Справа № 171/50/17
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" серпня 2017 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Семенової Н.М.

при секретарі Ровній Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа: ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спадковому майні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона є власником 5/6 частин будинку №28 по вул.. Степова в с. Марянське, Апостолівського району Дніпропетровської області, а відповідач власником 1/6 частини вказаного будинку. Позивачка запропонувала відповідачу викупити його частку для подальшого розпорядження всім будинком на власний розсуд. На цей час відповідач з пропозицією придбання його частки за пропоновану позивачкою сумою не згоден, вважає що його частка коштує значно більше ніж йому запропоновано. За її заявою ТОВ «Науковий центр незалежних експертиз» проведено незалежну оцінку вартості спірного будинку, відповідно до висновку якої вартість житлового будинку №18 по вул. Степова в с. Мар»янське, Апостолівського району, Дніпропетровської області складає 69 055грн., відповідно 1/6 частина будинку складає 11 509,00грн. За цих обставин вона вважає можливим припинити право власності відповідача на його частку в спірному майні за грошову компенсацію в сумі 11 509,00грн., яку вона внесла на депозитний рахунок суду.

Просить припинити право власності відповідача на 1/6 частину спірного будинку, визнати за нею право власності на 1/6 частину спірного будинку, з компенсацією частки ОСОБА_2 у власності за рахунок коштів, внесених на депозит в розмірі 11 509,00гривень.

Позивачка до суду не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач до суду неодноразово не зявлявся, повідомлений про слухання справи належним чином.

Третя особа в судове засідання не прибула, була повідомлена про розгляд справи належним чином.

Відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін по наявних у справі документах, шляхом постановлення заочного рішення.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на них поширюється порядок цивільного судочинства, а значить обовязок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, а також нести відповідальність за зловживання правом. В прямі обовязки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни протягом усього провадження у справі.

Вимога про розумний строк покладає на суд обов'язок розглянути і вирішити справу без невиправданих зволікань, що дасть можливість надати особі своєчасний захист її прав, свобод та інтересів. Строк розгляду і вирішення справи може вважатися розумним, якщо судовий захист правам особи надано своєчасно. Важливою гарантією права на справедливий судовий розгляд є розгляд справи упродовж «розумного строку», що гарантує ст. 6 Європейської конвенції. Вказана гарантія підкреслює важливість того, що правосуддя повинно здійснюватися без затримок, які можуть підірвати його ефективність та довіру до нього.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного терміну. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Така позиція викладена в рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України".

Відповідно до частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

В той же час суд констатує, що саме по собі тривале перебування даної справи в суді не повязане із затягуванням розумних строків розгляду справи судом. Так, суд докладав усіх можливих зусиль задля розгляду справ в розумні строки призначаючи щоразу засідання в найбільш зручні та прийнятні для учасників процесу дати, дотримуючись вимог ЦПК України.

В той же час в прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини для встановлення розумності строку розгляду конкретної справи у національних судових органах вироблено у своїй практиці кілька взаємоповязаних критеріїв, зокрема:

- складність справи;

- поведінка заявника (тобто особи, яка звернулася до Європейського Суду);

- поведінка судових та інших державних органів;

- важливість предмету розгляду для заявника.

Щодо критерію «поведінки сторін», то слід вказати, що довга тривалість розгляду справи може бути визнана розумною, якщо сама справа є складною як з фактичного, так і з правового боку.

В той же час, протягом усього часу перебування справи в суді Відповідачем не подано заяви про розгляд справи за його відсутністю, як і не надано в судовому засіданні жодних пояснень по суті справи, що унеможливлює і завершення цієї справи, опираючись на положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом та виходячи лише з наявних у справі доказів.

Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 ст.197 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року, визначено, що частка померлого 23 травня 2014 року ОСОБА_4 у спільній сумісній власності із ОСОБА_1 жилому будинку з надвірними будівлями, що розташований в с. Марянське, вул. Степова, буд.18 Апостолівського району Дніпропетровської області, становить ? частину.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.09.2016р. вказане судове рішення залишено без змін.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Апостолівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 спадкоємцями майна ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23 травня 2014 року, є його дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_3»янське, вул.. Степова, буд. 18 Апостолівського району Дніпропетровської області, на 2/3 частки, у тому числі з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилась мати спадкодавця ОСОБА_3, син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 на 1/3 частку. Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами розташованого за адресою: с. Марян»ське, вул. Степова, буд. 18 Апостолівського району Дніпропетровській області видано ОСОБА_1. Свідоцтво про право на спадщину на 1/6 частку житлового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами ще не видано.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на нерухоме майно 1/3 частка ОСОБА_1 зареєстровано 21.12.2016 року.

Відповідно до ст.3, 21,24 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Громадяни мають рівні права і свободи. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, відповідно до якого Конституції України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Ст.41 Конституції України гарантує, що кожен громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, яка набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Аналогічні положення закріплені в ст. 319,321 ЦК України.

Крім того, відповідно до ст.319,321 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.346 ЦК України передбачає такі підстави припинення права власності: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам'яток культурної спадщини; 6) примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; 8) звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; 9) реквізиції; 10) конфіскації; 11) припинення юридичної особи чи смерті власника, а також інші випадки, встановлені законом.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст.356 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, вони можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК України).

Відповідно до ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Судом також встановлено, що згідно звіту про оцінку майна: житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 97,40 кв.м., за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Мар»янське, вул. Степова, буд. №18 величина вартості, що отримана в результаті оцінки (без урахування ПДВ) складає 69 055 (шістдесят девять тисяч пятдесят пять) гривень 00 копійок, 1/6 частки складає 11 509 (одинадцять тисяч пятсот девять) гривень 17 копійок.

Позивач виконала вимоги ч. 2 ст. 365 ЦК України та нею внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області грошові кошти у розмірі 11 509,00 грн. у рахунок компенсації за належну відповідачу частку майна.

Всього до виплати підлягає сума 11 509 грн. 00 коп., яка і має бути присуджена на користь ОСОБА_2 в рахунок ком сенсації за належну йому частину майна.

Відповідно висновку експерта з питань будівельно-технічного дослідження №41-17 щодо можливості виділу в натурі частки нерухомого майна, а саме житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Мар»янське, вул. Степова, буд. №18, встановлено, що виділити в натурі 1/6 частину житлового будинку літ «А-1», що знаходиться у складі домоволодіння №18 по вул. Степова у с. Мар»янське, Апостолівського району, Дніпропетровської області технічно не можливо. (Наявність господарських будов та споруд на неможливість виділу ні яким чином не впливає). Якщо відсутня можливість виділу в натурі частки житлового будинку, можливість виділити частки земельної ділянки також відсутня.

Згідно ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 р. (з подальшими змінами та доповненнями) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини даної справи, оцінивши надані суду докази за своїм внутрішнім переконанням, керуючись виключно діючим законодавством, суд приходить до висновку про наявність підстав для припинення права власності відповідача ОСОБА_2 на 1/6 частину спірного житлового будинку.

При цьому, суд виходить з того, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених п.13 ч.1 ст.365 ЦК України, з обовязковою умовою, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і членам його сімї. Саме ця обставина є визначальною під час вирішення спору про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Саме такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 02.07.2014р. у справі № 6-68цс14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для застосуваннями усіма судами.

Аналізуючи обставини справи, суд зясував, що спірний будинок є неподільним, частка відповідача ОСОБА_2, по зрівнянню з часткою позивача ОСОБА_1, є меншою та незначною і в силу технічних характеристик будинку не може бути виділена в натурі, сторони не є родичами один одному, мають неприязні стосунки, є особами різного віку та статі, згоди щодо спільного володіння та користування спільним майном не дійшли.

Суд вважає, що в даному випадку наявні обставини, передбачені п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, що можуть бути підставами для припинення права власності особи на частку в спільному майні.

Відповідно ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, те що спільне володіння і користування майном є неможливим, частка відповідача є незначною і не може бути виділена в натурі, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 задовольнити.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений останньою при подачі позову (а. с. 1).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.10,11,60,174,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 183, 365, 378ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Припинити право власності на 1/6 частку житлового будинку, що належить ОСОБА_2 за адресою: вул.. Степова, буд.18 в селі Мар»янське, Апостолівського району, Дніпропетровській області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/16 частку житлового будинку з надвірними будівлями № 18 по вулиці Степова, с. Мар»янське, Апостолівського району Дніпропетровської області.

В рахунок належної ОСОБА_2 на 1/6 частку житлового будинку № 18, який знаходиться в селі Мар»янське, по вул.. Степова Апостолівського району Дніпропетровської області сплатити йому грошову компенсацію в розмірі 11 509 грн. 00 коп. (одинадцять тисяч пятсот девять грн. 00 коп.), яка була зарахована ОСОБА_1 02 березня 2017 року на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. коп. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя:ОСОБА_6