Справа № 439/1380/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/783/4769/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та шкоди, завданої смертю потерпілого власником джерела підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИЛА:

04 вересня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися із зазначеним позовом у якому просили стягнути з власника станції технічного обслуговування автомобілів ОСОБА_9, жителя АДРЕСА_1 на їх користь моральну шкоду, заподіяну смертю їх батька ОСОБА_10 у розмірі 400 000 гривень (т.1 а.с.1-4).

04 вересня 2015 року ОСОБА_7 звернувся із зазначеним позовом у якому просив стягнути з власника станції технічного обслуговування автомобілів ОСОБА_9, жителя АДРЕСА_1 на його користь шкоду, заподіяну смертю його батька ОСОБА_10 у розмірі 1218 гривень щомісячно, на термін його інвалідності (т.1 а.с.19-22).

04 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернулася із зазначеним позовом у якому просила стягнути з власника станції технічного обслуговування автомобілів ОСОБА_9, жителя АДРЕСА_1 на її користь шкоду, заподіяну смертю її чоловіка ОСОБА_10 у розмірі 1218 гривень щомісячно, витрати на спорудження надгробного пам»ятника в сумі 37500 гривень та 200 000 гривень моральної шкоди (т.1 а.с.51-54).

Ухвалою суду від 25 вересня 2015 року зазначені справи об»єднані в одне провадження (т.1 а.с.16).

Оскаржуваним рішеннями Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та шкоди, завданої смертю потерпілого власником джерела підвищеної небезпеки - відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11 - ОСОБА_8

В апеляційній скарзі посилається на те, що шкода, завдана внаслідок джерела підвищеної небезпеки з вини особи, яка безпосередньо чи опосередковано (керувала працівником) виконувала роботи підвищеної небезпеки використовуючи механізми, інші об»єкти, які створюють підвищену небезпеку, але належать не йому, відшкодовуються власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним.

ОСОБА_2 представив суду недостовірні (підроблені) документи про передачу в оренду ФОП ОСОБА_12 приміщення та обладнання СТО щоб уникнути цивільної відповідальності як власник джерела підвищеної небезпеки.

Просить рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позивачі та їх представник ОСОБА_8 в судове засідання не з»явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, що не перешкоджає розглядові справи відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В силу ст.1187 ч.ч.1,2 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Як вірно установлено судом першої інстанції, 08 жовтня 2012 р. у результаті нещасного випадку загинув ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 Він працював у ПП «Західний Буг» на посаді водія автотранспортних засобів. Вказаний нещасний випадок стався у приміщенні станції технічного обслуговування автомобілів, яка розташована у селі Гаї Смоленські Бродівського району Львівської області, власником якої є ФОП ОСОБА_9.

Позивачка ОСОБА_4 є вдовою загиблого ОСОБА_10, з яким вона перебувала у шлюбі та від сумісного життя з яким має трьох дітей - сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5 (інваліда 3 групи), які є позивачами у справі, що підтверджується даними про реєстрацію шлюбу та копіями свідоцтв про народження дітей (т.1 а.с.67,136,137,138).

Згідно акту №1 від 21.02.2013 р. про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, акту від 21.02.2013 року проведення спеціального розслідування нещасного випадку, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 від настання нещасного випадку (т.1 а.с.56-62). З даних актів вбачається, що особами, дії або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку є ОСОБА_12 - фізична особа підприємець, який перед накачуванням шини на розбірних ободах з болтовим з'єднанням не закріпив півдиски на всі дванадцять болтів, чим порушив вимоги п.8.16 «Правил охорони праці на автомобільному транспорті».

З договору оренди нежитлового приміщення від 01 липня 2006 року укладеного між ФОП ОСОБА_2 та фізичною особою підприємцем ОСОБА_12 випливає, що ОСОБА_2 передав ОСОБА_12 нежитлове приміщення майстерні по ремонту автомобілів площею 437 кв.м., що знаходиться за адресою Львівська область, Бродівський район, с.Гаї Смоленські 443 км траси Київ-Чоп (т.1 а.с.106-109).

Крім приміщення майстерні 25 вересня 2006 року ОСОБА_2 передав ОСОБА_12 обладнання, а саме легковий шиномонтажний станок ЕЕ 4890 ib; балансувальний стенд EE950; домкрат пневматичний дві гофри 3-х тон; домкрат гідравлічний марки vitol.miol.frame; стенд виміру розвалу-сходження коліс марки HESHBON.3., що стверджено відповідними актами (а.с.110-111).

Відповідно до вироку Бродівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2013р. (а.с.88-93) ОСОБА_12 було визнано винним за ч.2 ст.272 КК України та стягнуто на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 по 25 000 гривень моральної шкоди кожному.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції на підставі системного аналізу положень ЦК України, що регламентують питання відшкодування шкоди, в тому числі завданої джерелом підвищеної (ст.ст.1166, 1167, 1172, 1187, 1188, 1200, 1201, 1202 ЦК України) дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_2 не є суб'єктом відповідальності за ч.2 ст.1187 ЦК України.

Встановлено, що на відповідній правовій підставі - договорі оренди нежитлового приміщення від 01 липня 2006 року та актах прийому передачі обладнання від 25 вересня 2006 року, джерелом підвищеної небезпеки володів ОСОБА_12, за що і був притягнутий до кримінальної відповідальності.

Позивачами не доведено а судом не здобуто доказів того, що укладання договору оренди від 01 липня 2006 року та акти прийому-передачі обладнання від 25 вересня 2006 року мали місце після настання трагічної події яка мала місце 08 жовтня 2012 року в результаті якої загинув ОСОБА_10

При встановлених обставинах суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 15 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бойко С.М.

Мельничук О.Я.