Справа №461/5318/17
Провадження №2/461/1327/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

за участю:

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі старшого державного виконавця Борського Р.М., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 юстиції України про стягнення матеріальної та моральної шкоди

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, який згодом уточнила до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі старшого державного виконавця Борського Р.М., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 юстиції України, в якому просить стягнути з ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (відповідальна особа старший державний виконавець Борський Р.М.) матеріальну шкоду на користь позивача ОСОБА_4 в розмірі 2815,40 грн., стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 1000,00 грн., стягнути з ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області (відповідальна особа старший державний виконавець Борський Р.М.) на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 80000,00 грн., стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., а також стягнути з Головного територіального управління юстиції у Львівській області вартість ліків у розмірі 426,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.07.2017 року позивачу стало відомо про те, що 23.06.2017 року на належне їй на праві спільної власності майно, а саме на квартиру №6, яка розташована на вул. Чупринки, 99 у м.Львові, без будь-якого повідомлення та скерування процесуальних документів, старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській областіОСОБА_3 поза робочим часом накладено арешт на вищевказану квартиру. Стверджує, що внаслідок протиправних дій державного виконавця позивачу завдано матеріальну та моральну шкоду. Просить позов задоволити.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити з підстав, вказаних у такому.

Представник відповідача ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській областіОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив. Зокрема зазначив, що накладений арешт на вищевказану квартиру не порушує прав позивача, оскільки обтяження було накладено відносно ОСОБА_7 Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник Головного територіального управління юстиції у Львівській області у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській областіОСОБА_3 від 23.06.2017 року накладено арешт на квартиру №6, яка розташована на вул. Чупринки, 99 у м.Львові, номер запису про обтяження 21086354.

З матеріалів справи вбачається, що вказане вище обтяження здійснено на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_8 №4136 від 19.05.2016 року, внаслідок наявності у ОСОБА_7 заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк».

У даному виконавчому провадженні ВП №51918146 відповідно до ст.8 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року сторонами виконавчого провадження є стягувач ПАТ КБ «Приватбанк» та боржник ОСОБА_7

У судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській областіОСОБА_3 повідомлено суду та не заперечувалося представником позивача про те, що обтяження здійснено лише відносно ОСОБА_7, а не ОСОБА_4

Згідно ч.1 ст.11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 5 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний, зокрема накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку та здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у звязку з виконавчим провадженням.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.17 ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.

Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді; у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом; в інших передбачених законом випадках.

Частиною першою ст.25 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином суд вважає, що арешт на вищевказану квартиру було накладено старшим державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській областіОСОБА_3 в межах своєї компетенції.

У свою чергу, позивачем та її представником жодних доказів, що постановою про накладення арешту на нерухоме майно від 23.06.2017 року порушуються права ОСОБА_4, суду не надано.

Згідно ч.2 ст.10 та ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачами порушено, не визнано або оспорюються права позивача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 11, 17, 25 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_5 відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області в особі старшого державного виконавця Борського Р.М., за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів ОСОБА_6 юстиції України про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом 10 днів з моменту його проголошення. У разі, якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.