Справа № 755/4818/15-ц
"04" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Івашко О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснокутської Галини Олександрівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Євгенії Анатоліївни, про визнання договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки недійсними,
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі-6,7 в судове зсідання не з'явились, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи у їх відсутність.
Відповідачі-1,2,3,4,5 в судове зсідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
22 липня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено Договір купівлі-продажу садового будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, село Літочки, садове товариство «Автосервіс», земельна ділянка № НОМЕР_2. Пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу садового будинку передбачено, що продаж вчинено за 399395 грн. 00 коп., які ОСОБА_6 сплатила ОСОБА_2 при підписанні цього договору. (том 1 а.с.16-19)
Оскаржуючи договори купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, позивач вказує на той факт, що зазначені правочини були фіктивними, оскільки не мали на меті реальних наслідків, а були вчинені для уникнення виконання рішення суду по поверненню грошових коштів, тобто з метою відчуження майна, щоб на нього неможливо було звернути стягнення.
ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань не виконала та, як наслідок, заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено. Рішенням стягнуто 1025156 грн. 00 коп. та 3654 грн. 00 коп. судового збору. (том 1 а.с. 23-24)
Виходячи з положень цивільного законодавства, договір купівлі-продажу є різновидом багатосторонніх правочинів.
Згідно вимог ст. 203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину є: зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.
Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України «Щодо форми правочинів» від 19 квітня 2011 року, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Стаття 208 ЦК України визначає правочини, які належить вчиняти у письмовій формі: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи копії договору купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку, суд приходить до висновку, що вони відповідають вимогам цивільного законодавства, оскільки сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, підтвердженням чого є їхні підписи на договорах.
Стосовно посилання позивача на той факт, що ОСОБА_2 було відчужено нерухоме майно з метою невиконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року, щоб неможливо було звернути стягнення на майно, то суд зазначає наступне.
По-перше, позивач посилається на той факт, що ОСОБА_2, перед вчиненням оскаржуваних правочинів, була обізнана про рішення суду про стягнення з неї боргу. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2014 року про стягнення 1025156 грн. 00 коп. боргу з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 є заочним. (том 1 а.с. 23-24) Статтею 224 ЦПК України встановлено, що заочний розгляд справи проводиться в разі неявки відповідача.
Таким чином, відповідач-1, з наявних в матеріалах справи доказів, не був обізнаний про винесення судом рішення. Зокрема, оспорюванні договори були укладені раніше, ніж судом було винесено рішення, а саме - 22 липня 2014 року.
Посилання позивача на той факт, що сторони оспорюванних правочинів не мали на меті настання реальних наслідків укладених договорів, то дане твердження не доведено, зокрема, з документів наданих Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» не вбачається, що кошти не вносились на рахунки відповідачів. (а.с.91-104) В той же час, не дивлячись на те, що вимоги стосовно визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4 недійсним, залишені без розгляду, факт передачі грошей по договору, є доведеним. (том 3 а.с.91-93) Таким чином, суд приходить до висновку, що договори купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку були укладені відповідно до чинного законодавства, з метою настання реальних наслідків для сторін.
Посилання представника позивача на той факт, що договори були укладені між родичами, а тому «де-факто» не мали на меті створювати правові наслідки не заслуговують на увагу, оскільки власник майна не обмежений у своїх правах реалізувати своє право розпорядження ним, зокрема, коло осіб на користь яких відчужується майно не є обмеженим.
У відповідності до положень ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії з документів, долучених до справи, одержувати копії рішень, ухвал, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, а також свідкам, експертам, спеціалістам, заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, користуватися правовою допомогою, знайомитися з журналом судового засідання, знімати з нього копії та подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії, подавати письмові зауваження з приводу його неправильності чи неповноти, оскаржувати рішення і ухвали суду, користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом.
Особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.
Слід зауважити, що позивачем не доведено обґрунтованість своєї позиції.
Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.
Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норм, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».
Обгрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильного витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставни, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 61 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав звільнення від доказування.

Позивач в судовому засіданні не надав суду достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, а тому позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203, 208, 1058, 1059 ЦК України, ст.ст. 10,11, 27, 58, 60, 88, 137, 208, 212-215, 218, 224, ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краснокутської Галини Олександрівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Євгенії Анатоліївни, про визнання договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки недійсними відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н. О. Яровенко