АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4618/16 Головуючий 1-ї інстанції - Березовська І.В.
Справа № 635/6786/16-ц Доповідач - Колтунова А.І.
Категорія: спори, пов'язані із застосуванням
ЗУ «Про захист прав споживачів»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Колтунової А.І.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

при секретарі: Семикрас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

19 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що 01 листопада 2013 року між нею та ПАТ «Астра Банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», укладено кредитний договір № 29007, відповідно до умов якого їй надано на придбання автомобілю кредит в розмірі 132 705,19 грн. зі сплатою 15,7 відсотків річних (фіксована ставка), строком до 01 листопада 2020 року (далі - кредитний договір).

02 грудня 2013 року право вимоги за кредитним договором було відступлено ПАТ «Астра Банк» на користь ПАТ «Дельта Банк», зважаючи на що подальші платежі за кредитним договором здійснювалися до ПАТ «Дельта Банк».

Покладені на позивача зобов'язання за кредитним договором виконувалися належним чином, ануїтетний платіж в розмірі 2 613,00 грн. сплачувався щомісяця.

В період проведення ліквідаційної процедури ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1 повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її погашення.

В обґрунтування наявності заборгованості за кредитним договором представником ПАТ «Дельта Банк» роз'яснено, що було підвищено відсоткову ставку за кредитним договором, зважаючи на що, суми ануїтетного платежу недостатньо для належного виконання кредитного договору. Також ОСОБА_1 не було укладено договір страхування транспортного засобу, що є підставою для одностороннього підвищення відсоткової ставки за договором, та не пред'явлено про сплату розрахунковий документ.

Проте, представники відповідача рекомендували не оформляти договір страхування цивільно-правової відповідальності, оскільки розпочато процес ліквідації ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку з чим затверджений перелік страхових компаній відсутній.

Одразу після затвердження відповідачем переліку страхових компаній, ОСОБА_1 було застраховано автомобіль, про що повідомлено відповідача.

Умовами кредитного договору не передбачено обов'язку позивача пред'являти розрахунковий документ про оплату страховки. Зважаючи на те, що договір страхування був укладений та оплачувався позивачем своєчасно, відповідачем протиправно було підвищено відсоткову ставку.

Крім того, з метою прискорення погашення кредитного договору та зменшення відсотків за користування кредитом, позивачем сплачувалися більші грошові суми, чим розмір ануїтетного платежу, проте, відповідач не відносив дані грошові суми переплати на погашення кредитного договору, а накопичував їх щомісяця на окремому рахунку, після чого неправомірно зарахував накопичену грошову суму на оплату відсотків, після того, як їх було підвищено.

Зважаючи на те, що відповідачем достроково сплачені кошти не були віднесені на погашення кредиту, відсотки нараховувалися в більшому розмірі, ніж передбачено кредитним договором, за рахунок зменшення суми для зарахування на оплату кредиту при достроковому погашенні. При цьому відповідачем не було зменшено тіло кредиту при його достроковому погашенні та були незаконно нараховані відсотки на більшу суму кредиту шляхом підняття фіксованої відсоткової ставки.

Зважаючи на зазначене, просила суд визнати незаконними дії ПАТ «Дельта Банк» щодо одностороннього підняття відсоткової ставки та щодо нездійснення зарахування сум дострокової переплати на оплату кредиту, зобов'язати ПАТ «Дельта Банк» в особі виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 платежів, зокрема достроково сплачених коштів та грошових коштів за підвищеною відсотковою ставкою, та зарахувати їх в оплату кредиту з наданням нового графіку платежів.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником ПАТ «Дельта Банк» було надано заперечення на позов, в якому зазначив, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору у разі несвоєчасної сплати позичальником страхового платежу за договорами страхування, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами встановлюється на рівні максимально можливого розміру плаваючої відсоткової ставки. Кредитор починає нараховувати відсотки за користування кредитними коштами згідно з максимально можливим розміром плаваючої відсоткової ставки не раніше ніж через 20 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного листа. Відповідно до кредитного договору позичальник зобов'язаний застрахувати заставне майно (автомобіль) на весь термін дії кредитного договору у вказаній страховій компанії за програмою «Повне КАСКО». У разі порушення умов страхування, в тому числі несвоєчасної сплати страхового платежу за договорами страхування, розмір плати за користування кредитними коштами може бути змінено.

ОСОБА_1 було порушено умови кредитного договору в частині страхування, зважаючи на що ПАТ «Дельта Банк» з 30 грудня 2014 року було застосовано інший розмір плати за користування кредитними коштами, а саме 25,7 відсотків річних.

Після усунення позичальником зазначених порушень умов кредитного договору в частині страхування, ПАТ «Дельта Банк» з 20 травня 2016 року було знижено розмір плати за користування кредитними коштами до 15,7 відсотків річних.

Також представником відповідача зазначено, що на момент подачі до суду даного позову до ПАТ «Дельта Банк» було введено ліквідаційну процедуру, що унеможливлює задоволення позовних вимог та може призвести до створення перешкод належної діяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» в особі виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі. Судом не було надано належної оцінки тому факту, що у зв'язку з відступленням ПАТ «Астра Банк» вимог за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк» довгий час не було узгоджено перелік страхових компаній. Саме відповідачем не надавався даний перелік, чим було створено перешкоду позивачем у належному виконання умов кредитного договору. Також не надано оцінки тому факту, що зменшення відсотків за користування кредитом було здійснено не з дати укладення договору страхування (15 жовтня 2015 року), а значно пізніше - 20 травня 2015 року, зважаючи на що підвищення відсоткової ставки в період після дати укладення договору страхування є неправомірним.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримували.

Представник ПАТ «Дельта Банк» проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1, представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк» про зобов'язання здійснити перерахунок та зарахувати незаконно списані кошти, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано достовірних та допустимих доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача щодо тимчасового підвищення розміру процентної ставки по кредитному договору № 29007, укладеному 01 листопада 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1, порушення прав боржника на дострокове погашення заборгованості по кредитному договору, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, підтверджується письмовими доказами, що 01 листопада 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 29007, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 132 705,19 грн. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 15,7 % річних на строк 84 місяці (а.с. 6-12).

Відповідно ануїтетного графіку погашення кредиту, який є додатком № 1 до кредитного договору та його невід'ємною частиною, ОСОБА_1 зобов'язалася повертати кредит, сплачувати відсотки за користування отриманими коштами по 2 613,00 грн. щомісяця (а.с. 13-14).

В забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_1 та ПАТ «Астра Банк» був укладений договір застави транспортного засобу придбаного за рахунок кредитних коштів.

Відповідно до п.3.3.4 кредитного договору позичальник зобов'язаний застрахувати предмет застави.

Абзацом 2 п.3.3.4.1 кредитного договору передбачено обов'язок позичальника застрахувати заставне майно на весь термін дії договору у страховій компанії за програмою повне КАСКО, а саме, застрахувати майно, що передається у заставу, шляхом укладення договору добровільного страхування наземного транспортного засобу. Страхування майна від настання збитків за ризиками КАСКО здійснюється на строк дії договору плюс 90 днів в страховій компанії, що вказана в п.2.5.3. розділу № 1 цього договору. Страхування здійснюється на весь строк дії кредитного договору на умовах договору страхування, укладеного на момент отримання кредиту. Страховий платіж сплачується позичальником щорічно не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати початку наступного року дії договору страхування наземного транспортного засобу. Вигодонабувачем за договором страхування позичальник зобов'язаний вказати ПАТ «Астра Банк» (а.с. 20).

Позичальник застрахував предмет застави в СК «Країна» на період з 01 листопада 2013 року по 31 жовтня 2014 року у страховій компанії, що зазначена у п.2.5.3. кредитного договору, а саме, страхова компанія ПАТ СК «Країна».

Проте, після закінчення дії страхового договору, ОСОБА_1 в порушення умов кредитного договору, договір добровільного страхування наземного транспортного засобу не уклала.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_1 не мала можливості укласти договір страхування транспортного засобу, оскільки в зазначеній час через процес відступлення вимог за кредитним договором від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» перелік страхових компаній не був узгоджений, були предметом розгляду суду першої інстанції та їм дана належна оцінка.

Судом встановлено, що страхова компанія була визначена кредитним договором, у зв'язку з чим ОСОБА_1 мала можливість виконати умови цього договору.

Після відступлення вимог по зазначеному договору від ПАТ «Астра Банк» до ПАТ «Дельта Банк» умов кредитного договору не змінював.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 про порушення строків страхування транспортного засобу по вині відповідача є неспроможними.

Із пункту 3.2.14 кредитного договору вбачається, що сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником однієї або декількох умов п.п. 3.3.4, 3.3.13, 3.3.163,4.4 розділу № 2 цього договору, в тому числі несвоєчасної сплати страхового платежу за договором страхування, що визначені у п. 3.3.4 розділу № 2 цього договору, розмір процентної винагороди (процентів) за користування кредитними коштами, яка сплачується позичальником згідно п.2.1 розділу № 1 договору, встановлюється на рівні максимально можливого розміру плаваючої процентної ставки. Кредитор починає нараховувати проценти за користування кредитом згідно із максимально можливим розміром плаваючої процентної ставки не раніше ніж 20 календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного листа, передбаченого цим пунктом договору.

Максимально можливий розмір процентної ставки встановлено на рівні 25,70 % річних (а.с. 11).

Таким чином, оскільки позивачем були порушені умови кредитного договору в частині страхування, то у банку були правові підстави для застосування іншого розміру плати за користування кредитними коштами, а саме 25,70% річних. Цей розмір процентної ставки діяв для позичальника в період з 01 січня 2015 року по 19 травня 2016 року.

Про зміну процентної ставки, як зазначила позивач в судах першої так і апеляційної інстанції, вона була повідомлена банком.

Із матеріалів справи вбачається, що 15 жовтня 2015 року позивачем був укладений договір страхування КАСКО транспортного засобу, який був предметом застави (а.с. 96-97). Оскільки позивачем було усунуто вищевказані порушення умов кредитного договору в частині страхування, то банком були проведені відповідні коригування та починаючи з 20 травня 2016 року знижено розмір плати за користування кредитними коштами до 15,70 % річних.

Відповідно до абзацу 4 п. 3.2.14 кредитного договору, у випадку усунення всіх порушень, розмір процентної винагороди (процентів) за користування кредитними коштами, починаючи з дати платежу, що йде за датою надання кредитору документів, які підтверджують усунення порушень, встановлюється у розмірі та порядку, згідно п.2.4 розділу № 2 цього договору.

Доводи ОСОБА_1 про те, що договір страхування вона уклала 15 жовтня 2015 року, а проценти за користування кредитними коштами були знижені необґрунтовано лише з 20 травня 2016 року, не заслуговують на увагу, оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що договір страхування транспортного засобу був переданий кредитору або вона письмово повідомила відповідача про укладення зазначеного договору.

Доводи ОСОБА_1 відносно того, що кредитним договором не передбачено її обов'язок надавати банку договір страхування спростовуються вищенаведеними умовами кредитного договору, а саме пунктом 3.2.14 кредитного договору (а.с. 9 зворотній бік).

Що стосується доводів позивача щодо порушення банком порядку дострокового погашення заборгованості за кредитом, то вони також були предметом розгляду суду першої інстанції та зазначеним доводам надана належна оцінка.

Пунктом 2.6 договору встановлено, що погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями здійснюється шляхом перерахування позичальником суми платежу на рахунок, визначений в п.2.4. розділу №1 цього договору в строки, визначені в п.2.4 розділу №1 договору. Кредитор у день, що зазначений в п.2.4. розділу №1 кредитного договору, списує з поточного рахунку та зараховує суму платежу у відповідних частинах на відповідні рахунки з обліку заборгованості позичальника з кредитом, процентами та комісіями. Якщо день проведення зарахування є неробочим, кредитор здійснює зарахування суми платежу в наступний робочий день. Проценти на кошти, що обліковуються на поточному рахунку, не нараховуються і не сплачуються позичальнику.

При цьому сторони дійшли згоди, що факт зарахування коштів на поточний рахунок, вказаний у п. 2.4 розділу №1 договору, не є погашенням заборгованості за цим договором. Погашення заборгованості за договором виконується в момент перерахування коштів з поточного рахунку, що вказаний в п. 2.4. розділу №1 договору, на рахунки з погашення заборгованості, визначеному п.2.8 розділу №2 договору.

Останній платіж зараховується кредитором на відповідні рахунки з обліку заборгованості позичальника за кредитом, процентами та комісіями в розмірі, що дорівнює сумі фактичної заборгованості за кредитом, процентами, комісіями та штрафних санкцій (при наявності), що залишилася після сплати позичальником всіх попередніх платежів. При цьому різниця перевищення між сумою платежу, сплаченого позичальником, та фактичним розміром останнього платежу залишається на поточному рахунку позичальника або видається позичальнику готівкою у касі AT «Дельта Банк».

Якщо на поточному рахунку, вказаному в п. 2.4. розділу №1 цього договору, на день проведення зарахування суми платежу на відповідні рахунки з обліку заборгованості позичальника за кредитом, процентами та комісіями немає достатньої суми коштів для погашення суми платежу, кредитор здійснює зарахування в межах суми, наявної на поточному рахунку та направляє її на погашення заборгованості позичальника за цим договором у порядку, визначеному п.2.8 розділу №2 цього договору.

Відповідно до п. 2.9 договору позичальник має право здійснювати дострокове погашення заборгованості за договором, в тому числі часткове, лише шляхом перерахування коштів на поточний рахунок з обов'язковим поданням кредитору заяви про дострокове погашення кредиту за договором. Кредитор здійснює зарахування суми дострокового погашення кредиту за договором на відповідний рахунок з обліку заборгованості позичальника за кредитом потягом двох робочих днів з дня подання позичальником заяви про дострокове погашення кредиту за договором. Якщо на момент надходження коштів для достроково погашення кредиту на рахунок, визначений у цьому пункті позичальник має прострочену заборгованість за цим договором, то кошти спрямовуються кредитором спочатку на погашення простроченої заборгованості в порядку, визначеному в п. 2.8 розділу № 2 договору. Кошти, які залишились після погашення простроченої заборгованості, направляються кредитором на дострокове погашення кредиту(а.с.8).

Позивачем не заперечується, що вона не надавала кредитору заяви про зарахування коштів на дострокове погашення заборгованості по кредиту відповідно до вимог п. 2.9 договору.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що банк діяв правомірно зараховуючи кошти на поточний рахунок відповідно до п. 2.6 договору, а в подальшому, при настанні строку платежу за кредитним договором, списуючи ці кошти з поточного рахунку та зараховуючи їх на рахунки з обліку заборгованості, згідно п.2.7 договору.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи представника ОСОБА_1, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, даним доводам дана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317, ст. 319, ч.2 ст. 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 06 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили.

Головуючий: А.І. Колтунова

Судді: А.В. Котелевець

Л.А. Швецова