільською радою 23 січня 2016 року за заявою ОСОБА_3 від 11.11.2015 року прийнято рішення № 50-4-УІІ, яким позивачку зобовязано забезпечити вільний доступ до криниці, яку вона обгородила парканом, включивши до меж належної їй земельної ділянки. Позивач в позові посилалась на те, що відповідачі, діючи спільно та вступивши в змову проти неї з метою завдання їй матеріальної та моральної шкоди, подали до Васильківського міськрайонного суду Київської області позовну заяву до неї про відновлення стану земельної ділянки, в якій звинуватили її в крадіжці частини земельної ділянки та нерухомого майна. Вищенаведені дії відповідачів спричинили їй матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування в розмірі 4 053,18 грн., та моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях та переживаннях ОСОБА_2 з приводу неправомірних дій відповідачів відносно неї. Розмір моральної шкоди позивач оцінила у 6 000 грн., які просила стягнути з відповідачів на свою користь разом із завданою їй матеріальною шкодою в розмірі 4 053,18 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Плесецької сільської ради Васильківського району Київської області № 50-4-УІІ від 23 січня 2016 року «Про вирішення земельного спору» (а.с.52), за наслідками розгляду заяви ОСОБА_3, зобов»язано ОСОБА_2 в термін до 1 лютого 2016 року забезпечити вільний доступ до криниці загального користування, а саме: встановити паркан на належній їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.02.2011 року земельній ділянці по вул. Жовтневій, 41, в с. Плесецьке відповідно до державного акту серії ЯИ № 361889 від 18 листопада 2009 року.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи.

Положення ст.1 Закону України «Про звернення громадян» передбачають, що г ромадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, обєднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обовязків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Положеннями ст.16 ЦК України визначаються способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень п.п.2-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року, шкода, що заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її спричинила, за умови що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню підлягає наявність такої шкоди, протиправність діяння того, хто її спричинив, причинність звязку між шкодою та противоправними діями винного.

Позивачем ОСОБА_2 суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги про стягнення з відповідачів на її користь завданої ними матеріальної та моральної шкоди, зокрема, щодо неправомірності їхніх дій, завдання їй цими діями матеріальної та моральної шкоди та наявності причинного зв»язку між цими фактами, в зв»язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення її позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення, його законності та обґрунтованості не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга ОСОБА_2 не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: