У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Реєстраційна служба Згурівського районного управління юстиції Київської області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Згурівського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер його батько ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати ОСОБА_9, після смерті яких відкрилась спадщина за законом, яку він прийняв. Спадкова справа після смерті батька не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. До складу спадщини після смерті батька входить 42/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, яку він прийняв фактичними діями, а саме проживав із батьком в одній квартирі в м. Дніпропетровську, здійснював догляд за останнім до смерті, прийняв участь у його похованні, наприкінці грудня 1999 року він повернувся до спірного будинку на проживання, крім того, прийняв у спадок частину належного спадкодавцю на праві особистої власності майна, зокрема, верхній одяг. Після смерті матері він також прийняв належну їй частку у вказаному будинку, подавши разом із ОСОБА_5 заяви до нотаріальної контори. Зазначав, що після смерті батька - ОСОБА_8 інші спадкоємці не звернулися в установленому порядку із заявами про прийняття спадщини, відтак не прийняли її. Вказував, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок у зв'язку з тим, що право власності на зазначене майно не було зареєстровано у встановленому порядку.

Просив: визнати за ним як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, право власності на 42/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами; визнати за ним як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на 29/100 частини вказаного вище житлового будинку.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року до участі у справі залучено співвідповідачів - ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування на 42/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, що належали на праві власності ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_4 право власності у порядку спадкування на 29/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, що належали на праві власності ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про те, що оскільки спадщина після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилася під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, то відносини спадкування майна після його смерті регулюються саме цим нормативно-правовим актом, оскільки він діяв на час виникнення та існування цих правовідносин. Відносини спадкування майна після смерті ОСОБА_9 регулюються Цивільним кодексом України від 2003 року.

Відповідно до ст. 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, керувався тим, що 42/100 частки житлового будинку належали на праві власності ОСОБА_8, а 58/100 - ОСОБА_9 на законних підставах, рівно як і законно вони володіли ними. Позивач, як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до положень ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР прийняв спадщину у встановлений законом строк після смерті батька ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, фактично вступивши у володіння, користування спадковим майном, та прийняв на підставі ст. ст. 1267, 1268 ЦК України спадщину після смерті матері ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у виді 29/100 часток належної їй частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Посилання касаційної скарги на те, що ОСОБА_5 та його представник не були повідомлені належним чином про розгляд справи в суді апеляційної інстанції спростовується матеріалами справи, рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 287, т. 2).

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 20 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.