У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня

2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 січня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якому останньому надано кредит в розмірі 35 тис. доларів США зі сплатою 16% річних терміном до 10 січня 2012 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 6 лютого 2007 року між позичальником та банком було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області, вартість якого оцінена сторонами у 151 987 грн 44 коп. ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 5 лютого 2015 року склала 101 919 доларів 90 центів США, що за курсом Національного банку України становило 1 833 539 грн.

У звґязку з цим, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувавши житловий будинок по вул. Центральній, 8 у с. Луквиці Богородчанського району Івано-Франківської області шляхом продажу в порядку, передбаченому Законом України «Про іпотеку», і виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у вищевказаному будинку.

Заочним рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості в сумі 101 919 доларів 90 центів США, що станом на 5 лютого 2015 року по курсу Національного банку України становило 1 833 539 грн, за кредитним договором від 23 січня 2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 16,1 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 вересня

2016 року заочне рішення районного суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінено. У рахунок погашення заборгованості в сумі 65 557 доларів 90 центів США, що станом на 5 лютого 2015 року по курсу Національного банку України становило 1 179 373 грн 31 коп., за кредитним договором від 23 січня 2007 року, укладеним між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 40,3 кв. м, житловою площею 16,1 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки за початковою ціною, погодженою сторонами у договорі іпотеки у розмірі 151 987 грн 44 коп. з укладанням від імені ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, виходив із того, що строк виконання зобовґязань за кредитним договором настав, а позичальник зобовґязання за кредитними договорами належним чином не виконав, відтак, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими.

З такими висновками погодився й суд апеляційної інстанції. При цьому, змінюючи рішення районного суду, апеляційний суд прийшов до висновку, що суд першої інстанції неправильно визначив розмір заборгованості за кредитним договором, так як за договором передбачено погашення кредиту (заборгованості за кредитом, процентами, винагородою) частинами кожного місяця, відтак початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Крім того, судом першої інстанції не визначено початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Проте повністю погодитись із таким висновком судів не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом установлено, що 23 січня 2007 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за яким йому надано у кредит 35 тис. доларів США зі сплатою 16% річних терміном до 10 січня 2012 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 6 лютого 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки, за яким ОСОБА_3 передав в іпотеку банку належний йому житловий будинок по АДРЕСА_1 Богородчанського району Івано-Франківської області, вартість якого оцінена сторонами у 151 987 грн 44 коп.

ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 5 лютого 2015 року склала 101 919 доларів 90 центів США, що за курсом Національного банку України становило 1 833 539 грн, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 27 232 долари 80 центів США; заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 39 596 доларів 11 центів США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором у розмірі 35 090 доларів 99 центів США.

11 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направлено ОСОБА_3 повідомлення із вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором від 23 січня 2007 року, а у разі невиконання ним порушеного зобов'язання, банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.4 передбачено щомісячно погашення кредиту, процентів та винагороди згідно з графіком, який є додатком № 1 до договору кредиту.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України суди, ухвалюючи рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не звернули увагу на таке.

Посилаючись на загальний розмір заборгованості, судом не зазначено у резолютивній частині усіх складових цієї заборгованості, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: № 6-61цс-15 від 27 травня 2015 року, № 6-2479цс15 від 9 грудня 2015 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 вересня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик