У х в а л а

іменем україни

2 серпня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником - ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 5 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ужгородської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 20 березня 2017 року провадження у справі закрито з підстави, передбаченої ст. 205 ч. 1 п. 1 ЦПК України, справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 5 липня 2017 року ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 20 березня 2017 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 5 липня 2017 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що спір стосується права користування частинами земельної ділянки позивача та земельних ділянок відповідачів, які в плані накладаються одна на одну. Позивач на захист свого права землекористування (права оренди землі) ініціював спір із відповідачами, щодо відведення та подальшу передачу у власність яким відповідних земельних ділянок було прийнято рішення міською радою, скасування якого є необхідним елементом цього спору для усунення порушень цивільних (земельних) прав позивача та їх поновлення.

Суд апеляційної інстанції вірно керувався правовою позицією, сформульованою Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2510цс15, та вказав, що попри те, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання щодо розпорядження землями територіальних громад, діють як суб'єкти владних повноважень, реалізуючи відповідні повноваження, передбачені законами України (зокрема, ст. 12 ЗК України), ці органи одночасно діють і як власники землі, що належить територіальним громадам, які саме і тільки через ці органи реалізують своє право власності, зокрема, право розпорядження землею, передачі її у власність і користування фізичним особам (ст. 1, ст. 2 ч. 2, ст.ст. 169, 172, 327, 374 ЦК України, ст.ст. 2, 5, 83, 122, 127, 128 ЗК України, наведені вище та інші норми законодавства).

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, якою провадження у справі було закрито, та передачі справи до суду першої інстанції для продовження розгляду

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваногосудового рішення не дають підстав для висновку про те, що судомапеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником - ОСОБА_3, на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 5 липня

2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Ужгородської міської ради Закарпатської області, ОСОБА_5, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко