Справа №295/6368/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира

в складі: головуючого судді Гумен Н.В.

за участю секретаря Скришевської О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у сумі 13836,94 грн. та судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи позов тим, що відповідно до укладеного договору від 05.03.2014 року отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку складає договір, що підтверджується його підписом у заяві.

Позивач вказав, що при укладаннi договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договiр, умови якого встановленi однiєю iз сторiн у формулярах або iнших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цiлому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, при цьому відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 договору зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У звязку порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 28.05.2017 року має заборгованість 13836,94 грн., яка складається з наступного: 255,39 грн. - заборгованість за кредитом; 9446,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 635,09 грн. - штраф (процентна складова).

Представник позивача у судове засідання не зявився, у матеріалах справи міститься заява представника позивача, у якій він просив розглядати справу без його участі, крім того, представником позивача надіслані до суду пояснення, у яких він зазначає, що повідомлення про підвищення процентної ставки відповідачу було направлено 15.08.2014 року та 15.03.2015 року і заяв про розірвання кредитного договору від відповідача до банку не надходило, що є підтвердженням прийняття діючих умов договору, також позивач зазначає, що Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено обовязок клієнта стежити за витрачанням коштів в рамках платіжного ліміту. Тому заперечення відповідача в частині незнання наявності заборгованості являються необґрунтованими.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак його представник ОСОБА_2 надав суду заяву, де просив розглядати справу без їх участі, також відповідачем подано до суду заперечення проти позову, у якому зазначив, що банк в односторонньому порядку змінював розмір відсотків за користування кредитом, крім того відповідач не мав простроченої заборгованості за кредитом, оскільки зобовязання виконував належним чином, відповідач не був ознайомлений Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною картою та Тарифами банку та просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 05.03.2017 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку становить собою укладений договір про надання банківських послуг між ПАТ КБ "ПриватБанк" відповідачем, на підставі якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. (а.с. 5).

ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі та видав відповідачу кредитну карту зі встановленими кредитним лімітом, що відповідачем не заперечується. Відповідно до розрахунків, наданих стороною позивача, станом на 28.05.2017 року відповідач має заборгованість у розмірі 13836,94 грн., яка складається з наступного: 255,39 грн. - заборгованість за кредитом, 9446,46 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3000,00 грн. - заборгованiсть за пенею та комiсiєю, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 635,09 грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується змістом розрахунку, приєднаного до позовної заяви (а.с. 4).

Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Підстави виникнення цивільних прав та обовязків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до змісту ст.ст. 526,527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зістаттею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч. 1 ст. 610 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Пунктом 2.1.1.5.5. Умов, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, які приєднані до позовної заяви, передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, процентам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором.

Згідно пункту 2.1.1.5.6. цих Умов, у разі невиконання зобов'язань за договором позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

При порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову (пункт 2.1.1.7.6. Умов).

Відповідно до пункту 2.1.1.12.6. Умов за користування кредитом і овердрафтом Банк нараховує відсотки у розмірі, встановленому «Тарифами Банку» з розрахунку 360 календарних днів.

У випадку виникнення прострочених зобов'язань на суму від 100 грн., позичальник сплачує Банку пеню. Розмір нарахування пені зазначається у пунктах 2.1.1.12.6.1; 2.1.1.12.6.2. вказаних Умов (а.с. 7-30).

Натомість, зазначені Умови не містять підпису відповідача. Позивачем не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника, та відповідно, чи брав на себе зобов'язання відповідач зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту.

Також позивачем не надано доказів ознайомлення відповідача з певними Тарифами Банку, які передбачають розмір процентів за користування кредитом.

Тому суд вважає безпідставним стягнення з відповідача нарахованих процентів, комісії, пені і штрафи за порушення останнім зобов'язань за кредитним договором відповідно до Умов.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій при ухваленні постанови за наслідками розгляду цивільної справи № 6-2320цс16 від 22 березня 2017 року.

Разом з тим, суд вважає обргунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по тілу кредиту.

Як вбачається із розрахунку, наданого банком, ОСОБА_1 користувався грошовими коштами, перерахованими банком на картковий рахунок, заборгованість по тілу кредиту станом на 28.05.2017 складає 255,39 грн, яка і підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 640,00 грн.

На підставі ст. ст. 3, 6, 11, 253, 256, 257, 261, 267, 525, 526, 530, 549, 553, 550, 610, 623, 625, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 158, 169, 212-216, 218, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 255,39 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн., а всього на загальну суму 895,39 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.В. Гумен