Справа № 388/1254/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

16.08.2017 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Олександра» ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки площею 7,6855 га, що знаходиться на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

У липні 2014 року від її імені з фермерським господарством «Олександра» ОСОБА_1 (далі - ФГ «Олександра») укладено договір оренди вищезазначеної землі.

Однак спірний правочин не підписувала, не мала волевиявлення на його укладення, а тому цей правочин підлягає визнанню недійсним.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Уточнила позовні вимоги, попросила визнати недійсним спірний правочин.

Представник відповідача ФГ «Олександра» ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення. Суду пояснив, що ОСОБА_2 за оренду земельної ділянки отримувала орендну плату. Договір оренди землі підписав батько позивачки, а сам особисто не звернув на це увагу.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що є рідним братом керівника ФГ «Олександра» ОСОБА_1 Спірний договір оренди землі було надано батьком позивачки. Договір підписували будучи вдома. Після реєстрації цього правочину вияснилось, що його підписав батько позивачки.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що є батьком ОСОБА_2 У нього, дружини та у доньки є земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ці ділянки розміщені одна біля одної. Виявляв бажання, щоб ці ділянки оброблялись одним орендарем. Спірний договір підписав особисто, оскільки вважав, що це правильно.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що позивачка є власником земельної ділянки площею 7,6855 га, що знаходиться на території Суходільської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, що призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_2 (а. с. 6, 25).

8 липня 2014 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Олександра» укладено договір оренди землі площею 7,6855 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_2, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 6362505 від 14 липня 2014 року (а. с. 34-39).

Відповідно до п. 8. договору оренди землі між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Олександра» від 8 липня 2014 року, договір укладено на строк десять років.

Статтею ст. 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно висновку експерта № 17-337 від 14 квітня 2017 року, підпис від імені ОСОБА_2 у договорі оренди землі від 8 липня 2014 року укладеному між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Олександра», що міститься зі зворотної сторони 2-го аркуша договору в графі «Орендодавець___», виконаний не самою ОСОБА_2, а іншою особою.

Таким чином письмовим доказом підтверджено, що позивачка у справі ОСОБА_2 не підписувала спірний договір оренди землі, а відтак цей правочин укладений за відсутності її волевиявлення на його укладення, що відповідно до ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачка ОСОБА_2 у цій справі понесла судові витрати, що складаються з 551,20 грн сплаченого судового збору та 3119,76 грн пов'язаних з проведення судової експертизи, що підлягають стягненню з відповідача на її користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 18, 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 203, 215, 236, 629, 638 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 57-60, 64, 79, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_2 до фермерського господарства «Олександра» ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди землі.

Визнати недійсним договір оренди землі площею 7,6855 гектарів, кадастровий номер НОМЕР_2, укладений 8 липня 2014 року між ОСОБА_2 та фермерським господарством «Олександра» ОСОБА_1, зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право: 6362505 від 14 липня 2014 року.

Стягнути з фермерського господарства «Олександра» ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 3670,96 грн (три тисячі шістсот сімдесят гривень 96 копійок) понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17 серпня 2017 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський