Справа № 415/2125/17
Провадження № 2/415/993/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря Нікульнікової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лисичанського міського суду із позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 03 вересня 2009 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_1 України, яка належить ОСОБА_3 ? частина - на підставі договору купівлі-продажу від 21.04.1992 року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори за реєстром №1-3101, а ? частина - на підставі договору дарування від 05.10.1992 р., посвідченого нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори.

13.11.2009 р. він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадини у термін передбачений законом.

При оформлення спадщини, у державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контри позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстави того, що згідно витягу зі Спадкового реєстру №22153926 був складений заповіт від 11.08.1994 р., посвідчений Словяносербською державної нотаріальною конторою, місце зберігання якого є Луганській обласний державний нотаріальний архів. Але ідентифікувати особу померлого ОСОБА_3 не можливо, бо у спадковому реєстрі відсутні відомості про дату, місяця та рік народження заповідача. Оскільки м. Луганськ є тимчасово окупованою територією України, визначеною Постановою ВРУ від 17.03.2015 надати документи на вимогу нотаріуса не можливо.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. З дня смерті батька позивач користується квартирою на праві власника, утримує її в належному стані, оплачує комунальні послуги.

На підставі викладеного просив суд, визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після батька ОСОБА_3, померлого 03 вересня 2009 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду письмову заяву в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4.11.1950 року, підписана від імені України 9 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з свідоцтвом про народження серії ІІ-ЕД №263149 від 09.03.1976 року виданим ОСОБА_2 палацом щастя Ворошиловградської області народився ОСОБА_1 03.03.1976 року, про що зроблено актовий запис №335. Батьком записаний ОСОБА_3, матірю ОСОБА_6.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД №219076 від 04.09.2009 р. виданого відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_2 міського управління юстиції Луганської області ОСОБА_3 помер 03 вересня 2009 року, у віці 57 років, про що зроблено відповідний актовий запис №1258 в м. Лисичанськ, Луганської області, Україна.

Згідно з заявою від 13.11.2009 р. посвідченою приватним нотаріусом ОСОБА_2 нотаріального округу Луганської області ОСОБА_1 надав заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 03.09.2009р.

Згідно з договору дарування від 05.10.1992 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 ОСОБА_8 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв в дар 1/2 частку квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Згідно з договору купівлі-продажу від 21.04.1992 року, посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_9 за реєстром №1-3101, УЖКГ продав, а ОСОБА_3 купив 1/2 частку квартири, що знаходиться в АДРЕСА_2.

Згідно з довідкою №231 від 31.03.2017 р. наданою Відділом адміністративних послуг ОСОБА_2 міської ради ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 про те, що до складу сімї входять - ОСОБА_3 власник, помер 03.09.2009 р. .

Згідно з довідкою про належність нерухомого майна №11956 від 22.12.2016 р. наданою ОСОБА_2 комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_3 зареєстровано на праві приватної власності за ОСОБА_3 1/2 частина на підставі договору дарування від 05.10.1992 р., посвідченого ОСОБА_2 ДНК, 1/2 частина на підставі договору купівлі-продажу 21.04.1992 р., посвідченого ОСОБА_2 ДНК за реєстром №1-3101.

Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №47010841 від 09.03.2017 р. ОСОБА_3 надав заповіт в Словяносербській державній нотаріальній конторі та в Райгородській сільській раді Новоайдарського району у Луганській області.

Згідно з звіт про оцінку нерухомого майна, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 оцінена в суму 69877,00 грн. ТОВ «Експерт».

Згідно з постановою про відмову вчинення нотаріальної дії Державного нотаріуса ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 31.03.2017 р. повідомлено, що ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою були направлені запити до Райгородської сільської ради Новоайдарського району та Луганського обласного державного нотаріального архіву про надання інформації щодо посвідчених заповітів. Було отримано відповідь з Райгородської сільської ради Новоайдарського району за допомогою якого стало можливим ідентифікувати що рік народження заповідача, різниця з роком народження померлого гр. ОСОБА_3. Відповідь з Луганського обласного державного нотаріального архіву отримати немає можливості так як знаходиться на непідконтрольній Українській владі території.

Згідно з відповіддю на запит ОСОБА_2 державної нотаріальної контори №314/01-24 від 18.05.2017 р. повідомлено, що після померлого 03.09.2009 р. ОСОБА_3 ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою 18.11.2009 заведена спадкова справа №746/2009 на підставі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстрації місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, яка надійшла поштовим відправленням. Інших заяв по зазначеній спадковій справі щодо прийняття спадщини, або відмови від неї, на адресу ОСОБА_2 ДНК не надходило. Свідоцтва про спадщину не видавалися.

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №47763950 від 18.05.2017 р. наданою ОСОБА_2 державною нотаріальною конторою про те, що після смерті ОСОБА_3, померлого 03.09.2009 р. заведена спадкова справа №48463810, номер у нотаріуса 746/2009.

Згідно з відповіддю на запит №1315/17.6-26 від 18.05.2017 р. наданою ОСОБА_2 міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області надано копії актових записів: про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_11, актовий запис №930 від 30.08.1975 року, складений по ОСОБА_2 відділу ДРАЦС у Луганській області; про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_6, актовий запис №89 від 06.02.1991 року, складений по ОСОБА_2 відділу ДРАЦС у Луганській області.

Згідно з актового запису про укладення шлюбу №930 від 30.08.1975 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_11 30.08.1975 року одружились. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_3.

Згідно з актового запису про розірвання шлюбу №89 від 06.02.1991 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвали шлюб 06.02.1991 року, про що надано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЕД №090290 йому, і ІІІ-ЕД №257903 їй.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №94071864 від 09.08.2017 р. за параметрами запиту АДРЕСА_4 відомості відсутні в реєстрах.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта №94072092 від 09.08.2017 р. за параметрами запиту ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, померлого 03.09.2009 р. відомості відсутні.

Згідно з ОСОБА_7 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що у позивача ОСОБА_1 існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, після смерті батька ОСОБА_3, у зв'язку з чим його право має бути захищене судом, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з квартири за адресою АДРЕСА_5, в порядку спадкування після батька ОСОБА_3, померлого 03 вересня 2009 року.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, за таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 321, 328, 392, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після батька ОСОБА_3, померлого 03 вересня 2009 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА