Справа №592/834/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Князєв В. Б.
Номер провадження 22-ц/788/1183/17 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Різниченко Н.А.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, Товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторське Агентство Фактор» (далі - ТОВ «Колекторське Агентство Фактор») просило суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за договором №R9B від 15.09.2011 року у розмірі 26 490,14 грн., вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 15.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №R9B, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. на умовах платності, строковості та повернення. 20.05.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ФК Факторинг» (далі - ТОВ «ФК Факторинг») було укладено договір про відступлення права вимоги, у тому числі за вказаним кредитним договором. 20.05.2014 року між ТОВ «ФК «Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передав, а товариство набуло право вимоги до боржника за договором від №R9B від 15.09.2011 року. Позичальник не виконував взяті на себе зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку не погашає, що і стало підставою звернення до суду з даними позовом.

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.06.2015 року позов ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь товариства заборгованість за договором № R9В від 15.09.2011 року у розмірі 26490,14 грн. та судовий збір в сумі 264,90 грн.

Ухвалою цього ж суду від 08.06.2017 року заяву ОСОБА_3 про перегляд даного заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати рішення та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем не надано копії первинних документів, що підтверджують видачу кредитних коштів, а розрахунок заборгованості не є належним доказом. Крім того, письмових повідомлень про обов'язок дострокової сплати кредитної заборгованості відповідачем не отримано, тому повинна бути стягнута лише прострочена заборгованість. Також вказує, що позивачем не надано доказів оплати згідно договору факторингу відповідно до ст. 1077 ЦК України, а розпорядження Нацфінпослуг від 03.04.2009 року №231 забороняє вимагати від ОСОБА_3 сплати заборгованості, оскільки останнім укладено договір як фізичною особою, а не суб'єктом господарювання.

В судому засіданні відповідач просив розглянути його апеляційну скаргу без його участі.

Представник позивача на доводи апеляційної скарги заперечила і просила рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 15.09.2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №R9B, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. зі сплатою 29 % річних з кінцевим строком повернення до 15.09.2014 року зі сплатою щомісячних платежів відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку сукупних послуг (а.с. 23-36).

20.05.2014 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК Факторинг» було укладено договір №200514нв про відступлення права вимоги, у тому числі за кредитним договором від 15.09.2011 року (а.с. 8 -13).

20.05.2014 року між ТОВ «ФК «Факторинг» та ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» було укладено договір №20/05/14-ц про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передав, а товариство набуло право вимоги до боржника реального та належного виконання обов'язків за договором від 15.09.2011 року (а.с. 14-21).

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з дня укладення договору про відступлення прав вимоги (купівлі-продажу боргових зобов'язань) за кредитним договором, тобто з 20.05.2014 року, до нового кредитора - ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» перейшли всі права вимоги замість первісного кредитора ПАТ «ВТБ Банк» до позичальника ОСОБА_3

Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором №R9B від 15.09.2011 року, позичальником згідно з яким є ОСОБА_3

Отже, на даний час усі права кредитора за вищевказаними кредитним договором належать ТОВ «Колекторське Агентство Фактор».

Доводи апеляційної скарги з приводу відсутності у ТОВ «Колекторське Агентство Фактор» права вимоги за кредитним договором №R9B від 15.09.2011 року спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до пункту 4.6 кредитного договору ОСОБА_3 зобов'язувався повернути кредит та проценти за користування кредитом щомісячно згідно з графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку сукупних послуг.

Проте взяті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 23.01.2015 року становить 26490,14 грн. у тому числі: 20534,99 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 5955,15 грн. - пеня за прострочення повернення кредитних ресурсів відповідно до п. 7.1 кредитного договору (а.с. 22).

Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора.

Доводи апеляційної скарги про відсутність отримання відповідачем кредитних коштів спростовуються меморіальним ордером №28137 від 15.09.2011 року, а також фактом часткового виконання ним зобов'язань за кредитним договором.

Доводи скарги про не отримання письмових повідомлень про обов'язок дострокової сплати кредитної заборгованості спростовуються матеріалами справи, які містять такі повідомлення направлені на адресу ОСОБА_3 (а.с. 70-73). Крім того, кредитним договором строк повернення кредитних коштів було встановлено до 15.09.2014 року.

Посилання в апеляційній скарзі на заборону вимоги від ОСОБА_3 сплати заборгованості, оскільки останнім укладено договір як фізичною особою, а не суб'єктом господарювання, спростовуються наступним.

Підпунктом 2 пункту 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» від 03.04.2009 року № 231, в редакції яка діяла до 25.03.2014 року, на який посилається представник відповідача в апеляційній скарзі, віднесено до фінансової послуги факторингу таку операцію з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів) як набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників - суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення.

Згідно з розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231», від 06.02.2014 року № 352, яке набрало чинності 25.03.2014 року, пункт 1 вищевказаного розпорядження від 03.04.2009 року № 231 було виключено та визначено новий перелік операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів), що віднесені до фінансової послуги факторингу, зокрема, і набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення.

Таким чином, договори від 20.05.2014 року №200514нв та №20/05/14-ц про відступлення права вимоги за кредитним договором від 15.09.2011 року, укладеним з ОСОБА_3, як фізичною особою, відповідають вимогам законодавства чинного на час їх укладання.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: