Ухвала

іменем україни

25 вересня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державної казначейської служби України, прокуратури Херсонської області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями та діями органів досудового розслідування, прокуратури, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 26 липня 2003 року працював на різних посадах в системі MB УМВС України в Херсонській області, останнім часом - на посаді начальника відділення карного розшуку Великолепетиського РВ УМВС України в Херсонській області.

18 червня 2012 року прокуратура Херсонської області пред'явила йому і ще трьом оперуповноваженим карного розшуку обвинувачення у вчиненні тяжких і особливо тяжких злочинів при здійсненні оперативно-розшукових заходів під час розслідування розбійного нападу і вбивства ОСОБА_6 Цього ж дня відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, а 21 червня 2012 року його відсторонено від посади і до звільнення з органів внутрішніх справ (реформування у національну поліцію) він так і не був поновлений на посаді.

20 грудня 2013 року Бериславським районним судом Херсонської області проголошено вирок, за яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 127 ч. 2, ст. 364 ч. 3, ст. 366 ч. 1 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 8 років з позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскацією всього належного майна та з позбавленням спеціального звання - старший лейтенант міліції.

23 грудня 2014 року апеляційним судом Херсонської області вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 20 грудня 2013 року скасовано, справу повернуто прокурору Херсонської області для проведення додаткового розслідування. 10 грудня 2015 року прокуратурою Херсонської області кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 було закрито у зв'язку з відсутністю події злочину.

Таким чином, він перебував під слідством з 18 червня 2012 року до 30 січня 2016 року, тобто 3 роки 7 місяців 12 днів.

Вважаючи, що діями органів досудового розслідування та прокуратури йому заподіяно моральні страждання, ОСОБА_4 просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України 1 млн 500 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 03 лютого 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 750 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року зазначене судове рішення змінено, зменшено суму моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4, до 133 547 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 750 тис. грн, суд першої інстанції врахував глибину моральних страждань позивача з огляду на тривалість перебування позивача під слідством і судом, вимушених змін у його житті у зв'язку з відстороненням від роботи, застосуванням запобіжного заходу, зниженням його авторитету в суспільстві, а також те, що під час перебування під слідством і судом суттєво погіршився стан здоров'я позивача.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції, зазначав, що у справі відсутні докази, які достовірно підтверджують визначений судом розмір моральної шкоди.

Із наявної у справі медичної документації не вбачається суттєве погіршення здоров'я позивача саме під час його перебуванням під слідством і судом, отже доказами не підтверджено причинний зв'язок між захворюванням позивача та кримінальним переслідуванням.

Із позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що на час відсторонення його від посади за ним зберігалась виплата за звання та відсотки на цю виплату, отже позивач не був позбавлений засобів до існування.

Також апеляційний суд вважав непереконливими аргументи позивача про те, що він не потрапив на роботу до нової поліції через перебування під слідством та судом, оскільки доказів зазначеного матеріали справи не містять.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди значно вищим, ніж встановлений законодавством мінімум, який обраховується виходячи із мінімальної заробітної плати на момент відшкодування за кожен місяць перебування під слідством чи судом, суд повинен взяти до уваги докази, які підтверджують глибину та тривалість моральних страждань незаконно переслідуваної особи, непоправні втрати, яких особа зазнала у зв'язку з її кримінальним переслідуванням.

Апеляційний суд вважав, що позивачем не доведено заявлений ним розмір моральної шкоди, тому достатньою моральною компенсацією буде відшкодування моральної шкоди у сумі 133 547 грн (41 місяць 22 дні х х 3 200 грн). При цьому суд правильно застосував норми матеріального права: ст. ст. 23, 1176 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 3, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (ст. 212 ЦПК України). Також судом взято до уваги позицію, висловлену в постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

О.І.Євтушенко

О.В.Кадєтова