Справа № 161/8077/17
Провадження № 4-с/161/141/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до суду з даною скаргою на обґрунтування вказавши, що 22.06.2010 р. рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк»» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 385734 грн., на підставі якого 26.01.2011 року видано виконавчий лист № 2-853/10. В подальшому ПАТ «Брокбізнесбанк» звернувся до Другого ВДВС Луцького МУЮ з заявою про відкриття виконавчого провадження. 10.05.2017 року на адресу стягувача надійшла постанова державного виконавця Постоловського Р.О. від 07.04.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». З даною постановою банк не погоджується, вважає її незаконною, такою, що порушує його права як стягувача. Так, в порушення вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів щодо пошуку майна та коштів належних боржнику. Вказують, що станом на 10.05.2017 року на адресу банку жодних документів щодо проведених дій не надходило, які саме примусові заходи вживав державний виконавець, спрямовані на повне та фактичне виконання рішення суду банку не відомо. На підставі наведеного, просить суд визнати дії державного виконавця Другого Відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості в розмірі 385734,45 грн. на користь АТ «Брокбізнесбанк» незаконними, скасувати постанову державного виконавця Постоловського Р.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві ВП № 24580399 від 07.04.2017 року та зобовязати державного виконавця Постоловського Р.О. вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області № 2-853/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 в розмірі 385734,45 грн. на користь АТ «Брокбізнесбанк».

В судове засідання представник заявника повторно не зявився, надав заяву з проханням слухати справі за його відсутності, скаргу підтримує, просить її задовольнити..

Представник субєкта оскарження - Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ в судовому засіданні 08.08.2017 року скаргу не визнав, суду пояснив, що постанову про повернення виконавчого документу стягувачу АТ «Брокбізнесбанк» винесена ним з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», доводи заявника повністю спростовуються матеріалами виконавчого провадження № 24580399. В судове засідання 09.08.2017 року державний виконавець подав заяву в якій просить суд справу слухати за його відсутності, проти скарги заперечує, просить у її задоволенні відмовити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частинами 1, 3 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (№606-ХІV від 21.04.1999 р.) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначені у законі дії, спрямовані на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (пункт 43 Рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2010 р. рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області з ОСОБА_2 на користь АТ «Брокбізнесбанк»» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі - 385734 грн. 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

26.01.2011 року на підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист 2-853/2010 про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в розмірі 385734 грн. 1700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 6).

Вказаний виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Судом встановлено, що з часу відкриття виконавчого провадження, а саме з 21.02.2011 року, державним виконавцем Другого відділу ДВС ЛМУЮ були вчинені ряд дій для належного виконання виконавчого листа, а саме: 15.04.2014 року зроблено опис та накладено арешт на майно боржника. В ході таких дій державним виконавцем було накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с. 58-59) та реалізовано через прилюдні торги. Кошти в сумі 68928 грн. від реалізації були перераховані на рахунки АТ «Брокбізнесбанк».

В подальшому державним виконавцем знову проводилися виконавчі дії для виявлення належного майна та коштів боржника ОСОБА_2, а саме, неодноразово зроблені відповідні запити до Пенсійного фонду України про останнє місце роботи боржника, Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів та номери рахунків наявних у боржника, Територіального сервісного центру 0741 про наявність нерухомого майна, Головного управління Держземагенства у Волинській області про наявність зареєстрованих земельних ділянок за боржником. З відповідей наданих державними організаціями відносно наявності в боржника коштів та майна, на яке можна звернути стягнення не виявлено (а.с. 36-39, 42-49).

Крім того, згідно акту державного виконавця Постоловського Р.О. від 06.04.2017 року при виході за адресою проживання боржника, при понятих встановлено, що ліквідного майна належного ОСОБА_2 на праві власності, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу не виявлено. Місце проживання боржника: м. Луцьк, вул. Мічуріна, 4/1. Разом з тим, 06.04.2017 року у ОСОБА_2 відібранні пояснення, з яких вбачається, що з приводу поставлених запитань державним виконавцем, боржник пояснив, що на даний час не володіє рухомим і нерухомим майном, не працевлаштований та офіційного доходу немає (а.с. 40-41).

07.04.2017 р. державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення (а.с. 5).

П. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

За таких обставин суд вважає, що державний виконавець Другого ВДВС м. Луцьк ГТУЮ в повній мірі використав надані йому права, передбачені ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та вжив всі передбачені законом заходи примусового виконання рішення суду.

Також, суд не бере до уваги доводи заявника, про те, що АТ «Брокбізнесбанк» не отримував копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки в матеріалах виконавчого провадження наявний супровідний лист про направлення вказаної постанови від 21.02.2011 року № 5332, 5333 (ас. 72), неодноразове ознайомлення представника банку з матеріалами виконавчого провадження та отримання процесуальних документів (а.с. 52, 58-59, 61-63).

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу слід відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_4