Справа № 266/2360/17
Провадження№ 2/266/794/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

09 серпня 2017 року м. Маріуполь Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Д'яченко Д.О., за участю секретаря Широкової Г.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 яка дії в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особових рахунків, укладання окремих договорів найму,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, вказуючи на те, що їм на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 17.10.2006 року належить квартира, загальною площею 107,3 кв. м, з адресою: АДРЕСА_1. Право власності також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13154486 від 09.01.2007 року, видане Маріупольським бюро технічної Інвентаризації. Між сторонами виникли неприязнені відносини, а самє, ОСОБА_5 скоює насильство у родині, постійно вчиняє сварки, зловживає спиртними напоями, нецензурно лається. У зазначених діях ОСОБА_7 підтримую ОСОБА_5 а ОСОБА_6 ігнорує зазначені обставини та мешкає за іншою адресою. Просить суд визначити порядок користування квартирою, визначивши ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в користування житлову кімнату №1 площею 19,3 кв.м. та кімнату №2 площею 10,6 кв.м., відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 житлову кімнату №3 площею 14,4 кв.м. та кімнату №4 площею 15,0 кв.м, приміщення коридору площею 9,4 кв.м та 6,2 кв.м, передпокой площею 3,3 кв.м та 2,3 кв.м, вбудовану шафу площею 2,8 кв.м, сходи площею 2,9 кв.м та 2,6 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м та лоджію 4,3 кв.м та 1,4 кв.м визначити об'єктами спільного користування. Також просить забов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укласти окремі договори найму користування житловим приміщенням.

Позивач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності.

Представник позивача, ОСОБА_1, в судове засідання не з'явилась, в письмовій заяві позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, розглянувши справу за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до відкритого судового засідання не з'явились, відомостей про причини неявки суду не надали, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, у звязку з чим суд, керуючись ч. 4 статтею 169 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу без їх участі та на підставі статті 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.

За правилами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

17.10.2006 року управлінням міського майна м. Маріуполя було видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої майном.

В зв'язку із тим, що між ОСОБА_2 та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникли неприязні відносини, позивач не має можливості користуватись належним йому житловим приміщенням, оскільки відповідачі відмовляються добровільно надати йому доступ до житлового приміщення, чинять перешкоди, які перешкоджають йому вільно користуватись належним житловим приміщенням.

Згідно частини першої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частиною третьою статті 358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 14 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

На підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 17.10.2006 року ОСОБА_2 та члени її сім'ї стали власника квартири, загальною площею 107,3 кв. м, з адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи викладене та вимоги чинного законодавства, суд вважає, що вимога ОСОБА_2 про визначення порядку користування житловим приміщенням квартирі АДРЕСА_3 в Приморському районі м. Маріуполя є обґрунтованою, законною та підлягає задоволенню, оскільки визначення порядку користування житловим приміщенням є єдиною можливістю позивача захистити своє порушене право на житло.

Приміщення квартири АДРЕСА_1 складається з житлових кімнат №1 площею 19,3 кв.м., №2 площею 10,6 кв.м., №3 площею 14,4 кв.м, №4 площею 15,0 кв.м, коридору площею 9,4 кв.м та 6,2 кв.м, передпокою площею 3,3 кв.м та 2,3 кв.м, вбудованою шафою площею 2,8 кв.м, сходами площею 2,9 кв.м та 2,6 кв.м, балконом площею 0,7 кв.м та лоджіями 4,3 кв.м та 1,4 кв.м.

Позивачем заявлено варіант розподілу приміщень квартири, в якому собі та ОСОБА_3 в користування вона просить виділити житлову кімнату № та №2, відповідачам житлові кімнати №3 та №4, залишивши коридор, передпокій, вбудовану шафу, сходи, балкон та лоджію приміщеннями спільного користування.

Суд вважає, що такий варіант розподілу не порушує прав співвласників квартири та відповідає вимогам чинного законодавства, а тому він обґрунтований та підлягає задоволенню.

Щодо забов'язання ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладання окремих договорів найму користування житловим приміщенням суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків:

Відповідачі відмовляються сплачувати комунальні послуги, тому позивач яка є інвалідом 2 групи, змущена робити це самостійно. Щодо поділу особових рахунків позивач зверталась до комунальних служб,Ю але їй було повідомлено, що зазначене питання вирішується у содовому порядку.

Згідно з ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, в редакції затвердженній постановою КМУ №45 від 24.01.2006 року, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг,

підготовлений виконавцем відповідно до типового договору;

оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків встановлено, у разі коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплатижитлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється:

- за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд також в порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачів судові витрати.

Керуючись ст.ст. 88, 317, 328, 358, 391 ст. ст. 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 яка дії в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визначення порядку користування житловим приміщенням та розподіл особових рахунків, укладання окремих договорів найму.

Визначити порядок користування приміщенням квартири АДРЕСА_1 виділівши ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в користування житлову кімнату №1 площею 19,3 кв.м. та кімнату №2 площею 10,6 кв.м., ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 житлову кімнату №3 площею 14,4 кв.м. та кімнату №4 площею 15,0 кв.м

Приміщення коридору площею 9,4 кв.м та 6,2 кв.м, передпокой площею 3,3 кв.м та 2,3 кв.м, вбудовану шафу площею 2,8 кв.м, сходи площею 2,9 кв.м та 2,6 кв.м, балкон площею 0,7 кв.м та лоджію 4,3 кв.м та 1,4 кв.м визначити об'єктами спільного користування.

Забов'язати ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укласти окремі договори найму користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1

Копію судового рішення направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Д`яченко Д. О.