Справа № 289/585/17
Номер провадження 2/289/498/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2017 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Невмержицького І.М.,

при секретарі - Пергун Р.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Потіївської об»єднаної територіальної громади, про визнання права на спадщину,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що після смерті спадкодавця ОСОБА_2, залишилось спадкове майно яке складається з:

цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства ім.. Чапаєва села ОСОБА_3 Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230407, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 102 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 09 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 28, в якому вона помилково зазначена як «Карпільова» замість «Карпильва», інших спадкоємців які претендують та мають право на дане майно немає, тому просила суд визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивач не з»явилася, про дату час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, надіслала заяву в якій просила справу розглянути без її участі а позовні вимоги задовольнити.

Представник Потіївської об»єднаної територіальної громади в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду письмову заяву, просив розгляд справи проводити без його участі, з позовними вимогами погодився просив позов задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Виходячи зі змісту ст.3 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін,при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

У судовому засіданні встановлено, що 01 листопада 2002 року у віці 81 рік померла рідна мати позивача і спадкодавиця ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть 02 листопада 2002 року було зроблено відповідний запис за № «11», що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ТП № 207525, яке видане «02» листопада 2002 року Новобудською сільською радою Радомишльського району Житомирської області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, яке складається з :

- цілого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва села ОСОБА_3 Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230407 виданого 26.03.1997 Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 102 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 09 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 28.

Вартість права на земельну частку (пай) розміром 5,83 га становить 6'218,00 грн.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року (надалі скорочено - «ЦК України»): спадкуванням - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР, прийнятому у 1963 році (надалі ЦК УРСР), який був чинний на момент відкриття та прийняття спадщини, передбачено: Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

ОСОБА_2 заповітів не залишила, тому спадкування має відбуватись за законом.

Позивач є рідною дочкою померлого спадкодавця, що підтверджується:

свідоцтвом про народження «Карпелевої Ніни Григорьевни» серії ІІ-ТП № 300480, виданим /повторно/ 25.03.1981 Новосілківською сільською радою Радомишльського району Житомирської області, в якому її батьком уписаний «Карпелев Григорій Ефимович», а матірю уписана «Карпелева Антоніна Никитовна»;

свідоцтвом про розірвання шлюбу між «Дидошенком Михайлом Петровичем» та «Дидошенко Ниной Григорьевной» серії І-АП № 263022, виданим 25.08.1970 Красногвардійським райбюро ЗАГС Кримської області, в якому вона отримала своє попереднє прізвище «Карпелева»;

свідоцтвом про одруження між «Нагорнюком Миколою Олександровичем» та «Дідошенко Ніною Григорівною» серії І-ЕД № 088885, виданим 14.08.2001 ВДРАЦС Лісічанського МУЮ Луганської області, в якому вона отримала прізвище «Нагорнюк».

У померлого спадкодавця на час її смерті (01.11.2002) в живих відсутні інші спадкоємці за законом, окрім позивача, згідно ст.ст. 529, 535 ЦК УРСР та/або ст.ст. 1241, 1261-1266 ЦК України, які мають право та одночасно претендують на зазначене спадкове майно.

Зазначена спадщина після смерті ОСОБА_2 має належати і розподілитись за законом її рідній дочці ОСОБА_1.

Спадщину в шестимісячний термін після смерті матері ОСОБА_2 фактично прийняла позивач ОСОБА_1, шляхом догляду до смерті матері, провела за свій рахунок поховання спадкодавця (своєї матері), робила по ній 9-ий та 40-ий обіди, доглядає за нерухомістю, обробляє земельні ділянки, користується врожаєм, плодами, передала в оренду право на земельну частку (пай) тощо, тощо.

Окрім позивача, у померлого спадкодавця відсутні інші спадкоємці, які мають право і одночасно претендують на зазначене спадкове майно.

Відповідно до пункту 2 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно до пункту 17 Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таке ж правило має застосовуватись і до земельних ділянок та прав на земельну частку (пай).

При житті спадкодавець своє право на право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку оформив, не розпаював на земельні ділянки в натурі та не отримав правовстановлюючі документи Державні акти, тобто належним чином це право не зареєстрував і при житті відповідний Витяг про реєстрацію права власності не одержав і помер. Оригінал правовстановлюючого документу Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230407 виданий Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 102 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 09 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 28 втрачений і відновити його в адміністративному порядку неможливо.

Неможливість позивачу отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, за наявністю перешкод відсутності належних правовстановлюючих документів, є очевидним і не потребує додаткового предявлення позивачем суду Постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нот. дії.

Звернення позивача до нотаріуса за такою постановою є формальною стороною спору і така постанова надається суду, коли особа звертається до суду за оформленням права власності без наявності перешкод, які є очевидними.

Згідно вимог ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України (скорочено «ЦПК України») суд розглядає справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину позивач не може також по причині наявності зазначених перешкод, факти по яким можуть бути встановлені тільки судом, за умови відсутності інших спадкоємців, тому це питання не можливо вирішити у позасудовому порядку.

Визнання судом права власності в порядку спадкування за наявності перешкод для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом не суперечить закону, який передбачає порядок оформлення спадщини.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 3 ЦПК України про те, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, і просити суд ухвалити рішення у справі, у яких можуть бути порушені права спадкоємців на отримання спадкового майна, або оскаржені.

Право змінювати правовідносин, захищати порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси належить тільки суду, до компетенції якого згідно із законом є оформлення спадщини, оскільки в такому випадку вимоги про розподіл спадщини і визнання права власності на спадкове майно підлягають розгляду тільки судом.

Згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність належних правових підстав для визнання права власності позивача на спадкове майно, а відтак позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного й у відповідності з ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 328, 1216-1218, 1223, 1225, 1268, 1277 ЦК України, ст. 131 ЗК України, ПП ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», ПП ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та керуючись ст.ст. 3-4, 15, 60, 114, 118-120, 234 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Потіївської об»єднаної територіальної громади, про визнання права на спадщину задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке належало її матері ОСОБА_2, що померла 01 листопада 2001 року у віці 81 рік в селі Новосілка і складається з:

цілої частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Сільськогосподарського підприємства ім. Чапаєва села ОСОБА_3 Новобудської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 5,83 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) і належить підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0230407, виданого Радомишльською районною державною адміністрацією Житомирської області на підставі розпорядження № 102 голови Радомишльської РДА від 26 березня 1997 року, який зареєстровано 09 квітня 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 28, в якому вона помилково зазначена як «Карпільова» замість «Карпильва».

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів, починаючи з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя І. М. Невмержицький