Справа № 451/1438/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крет А.І.
Провадження № 22-ц/783/2496/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства "ОСОБА_2." - ОСОБА_2 на ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_2." до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року ФК "ОСОБА_2." звернулося з позовом, посилаючись на те, що постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду від 19 червня 2014 року з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. У зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом його прав, гарантованих ст.ст.8,40,55 Конституції України, шляхом постановлення незаконної постанови від 21 вересня 2009 року.

Просив ухвалити рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь Фермерського господарства ОСОБА_2 кошти в сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року закрито провадження у справі за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_2." до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в частині вимог до Сокальського районного суду Львівської області.

Ухвалу суду оскаржив представник Фермерського господарства "ОСОБА_2." - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд зобов'язаний був на підставі ч. 6 ст. 1176 ЦК України захистити його права, гарантовані ст. 56 Конституції України і розглянути його позов або на підставі ст. 40 Конституції України вказати в ухвалі, що його права не порушувались і не порушуються, але цього не було зроблено, в результаті чого було порушено норми даної статті. Вказує, що суд першої інстанції повинен був розглянути дану позовну заяву по суті на підставі вимогу ухвали судді Апеляційного суду Львівської області.

Просить ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року скасувати та постановити нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Представник відповідача - Сокальського районного суду Львівської області надіслав на адресу суду подав письмові заперечення проти апеляційних скарг та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

За таких обставин, розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом та матеріалами справи установлено, що постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства «ОСОБА_2.» до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області та Державної екологічної інспекції у Львівській області про скасування акту №51 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України від 14.10.2005 року складений екологічною інспекцією в Сокальському районі; претензій на добровільне відшкодування збитків за вих.№202 від 17.10.2005 року; розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок забору поверхневих вод (меліоративний канал басейн р. З.Буг) для наповнення ставка для риборозведення в с. Поториця Сокальського району; стягнення збитків з Екологічної інспекції у Львівській області та Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області в сумі 7 075 500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої фермерському господарству незаконним рішенням Державного Управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області та екологічною інспекцією в Сокальському районі, що призвело до приниження ділової репутації і підриву довіри до діяльності фермерського господарства. (а.с.4-5).

Ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2.» залишено без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року у справі № 2а-11/09/0370 - без змін. (а.с.6-8).

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2014 року по справі № К/800/12542/14, касаційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_2.» задоволено частково. Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с.9-12).

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на спірні правовідносини в частині позовних вимог до Сокальського районного суду Львівської області не поширюється юрисдикція судів по розгляду заявлених позивачем вимог в порядку цивільного судочинства, оскільки суддя як посадова особа, що здійснює правосуддя, а також суд, як орган, що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем або іншою стороною, котра бере участь у цивільній справі, за винятком випадків, коли суддя виступає як представник цієї установи, а не орган, що здійснює правосуддя.

Відповідно до ст.62 Конституції України, матеріальна і моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного.

У відповідності до ч.5 ст.1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення у цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Застосування цього законодавчого положення можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Суд є органом, який розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, їх посадових осіб (ст.56 Конституції України), а його рішення (дії, бездіяльність) оскаржуються лише в порядку, визначеному ст.129 Конституції України та законодавством про судочинство.

Правосуддя в Україні регулюється конституційними нормами окремо від діяльності інших органів державної влади.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 "Про незалежність судової влади" зазначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддів", судам роз'яснено, що у розумінні положень ч.1 ст. 2, п.п. 1, 7 і 9 ст. 3, ст. 17, ч.3 ст. 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктом владних повноважень, які здійснюють управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Законом встановлений інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя, а також механізм реагування на порушення суддями вимог процесуального закону при здійсненні правосуддя, а саме: оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку, та застосування до судді у встановлених законом випадках у позасудовому порядку заходів дисциплінарного впливу.

Отже, зазначеними вище положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов'язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, визначеному процесуальними законами, а не шляхом оскарження їхніх дій (чи відшкодування матеріальної та моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Враховуючи викладене, розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням вимог матеріального та процесуального закону, доводи апелянта не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, залишивши ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, п. 4 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства "ОСОБА_2." - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.