РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2017 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

за участі секретаря - Дем"яненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на частину будинку з надвірними спорудами № 5 по вул. Свободи, смт. Чорнобай в порядку спадкування після смерті батька. Мотивує позов тим, що батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом побудували вищезазначений будинок та він являється спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті батька 26 грудня 2008 року спадщину прийняли вона та мати ОСОБА_6, отримавши в Чорнобаївській державній нотаріальній конторі 25.02.2010 року свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай), по 1/2 частині. Свідоцтво про право на спадщину на будинок не отримували. 26.11.2012 року її мати померла. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки постійно проживала з матір»ю на час її смерті однією сім"єю. Крім неї шляхом подачі відповідної заяви в Чорнобаївську державну нотаріальну контору спадщину прийняла рідна сестра ОСОБА_2, Позивач не може оформити свої спадкові права по тій причині, що неможливо вже після смерті матері виділити її частку в спільному сумісному майні подружжя.

В подальшому позивач збільшила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 5/8 частин спірного будинку з усіма надвірними спорудами і добудовами та 1/8 частину земельної ділянки площею 2,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої за адресою: по вул. Свободи № 5 смт. Чорнобай Черкаської області. Також змінила підстави позову.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали повністю, просили задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала, разом з тим зазначала, що позивач на час смерті батьків з ними разом не проживала, відповідно спадщину не прийняла.

Третя особа ОСОБА_3, ОСОБА_4 рідні сестри позивача, та представник третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та просили визнати право власності на на будинок та земельну ділянку за всіма сестрами порівну.

Суд, вислухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

20.12.1962 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_5, після чого змінила прізвище на ОСОБА_5 (копія свідоцтва про укладення шлюбу, а.с.57). Учасники процесу є дочками подружжя ОСОБА_5 і відповідно рідними сестрами.

В період шлюбу, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 побудували будинок з надвірними спорудами в смт. Чорнобай Черкаської області, вул. Горького, 5, який зареєстрований за ОСОБА_5

26.12.2008 року ОСОБА_5 помер (копія свідоцтва про смерть, а.с. 7).

Після його смерті відкрилася спадщина на:

- будинок з надвірними спорудами за адресою: Черкаська область, смт. Чорнобай, вул. Горького, 5, що належав спадкодавцю згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно серії ЯЯЯ № 591918, серії ЯЯЯ № 591915, виданих Чорнобаївською селищною радою 18 січня 2008 року та зареєстрованих в той же день у Чорнобаївському виробничому відділку КП «Черкаське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації»;

- земельну ділянку площею 2,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, що належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № б/н, виданого на підставі рішення Чорнобаївської селищної ради від 26.03.2001 року за № 12, кадастровий номер :04:000:0644.

На даний час вулицю Горького в смт. Чорнобай перейменовано на вулицю Свободи (скріншот з сайту селищної ради, а.с. 60, 61).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заповіту померлий ОСОБА_5 не складав.

Судом встановлено, що після його смерті спадщину прийняли два спадкоємці, які проживали з ним однією сім»єю на день смерті: дружина ОСОБА_6, дочка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) О.Г., на підтвердження чого суду надано довідку виконкому Чорнобаївської селищної ради № 4563 від 22.09.2015 року (а.с. 14). Нотаріусом видано спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом - по 1/2 частині земельної ділянки, загальною площею 2,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Чорнобаївської селищної ради Черкаської області (а.с.12-13).

Частинами 1, 2 ст. 71 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Згідно п. 241 розділу 24 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 283/8882 від 03.03.2004 року (чинної на час смерті спадкодаця), у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна.

Така заява матірю позивача ОСОБА_6 після смерті батька ОСОБА_5 нотаріусу не подавалася.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» в п. 3.4 наголосив, що визначення судами частки подружжя у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК України, статей 27-31 ЦПК України, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у звязку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Таким чином, втрачена можливість визнати спірний будинок спільним майном подружжя ОСОБА_5, про що зазначають відповідач та треті особи.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно п. 210 розділу 22 вищевказаної Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтв про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві та момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

А відтак, неотримання позивачем з часу смерті батька свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірного будинку з надвірним спорудами не позбавляє її права на спадщину.

26.12.2012 року померла мати позивача ОСОБА_6 (копія свідоцтва про смерть, а.с. 8)

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входять:

- 1/2 частина будинку з надвірними спорудами та добудовами за адресою: Черкаська область, смт. Чорнобай, вул. Свободи, 5;

- 1/2 частина земельної ділянки (пай) площею 2,47 га, розташовану на території Чорнобаївської селищної ради, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВММ № 630117 виданого 25.02.2010 року.

Заповіту померла не складала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом, згідно до ст. 1261 ЦК України мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, згідно з положеннями ст. 1278 ЦК України.

Як зазначалося вище, згідно статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (шість місяців) він не завив про відмову від неї.

Ідентичні норми містяться і в п. 3.1 - п. 3.21 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5

Позивач прийняла спадщину померлої ОСОБА_6, оскільки постійно проживала з матір»ю на час її смерті однією сім"єю (довідка виконкому Чорнобаївської селищної ради № 4562 ві 22.09.2015 року а.с.15). На спростування зазначеного, про що зазначала відповідач ОСОБА_2, суду доказів не надано.

З листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори № 1169/01-16 від 22.09.2017 року вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернулася лише ОСОБА_2 (а.с. 42).

В судовому засіданні встановлено, що за згодою спадкоємців, які прийняли спадщину ОСОБА_1, ОСОБА_10 - їх сестри ОСОБА_4 та ОСОБА_3 також подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Зазначене визнається всіма учасниками процесу і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Відповідно в силу ст. 1278 ЦК України, кожен з учасників процесу як спадкоємці першої черги ОСОБА_6 мають право на отримання у власність 1/4 частини спадщини, яка відкрилась після її смерті, тобто на 1/8 частину будинку з надвірними спорудами за адресою: Черкаська область, смт. Чорнобай, вул. Свободи, 5; 1/8 частину земельної ділянки, кадастровий номер земельної ділянки :04:000:0644 (1/2 частина успадкованого нею майна 4 спадкоємців).

Враховуючи зазначене, після смерті обох батьків загальна частка успадкованого будинку ОСОБА_1 складає 5/8 1/2 після смерті батька та 1/8 після смерті матері. Вищий Спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

У видачі свідоцтва про право на житловий будинок в порядку спадкування нотаріусом позивачу відмовлено, оскільки спадкодавець ОСОБА_6 за життя не встигла отримати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя (лист № 1214/02-16 від 10.10.2017, а.с. 46).

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В розумінні глави 12 Цивільного кодексу України земельна ділянка як нерухоме майно є об"єктом цивільних прав.

Згідно ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути обєктом права власності.

За приписом ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, прийняття спадщини.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи викладені обставини, грунтуючись на вищезазначених нормах права, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на 5/8 частин житлового будинку з усіма надвірними спорудами, 1/8 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області загальною площею 2,47 га, підлягають задоволенню.

Разом з тим, в частині вимог щодо визнання права власності на добудови за вищевказаною адресою, які наявні в спірному домоволодінні слід відмовити, оскільки згідно свідоцтва про право власності серії ЯЯЯ № 591915, зазначене майно зареєстроване у визначеному законодавством порядку і фактично статусу «добудов» не має. Тобто вказане позивачем майно як добудови є частиною спірного домоволодіння.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: смт. Чорнобай, вул. Свободи, 5, який належав ОСОБА_5, померлому 26.12.2008 року.

Визнати за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на 1/8 частину земельної ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області загальною площею 2,47 га.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд.

Суддя І.М. Кваша