Золочівський районний суд Харківської області
Справа № 622/622/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2017 смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області, КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» про визнання договору дарування квартири неукладеним, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Золочівського районного суду Харківської області з 16.05.2016 знаходиться цивільна справа №622/622/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області, КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» про визнання договору дарування квартири неукладеним, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави.

30.03.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що відповідач має всі підстави на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися спірною квартирою. Відчуження квартири відповідачем унеможливить виконання рішення суду про повернення квартири спадкоємцям.

В судовому засіданні позивач, представник позивача наполягали на задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову, пояснивши, що не має наміру відчужувати спірну квартиру, ніяких дій для цього не здійснював, позивачем не надано доказів на підтвердження його наміру здійснити відчуження квартири.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи у межах, необхідних для розгляду заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У ст. 152 ЦПК України перелічено види забезпечення позову. Перелік не є вичерпним.

Так, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У ч. 3 ст. 152 ЦПК України вказано, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтовуючи свої вимоги про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірну квартиру позивач зазначила, що відповідач може здійснити відчуження спірної квартири, проте не вказує, чим саме це підтверджується, не даючи відповідних доказів.

Відповідно до абз. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно або грошові кошти застосовується при розгляді позовних вимог майнового характеру.

Згідно розяснень, які викладені у п. 4 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимоги про визнання договору дарування квартири неукладеним та повернення квартири спадкоємцям.

В заяві про забезпечення позову позивач ставить вимоги про накладення арешту на спірну квартиру. Вимог щодо застосування засобу забезпечення позову у виді заборони відчуження спірної квартири позивач а ні в заяві про забезпечення позову, а ні в судовому засіданні не заявила.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обовязковим.

Згідно п.11 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012, № 512/5 якщо опис і арешт майна (коштів) здійснюються на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику. Іншій особі майно на зберігання може бути передано лише у випадку відсутності боржника чи його відмови від прийняття майна на зберігання, а також у випадку, якщо судовим рішенням визначено іншу особу, якій необхідно передати майно на зберігання.

Отже, накладення арешту на зазначене нерухоме майно, тобто обмеження не лише у праві розпорядження ним, але й у праві володіння і користування нерухомим майном непропорційно обмежить права власника та права користувача майна, яким є сама позивач, на користування зазначеним майном.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходить з того, що позивачем не надано доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, тобто співмірності виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам.

Відтак, вважаючи недоведеними доводи позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення у обраний позивачем спосіб, у задоволенні клопотання про вжиття заходів слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_4, Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області, КП «Архітектурно-інвентаризаційне бюро Золочівського району» про визнання договору дарування квартири неукладеним, повернення майна, набутого без достатньої правової підстави, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5В.