ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.04.2017 м. Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Світлик О.М.,
при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги Орган опіки та піклування Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги Орган опіки та піклування Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, мотивуючи її тим, що 16 травня 2009 року вона вступила в шлюб з ОСОБА_2, який був зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської, про що зроблено актовий запис за № 14.
Вказує, що від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею. Після розірвання шлюбу позивач просить доньку залишити з нею.
Зазначає, що спочатку їх сімейне життя з відповідачем складалось добре, проте протягом останнього часу відносини між ними поступово погіршились. Вона зрозуміла, що вони різні люди за складом характеру, до розв'язування життєвих ситуацій мають різний підхід.
Також вказує, що відповідач проживає окремо від неї. Це привело до того, що їх сім'я розпалася, шлюб існує тільки формально. Ця поведінка відповідача продовжується протягом тривалого часу, вона нестерпна для неї, приносить їй та донці лише негативні емоції, душевні страждання та значні фінансові витрати.
Вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування. Її неодноразові прохання повернутися в сім'ю та допомагати утримувати сім'ю не дали жодних результатів. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає.
Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Вважає, що це лише погіршить стан відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг в часі.
Відповідно до ст.ст. 110, 112 СК України просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області 16 травня 2009 року. за актовим записом №14, після розлучення просить залишити їй прізвище ОСОБА_3, а також залишити доньку з нею.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву від 23.03.2017 року про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог представник органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації Закарпатської області до суду не зявився, проте подав до суду висновок про визначення місця проживання дитини від 09.03.2017 року № 208/03-31, у якому зазначено, що у процесі проведеної перевірки було встановлено, що 16.05.2009 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради, про що зроблено запис за № 14. У шлюбі в них народилася ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до довідки 22.02.2017 № 102/02-30, виданої виконавчим комітетом Червонівської сільської ради, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно запису господарської книги № 2, особового рахунку № 132, зареєстрована за адресою: вул. Шкільна. 18, с. Червоне Ужгородського району.
Відповідно до довідки 22.02.2017 № 101/02-30, виданої виконавчим комітетом Червонівської сільської ради, гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, житель ІНФОРМАЦІЯ_4, до складу його сімї входять: дружина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідно до характеристики 22.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Червонівської сільської ради, гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, народився та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4. В селі характеризується позитивно. Працьовитий, доброзичливий, ввічливий та врівноважений. Працює машиністом в локомотивному депо станції м. Чоп. З боку сільської ради зауважень немає, в побуті та громадських містах поведінка задовільна. У вживанні спиртних напоїв та наркотичних речовин поміченим не був. Під судом та слідством не перебував. До кримінальної відповідальності не притягався.
Відповідно до характеристики 22.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Червонівської сільської ради, гр. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, народилася в с. Чинадієво Мукачівського району. Проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6 з 2009 року. В селі характеризується позитивно, працьовита, доброзичлива, ввічлива та врівноважена. З боку сільської ради зауважень немає, в побуті та громадських містах поведінка задовільна. У вживанні спиртних напоїв та наркотичних речовин помічена не була. Під судом та слідством не перебувала. До кримінальної відповідальності не притягалася.
Службою у справах дітей Мукачівської райдержадміністрації 28.02.2017 року, проведено обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини, та встановлено, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7. Навчається в першому класі Чинадіївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів. Житловий будинок складається чотирьох кімнат, коридора, ванної кімнати та кухні, наявні всі необхідні комунікації. Малолітня дитина має окрему дитячу кімнату, яка забезпечена усім необхідним для навчання та всебічного розвитку. Мати - ОСОБА_1, займається вихованням дитини, малолітня ОСОБА_1 доглянута та добре вихована. У сімї хороші та дружні відносини, панує взаєморозуміння.
Питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 24.02.2017 року. Батько ОСОБА_2 підтвердив викладені обставини і не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з мамою, мати ОСОБА_1 не зявилася, хоча була повідомлена про його проведення належним чином.
За результатами обговорення питання про визначення місця проживання, враховуючи наявну інформацію, що стосується безпосередньо порушеного питання, прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1.
На підставі вищевказаного, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини 24.02.2017 № 02/12/01-20, керуючись ст. 19, 160, 161 Сімейного кодексу України, п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року № 866, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1.
Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.
Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що позивач не заперечувала проти прийняття заочного рішення, суд, керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи та вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.
Так, як вбачається з матеріалів справи, сторони уклали шлюб 16.05.2009 року у місті Чоп Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 16 травня 2009 року зроблено відповідний актовий запис за № 14, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ №053114, виданим 16.05.2009 року виконавчим комітетом Чопської міської ради.
У позивача з відповідачем є спільна дитина донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження серії 1-ФМ №154353, виданого виконкомом Червонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області 12 листопада 2009 року.
Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов'язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Із ст. 56 СК України вбачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя.
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.
Статтею 112 СК України передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що подружнє життя між позивачем та відповідачем не склалось, на даний момент шлюб між ними є лише формальним, сторони не проживають разом і не підтримують сімейних стосунків, про що свідчить зміст позовної заяви.
Враховуючи наведене, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб підлягає розірванню.
Що стосується питання встановлення місця проживання малолітньої доньки сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
З висновку про визначення місця проживання дітей № 207/03-81 від 09.03.2017 року, наданого органом опіки та піклування Ужгородською районною державною адміністрацією Закарпатської області, вбачається, що за результатами обговорення питання про визначення місця проживання, враховуючи наявну інформацію, що стосується безпосередньо порушеного питання, прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю ОСОБА_1.
З наведеного висновку органу опіки та піклування слідує, що питання про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 24.02.2017 року. Батько ОСОБА_2 не заперечував щодо визначення місця проживання дитини з мамою. За результатом обговорення питання при визначення місця проживання, враховуючи наявну інформацію, що стосується безпосередньо порушеного питання, прийнято рішення про доцільність визначення місця проживання дитини з матірю.
Принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.
Враховуючи наведене та те, що малолітня дитина сторін проживає з позивачем, з урахуванням висновку органу опіки та піклування Ужгородської районної державної адміністрації, суд приходить до висновку, що місце проживання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, слід визначити з матірю ОСОБА_1
Що стосується вимоги позивача про залишення за позивачкою прізвища «Козак», то така підлягає задоволенню.
Так, відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмірі 1191,20 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 31, 60, 88, 209, 212-215, 218, 223, 224-226, 233, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112, 113, 115, 161 СК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги Орган опіки та піклування Ужгородська районна державна адміністрація Закарпатської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.
Шлюб, укладений між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області, про що 16 травня 2009 року зроблено відповідний актовий запис № 14, свідоцтво про шлюб серії І - ФМ № 053114 від 16.05.2009 року - розірвати.
Визначити місце проживання дитини - малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матірю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище «Козак».
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, 1191 (одну тисячу сто девяносто одну) гривню 20 копійок судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 4 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Головуюча О.М. Світлик