Провадження № 4-с/369/10/17
УХВАЛА

Іменем України

17.07.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про визнання дій головного державного виконавця незаконними та скасування повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ПАТ «Родовід банк» звернувся зі скаргою до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про визнання дій головного державного виконавця незаконними та скасування повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа, посилаючись на те, що 23 травня 2012 року Києво-Святошинським районним судом Київської області були задоволені позовні вимоги ПАТ «Родовід банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованість за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно.

01 лютого 2016 року на підставі вказаного рішення суду ПАТ «Родовід банк» отримав виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь АТ «Родовід банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 24392327,03 грн. та звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку площею 0,1487 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, пров. Травневий, 55, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

04 жовтня 2016 року АТ «Родовід банк» звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження.

18 жовтня 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 було винесено повідомлення № 602/16 про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, яке було отримане АТ «Родовід банк» 03 листопада 2016 року.

Підставою для винесення повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання, слугувало те, що у виконавчому документі сума зобовязання становить менше двадцяти мільйонів гривень.

Заява про відкриття виконавчого провадження вперше була подана до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в період дії Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV, положеннями якого не передбачалось здійснення оплати авансового внеску за предявлення виконавчого листа до виконання.

Вказаний виконавчий лист надійшов до відділу державної виконавчої служби 04 жовтня 2016 року, тому у державного виконавця були відсутні підстави для винесення повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу.

Своїми діями головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до неможливості виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, заявник ПАТ «Родовід банк» просив визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 при винесенні повідомлення від 18 жовтня 2016 року № 602/16 про повернення стягувачу виконавчого провадження без прийняття до виконання; скасувати повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 18 жовтня 2016 року № 602/16 про повернення стягувачу виконавчого провадження без прийняття до виконання.

В судове засідання заявник ПАТ «Родовід банк» не з»явився, про дату, час і місце розгляду скарги представник заявника повідомлений належним чином, до суду від представника заявника надійшла заява про розгляд скарги без участі представника заявника.

В судове засідання головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 не зявився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд скарги у відсутності представника відділу державної виконавчої служби.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 лютого 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області був виданий виконавчий лист про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» у розмірі 24392327,03 грн.; звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, а саме на земельну ділянку площею 0,1487 га, кадастровий номер :01:042:0018, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, пров. Травневий, 55, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

04 жовтня 2016 року ПАТ «Родовід банк» звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-982/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід банк» у розмірі 24392327,03 грн..

Повідомленням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 17 жовтня 2016 року виконавчий лист № 2-982/12 повернуто стягувачу ПАТ «Родовід банк» на підставі вимог п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у предявленому до виконання виконавчому документі зобовязання становить менше двадцяти мільйонів гривень, що є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Також, в матеріалах справи міститься повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 18 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа виконавчого листа № 2-982/2012, виданого 01 лютого 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області, без прийняття його до виконання, на підставі вимог п. 2, 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вимогами ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений виключний порядок повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання.

Так, згідно вимог ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 березня 2016 року ПАТ «Родовід банк» поновлено строк для предявлення до виконання виконавчих листів № 2-982/12, виданих Києво-Святошинським районним судом Київської області 01 лютого 2016 року на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2012 року у справі за позовом ПАТ «Родовід банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно.

У своєму повідомленні про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18 жовтня 2016 року головний державний виконавець, посилався на те, що згідно предявленого до виконання виконавчого документа строк його предявлення встановлено до 11 липня 2013 року. Відповідно до наданої копії ухвали суду від 10 березня 2016 року Києво-Святошинським районним судом поновлено строк предявлення виконавчого листа до виконання, однак згідно відмітки на вищевказаній ухвалі вказано, що «ухвала суду станом на 30 вересня 2016 року не набрала чинності». Тому у звязку з пропущенням строку предявлення виконавчого листа № 2-982/12 до виконання вказаний виконавчий документ, на підставі вимог п. 2, 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» був повернутий стягувачу без виконання.

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України були надані належним чином завірену копії матеріалів виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-982/12, виданого 01 лютого 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

Так, з матеріалів виконавчого провадження № 52661130 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-982/12, виданого 01 лютого 2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області вбачається, що до заяви від 04 жовтня 2016 року про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-981/12 ПАТ «Родовід банк» була надана копію ухвали Києво-Святошинського районного суду від 10 березня 2016 року з відміткою, що «ухвала суду станом на 30 вересня 2016 року не набрала чинності».

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що при винесенні повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 18 жовтня 2016 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 діяв у відповідності до вимог чинного Закону України «Про виконавче провадження» та у відповідності до наданих йому повноважень.

Посилання заявника ПАТ «Родовід банк» про те, що із заявою про відкриття виконавчого провадження стягував ПАТ «Родовід банк» звертався до Олександрійського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року не підтверджено матеріалами справи та не є підставою для визнання дій державного виконавця неправомірними.

Обгрунтовуючи свої вимоги скаржник також зазначив, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 неправомірно винесено повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання з посиланням на те, що сума зобовязання у виконавчому листі становить менше двадцяти мільйонів гривень.

Однак, слід зазначити, що на підставі вимог п. 10 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 виніс повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання за № 603/16 від 17 жовтня 2016 року, з посиланням на те, що у предявленому до виконання виконавчому документі зобовязання становить менше двадцяти мільйонів гривень, що є підставою для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.

Разом з тим, звертаючись зі скаргою до суду заявник ПАТ «Родовід банк» просив скасувати повідомлення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1 від 18 жовтня 2017 року за № 602/16, згідно якого державним виконавцем повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, на підставі вимог п. 2, 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, судом не встановлено будь-яких порушень прав заявника ПАТ «Родовід банк» з боку головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 1, 4 Закону України «Про виконавче провадження», суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_2, про визнання дій головного державного виконавця незаконними та скасування повідомлення про повернення стягувачу виконавчого документа відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.