Справа № 639/1278/17
11 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді - Іванової І.В.,
за участю секретаря - Тущенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні , володінні і розпорядженні власністю, визнання такими, що втратив право користування житловим будинком, зняття з реєстрації, суд -
28 лютого 2017 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом та просять ухвалити рішення, згідно якого усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкоди у користуванні, володінні та розпорядження власністю - житловим будинком №38, що розташований по вул. Радіотехнічній у м. Харкові. Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком №38, що розташований по вул. Радіотехнічній у м. Харкові та зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою. Стягнути з відповідачів судові на користь позивачів судові витрати у розмірі 640,00 грн.
У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, позов підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні вищенаведеному, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом надання повідомлення до редакції газети «Слобідський край». Від нього не надійшла письмова відповідь на повідомлення суду, або клопотання з проханням відкласти слухання справи. В матеріалах справи достатньо наявних доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, а тому суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, зі згоди позивача та її представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість позову та можливість його задоволення частково, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 41 ч.4 Конституції України, статтею 321 ч.1 ЦК України передбачена непорушність права власності, в т.ч. те, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.
В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Отже право користування відповідачем спірним житловим будинком підлягає захистові відповідно до змісту вказаної конвенції.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», передбачено, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння.
Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 для себе та для неповнолітнього сина ОСОБА_2, ОСОБА_8, що діє за згодою своєї матері ОСОБА_1, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 за реєстровим № 405, 3 березня 2000 року, позивачі є співвласниками житлового будинку № 38 по вул. Радіотехнічній у м. Харкові (а.с.16).
Згідно довідки майстра приватного сектору ділянки № 13 від 17.02.2017 року в спірному житловому будинку зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_9 - мати; ОСОБА_2 син; ОСОБА_3 син; ОСОБА_4 чоловік. За останнього наявна інформація, що він зареєстрований за даною адресою, але фактично не проживає з лютого 2013 року по теперішній час (а.с.21).
Згідно акту ділянки № 13 від 15.02.2017 року ОСОБА_4 фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з лютого 2013 року та по теперішній час (а.с. 22).
У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які підтвердили, що відповідач ОСОБА_4 у будинку № 38 по вул. Радіотехнічній у м. Харкові не мешкає. Їм це достовірно відомо, оскільки вони мешкають по сусідству та тісно спілкується з позивачами.
Не вірити поясненням вищевказаних свідків, у суду немає ніяких підстав, оскільки вони є сторонніми особами, які не зацікавлені у розгляді справи на користь позивача.
За правилом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду з позовом про захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; та своїми правами щодо предмету спору розпоряджається на власний розсуд.
У ч. 2 ст. 405 ЦК України зазначено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом при відсутності члена сімї без поважних причин більш одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Судом встановлено та підтверджується належними та допустимими доказами /ст. 58, 59 ЦПК України/ той факт, що відповідач у спірному житловому будинку не мешкає, самостійно знятися з реєстрації відмовляється.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997р №475/57-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку», «;Протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК).
Гарантуючи права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК.
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача в зазначеному житловому будинку, порушує права позивачів, як співвласників, на право володіння, користування та розпорядження зазначеним житловим будинком.
За змістом ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року, прийнятій за результатами перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року у справі про усунення перешкод у користуванні власністю вказано, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 Житлового кодексу України; ст. 405 ЦК України).
За таких обставин вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку не підлягають задоволенню, оскільки не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачами, підлягають стягненню з відповідача.
На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 114, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 перешкоди у користуванні, володінні та розпорядження власністю - житловим будинком №38, що розташований по вул. Радіотехнічній у м. Харкові.
Визнати ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком №38, що розташований по вул. Радіотехнічній у м. Харкові.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-тиденний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І.В. Іванова