Справа №591/6417/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бурда Б.В
Номер провадження 22-ц/788/1289/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

10 серпня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2017 року про забезпечення позову

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2017 року заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ОСОБА_3 просить вказану ухвалу скасувати та відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив зі змісту ст.ст. 151, 152 ЦПК України та прийшов до висновку про задоволення заяви позивача шляхом накладення арешту на належну відповідачу квартиру.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він не відповідає вимогам процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову передбачені ч.1 ст.152 ЦПК України.

Крім того, ч. 2 ст. 151 ЦПК України містить вимоги до заяви про забезпечення позову, зокрема, в ній мають бути зазначені: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З роз'яснень, викладених в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» заявлено позов про стягнення з ОСОБА_3 кредитної заборгованості на загальну суму 1244742,97 грн.

У заяві про забезпечення позову банк вказує, що відповідач має у власності квартиру, яку має намір продати, а тому, з метою гарантування можливості виконання рішення у даній справі, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру.

Проте належних доказів на підтвердження наміру відповідача продати квартиру у порушення вимог ст. 60 ЦПК України банком суду не надано.

Не наведено заявником і обставин, які б вказували на реальні наміри ОСОБА_3 ухилитися від виконання можливого рішення у даній справі шляхом продажу квартири.

Посилання банку на те, що відповідач мав у власності автомобіль, а потім його перереєстрував, однак фактично продовжує ним користуватися, не свідчать про наміри ОСОБА_3 ухилитись від виконання рішення суду у випадку його задоволення.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, які забезпечені іпотекою, предметом якої є придбана за кредитні кошти чотирьохкімнатна квартира АДРЕСА_2, а тому вимоги позивача вже забезпечені іпотечним договором і заявником не надано доказів на підтвердження того, що вартості іпотечного майна недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, викладені заявником причини та обґрунтування забезпечення позову колегія суддів не вважає достатніми для забезпечення позовних вимог.

Суд першої інстанції безпідставно обрав спосіб забезпечення позову у виді накладення арешту на квартиру відповідача, за умови, що кредитний договір забезпечений іншим нерухомим майном, а також прийшов до помилкового висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у цій справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України скасувати, а заяву ПАТ «Альфа-Банк» про забезпечення позову залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 29 червня 2017 року скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -