Справа № 758/4796/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

14 грудня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н. М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач в квітні 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з кожної із відповідачів аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду. Позов мотивований тим, що він є батьком відповідачів, з 1999 року перебуває на пенсійному обліку в Центральному об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, непрацездатний, постійно знаходиться на лікуванні, у зв"язку з чим потребує матеріальної допомоги, витрати на лікарські засоби щомісячно складають близько 400,00 грн., при цьому розмір його пенсійного забезпечення становить лише 1457,06 грн., інших доходів немає. Відповідачі відмовляються від виконання своїх обов"язків щодо утримання непрацездатного батька.

На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 03.10.2017 р. матеріали вищевказаної справи передано в провадження судді Ларіонової Н.М.

До початку судового засідання від позивача надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, заяви суду не подали, про день, місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів з ухваленням заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є батьком відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвами про народження.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, з 23.05.1999 року отримує пенсію за віком до вілчно, що підтверджено пенсійним посвідченням позивача.

З довідки №6355 від 28.11.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Центральному об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві і у період з березня 2017 року по листопад 2017 року отримав пенсію за віком в розмірі 13829,22 грн.

Із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №9104, виданої Київською міською клінічною лікарнею №12 вбачається, що позивачу встановлено клнічний діагноз: ГПМК по типу ішемії у правому каротидному басейні з легким лівобічним геміпарезом, лівобічною гемігіпестезією. Дисциркуляторна енцефалопотія ІІ ст. з правобічною пірамідною симптоматикою. Артеріальна гіпертензія. Церебральний атеросклероз.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідчі є особами молодого віку, працездатні.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Як на підставу своїх вимог, позивач посилається на ст.ст. 202, 205 СК України та на те, що відповідачів як дочки, повинні піклуватися про нього та утримувати.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні спору суд бере до уваги те, що сам факт непрацездатності батька не зумовлює у відповідачів обов'язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Судом встановлено, що відповідач є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги.

Законом України «Про державний бюджет на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком у розмірі 1652,40 грн.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 має ще сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що зареєстрований за місцем проживання адреси позивача, вимоги до якого він не пред'являє.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачі, будучи повідомленим про розгляд позовних вимог, заявлених до них позивачем як батьком, про стягнення аліментів, в судове засідання не з'явились, документи на спростування наданих позивачем доказів не надали.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про не доведеність заявленого до стягнення з кожного із відповідачів розміру аліментів в 1/4 частині від всіх видів заробітку (доходу).

Крім того, позивач не позбавлений права в порядку ст. 203 СК України звернутися до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання батьків викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/8 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Вказаний розмір аліментів є доцільним та відповідатиме інтересам сторін, а також чинному законодавству. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 04 квітня 2017 р.

Також з відповідачів згідно ч. 3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 320,0 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 202, 204, 205 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214-215, 224, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення аліментів на батька - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з 04 квітня 2017 р.

Стягнути з ОСОБА_3 (НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з 04 квітня 2017 р.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (НОМЕР_3) в дохід держави судовий збір в розмірі по 320,0 грн. з кожної.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте Подільським районним судом м.Києваза письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Н. М. Ларіонова