У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 про відшкодування матеріального збитку, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 01 жовтня 2015 року на перехресті вул. Стеценко та вул. Велика Кільцева в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля RENAULT Kangoo, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням

ОСОБА_4 та автомобіля HYUNDAI Tuckson, д.р.н. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2 ДТП сталася з вини ОСОБА_4, що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09 листопада

2015 року. Страховик ПАТ «Страхова група «ТАС» сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 42 500 грн 00 коп., але з даною сумою позивач категорично не погоджується. Позивач вважає, що в даному випадку страховик неправомірно зменшив розмір страхового відшкодування і мав би сплатити

50 000 грн 00 коп.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача ПАТ «Страхова група «ТАС» різницю між сплаченим страховим відшкодуванням та дійсним розміром збитку в сумі 7 500 грн 00 коп. та стягнути з відповідача ОСОБА_4 матеріальний збиток в розмірі 55 751 грн 80 коп.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня

2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

29 березня 2017 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» ВССУ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним судом.

У зв'язку з цим скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ПАТ «Страхова група «ТАС» виконало свої зобов'язання перед позивачкою в повному обсязі згідно її заяви про виплату страхового відшкодування, в якій ОСОБА_2 зазначила, що розмір шкоди, завданий пошкодженням автомобіля, складає

42 500 грн 00 коп. та погодила страхове відшкодування в розмірі 42 500 грн

00 коп.

З висновками суддів не можна не погодитися з огляду на таке.

Судами встановлено, що внаслідок ДТП, що сталася 01 жовтня 2015 року за участю автомобіля RENAULT Kangoo, д.р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля HYUNDAI Tuckson. д.р.н. НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_2

Згідно постанови Святошинського районного суду м. Києва від

09 листопада 2015 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено штраф в розмірі 340 грн.

Відповідно до звіту № 4888/10/15 від 26 жовтня 2015 року вартість матеріального збитку пошкодженого автомобіля HYUNDAI Tuckson, д.р.н.

НОМЕР_2 складає 234 151 грн 80 коп.

11 листопада 2015 року ОСОБА_2 уклала довіреність, за якою

ОСОБА_5 уповноважується розпоряджатися (в тому числі продати, при умові сплати всіх податків платежів, а також в разі погашення кредиту та всіх платежів по ньому, обміняти, за ціну і на умовах за його (розсудом) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_4, виданого та зареєстрованого ВРЕР-5 УДАІ в м. Києві 04 жовтня 2008 року, реєстраційний номер автомобіля - НОМЕР_2, 2008 року випуску, марки HYUNDAI, моделі Tuckson 2.0, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 тип ТЗ-легковий універсал, колір чорний.

Згідно довідки-рахунку від 11 листопада 2015 року ОСОБА_5 продано автомобіль марки HYUNDAI, моделі Tuckson 2.0, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 вартістю 130 000 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування»страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Пунктом 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страхові відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу.

Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди».

Згідно ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні позову суди виходили з того, що позивачка самостійно визначила розмір збитку у поданій нею заяві, а інший розмір збитку згідно вимог Закону встановити судовому експерту не вдалося, оскільки, позивачка продала автомобіль та отримала розмір збитку визначений нею самою.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Зводяться до оцінки доказів по справі, яким суди дали належну правову оцінку.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», ОСОБА_4 про відшкодування матеріального збитку, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович