Справа № 541/263/17
Провадження №2/541/382/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 квітня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання - Кійченко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородської міської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки, третя особа відділ реєстрації прав на нерухоме майно виконавчого комітету Миргородської міської ради,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради та ОСОБА_3 про визнання права власності на земельні ділянки, а саме: земельну ділянку площею 0,0954 га з кадастровим номером НОМЕР_1 для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку площею 0,1 га з кадастровим номером НОМЕР_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані по вулиці АДРЕСА_1 В позові посилається на те, що 09 серпня 2003 року їй та її дочці ОСОБА_3 Миргородською міською радою був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1954 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель та споруд та ведення особистого підсобного господарства (селянського). 18 листопада 2003 року ОСОБА_3 подарувала позивачці ? частину житлового будинку з господарчими спорудами та земельну ділянку розміром 977 кв.м. наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного (селянського) господарства, яка знаходиться у АДРЕСА_1 З метою проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,0954 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та земельну ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_3, що розташовані по АДРЕСА_1, вона звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради. 24 листопада 2016 року в державній реєстрації права власності на зазначені земельні ділянки їй було відмовлено у зв'язку з розбіжностями в поданих документах і вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглянути у її відсутність (а.с. 43).

Представник позивача адвокат ОСОБА_4, що діє на підставі доручення ля надання безоплатної вторинної правової допомоги (а.с.34) в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві.

Відповідач Миргородська міська рада в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. 28, 41).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву, в якій позовні вимоги ОСОБА_1 визнала, справу просила розглянути у її відсутність (а.с. 30).

Третя особа Відділ реєстрації прав на нерухоме майно Миргородської міської ради Полтавської області в судове засідання свого представника не направив, до суду подав заяву, в якій заперечень проти позову ОСОБА_1 не висловив, справу просив розглянути у відсутність представника (а.с. 39).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом.

Встановлено, що 09 серпня 2003 року позивачу та її дочці ОСОБА_3 Миргородською міською радою був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1954 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства (селянського) (а.с.5). 18 листопада 2003 року ОСОБА_3 подарувала позивачу 1/2 частину житлового будинку з господарчими спорудами та земельну ділянку розміром 977 кв.м. надану для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного (селянського) господарства, яка знаходиться у місті Миргороді по вулиці Молодіжній, 41, що підтверджується договором дарування від 18 листопада 2003 року (а.с.6). З метою подальшої реєстрації права власності на земельні ділянки позивачем було замовлено комплекс робіт щодо розробки технічної документації із землеустрою щодо складання документів, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі. Виконавцем робіт з виготовлення технічної документації було розділено земельну ділянку відповідно до цільового призначення земельних ділянок згідно відомостей державного акту серія НОМЕР_4 від 09.08.2003 року на: земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га з кадастровим номером НОМЕР_2 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею - 0,0954 га з кадастровим номером НОМЕР_1 (а.с. 45-88). Позивач не змогла здійснити державну реєстрацію земельних ділянок, оскільки при зверненні до державного реєстратора на нерухоме майно Виконавчого комітету Миргородської міської ради для оформлення документів з'ясувалося, що земельна ділянка площею 0,0954 га (кадастровий номер НОМЕР_1) та земельна ділянку площею 0,1 га (кадастровий номер НОМЕР_3, що розташовані по АДРЕСА_1 мають розбіжності в площі та в цільовому призначенні з державним актом, що підтверджується рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24 листопада 2016 року (а.с.8, 9).

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється в т.ч. шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Як вбачається з рішень про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 24 листопада 2016 року № 32531467 та № 32530488 (а.с.8, 9), відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НОМЕР_5 від 26.09.2016 року, виданого державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області ОСОБА_5, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,0954 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування реєстр. № 944, що посвідчений 18.11.2003 року, та державного акту НОМЕР_6 від 09.08.2003 року, а відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-016 від 02.11.2016 року, виданого державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Миргородському районі Полтавської області Косенко Н.В., земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0,1000 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1, належить ОСОБА_1 на підставі державного акту НОМЕР_6 від 09.08.2003 року.

Таким чином ОСОБА_1 на законних підставах набула право власності на вказані земельні ділянки, але в зв'язку з розбіжностями у витягах з Державного земельного кадастру та правовстановлюючих документах на земельні ділянки, що виникли в зв'язку з поділом первісної земельної на дві відповідно до цільового призначення, не може зареєструвати своє право власності.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права.

Оскільки вищезазначені обставини перешкоджають позивачу оформити право власності на майно в позасудовому порядку, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач є інвалідом 2-ї групи (а.с.12), тому відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», вона звільнена від сплати судового збору.

У відповідності з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Таким чином, враховуючи вартість спірних земельних ділянок (а.с.10, 11) судовий збір повинен бути стягнутий з відповідачів на користь держави в розмірі по 564,47 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 16, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 79-1, 125 ЗК України, ст.ст. 10, 11, 80, 88, 208, 209, 214, 215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд з кадастровим номером НОМЕР_2 і на земельну ділянку площею 0,0954 га, призначену для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташовані по вул. АДРЕСА_1

Стягнути з Миргородської міської ради та ОСОБА_3 на користь держави по 564,47 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю. В. Сидоренко