Справа № 494/383/17
УХВАЛА

11.05.2017 м. Березівка

Суддя Березівського районного суду Одеської області Римар І.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви Раухівського житлово-експлуатаційного підприємства до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про усунення перешкод з надання послуги з водовідведення та відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2017 року до суду надійшла позовна заява Раухівського житлово-експлуатаційного підприємства до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про усунення перешкод з надання послуги з водовідведення та відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Цивільно-процесуального кодексу України від 18.03.2004 зі змінами та доповненнями (далі ЦПК України), «Суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом».

Порядок подання та оформлення позовних заяв встановлений статтями 119, 120 ЦПК України, якими визначенні вимоги до форми, змісту позовної заяви та порядку подання копій позовної заяви та доданих до неї документів.

Ознайомившись із змістом заяви та додатками до неї, суд доходить висновку, що заява не відповідає вимогам Цивільно-процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини 5 статті 119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

З доданих до заяви матеріалів вбачається, що судовий збір взагалі не сплачувався, що свідчить про неналежне оформлення та подання позовної заяви.

Згідно до ч.3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» «За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру».

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п.п. 12, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року № 10, у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру…При цьому, судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

У позовній заяві позивачем заявлено дві вимоги, а саме: про надання доступу до квартири з метою проведення робіт по відновленню каналізаційної мережі, а також вимога стягнення матеріальної шкоди. Отже, судовий збір повинен бути сплачений за кожну вимогу окремо, але позивач не надав суду жодної квитанції про сплату судового збору.

Щодо вимоги позивача про прийняття позовної заяви без сплати судового розгляду, то суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй Постанові Пленуму № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" зазначив, що судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя№ R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, повязані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України , Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Постановою, Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір» та статті 82 ЦПК України, п. 29 Постанови передбачено, що єдиною підставою для відстрочення або розстрочення, звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Оскільки заявником не надано доказів на підтвердження незадовільного майнового стану, а тому у задоволенні даної вимоги щодо прийняття заяви до розгляду без сплати судового збору необхідно відмовити.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Вимогу позивача про прийняття позовної заяви до розгляду без сплати судового збору залишити без задоволення.

Позовну заяву Раухівського житлово-експлуатаційного підприємства до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_2 про усунення перешкод з надання послуги з водовідведення та відшкодування матеріальної шкоди - залишити без руху, надавши пятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Римар