Справа № 362/5997/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/1775/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 19.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка звернулася до суду вимогою про стягнення з відповідача її батька аліментів у розмірі 1000 гривень на період її навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є студенткою денної форми навчання факультету іноземної філології Національного педагогічного університету імені ОСОБА_4, а відповідач будь-якої матеріальної підтримки на її утримання не надає.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, аліменти на її утримання в розмірі 300 гривень щомісячно, до закінчення навчання або досягнення нею 23 річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із висновком суду апелянт подала апеляційну скаргу, в яких просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального і процесуального права, не повне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення спору.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідності до довідки № 4577 від 08.11.2016 року, позивачка є студенткою денної форми навчання факультету іноземної філології Національного педагогічного університету імені ОСОБА_4.

Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-БК № 475063 від 19.02.1997 року, відповідач по справі зазначений батьком позивача.

Як вбачається з матеріалів справи з позивача стягувались аліменти на утримання позивачки до її повноліття, на підставі виконавчого листа від 31 травня 2006 року.

Однак було винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі ст. 47 п.2 Закону України «Про виконавче провадження» мотивуючи тим, що під час вжитих державним виконавцем заходів, майно яке підлягає опису та реалізації у боржника відсутнє.

Натоміть заборгованість на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа становила 23100,00 грн., яка не сплачена боржником до сьогоднішнього часу.

Крім того частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того,що відповідач не сплачує аліментів за відповідним судовим рішенням, а також розмір його заробітку, відсутність інших джерел доходів, тобто його матеріальне становище та можливості щодо надання матеріальної допомоги.

У відповідності до ст.199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таке право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Проте, визначаючи розмір аліментів, суд не врахував вимог закону та всіх обставин справи, які впливають на розмір аліментів.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки вказані обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, що призвело до неправильного вирішення справи, а також судом не були застосовані норми закону, які підлягали застосуванню, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права і тому підлягає скасуванню в частині визначення розміру аліментів з ухваленням нового рішення.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду першої інстанції рішення ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування та ухвалення в частині нового рішення суду, визначити розмір стягнутих з відповідача аліментів в розмірі 700 грн., щомісячно до закінчення донькою навчання або досягнення нею 23 річного віку.

Судова колегія вважає, що таке рішення буде законним і справедливим.

Згідно із ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати на суму 551 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 199, 200 СК України, керуючись ст.ст. 303,309 ЦПК України, колегія судді,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2017 року в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 300 гривень скасувати та ухвали в цій частині нове.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, аліменти на її утримання в розмірі 700 гривень щомісячно, до закінчення навчання або досягнення нею 23 річного віку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: