Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 вересня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Бедьо В.І.

при секретарі Петров В.В.

за участі позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головного державного виконавця УДВС ГУЮ в Закарпатській області, ПАТ «ВТБ банк» про визнання права власності на автомобіль та зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, обгрунтовуючи його наступним.

7 липня 2010 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений усний

договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, шасі №

У003493, реєстраційний № НОМЕР_1, належного останньому на підставі

довіреності № 1662 від 23 червня 2010 року, виданої власником транспортного засобу

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 з правом володіння,

користування та розпорядження даним транспортним засобом.

Позивач вказує на те, що за автомобіль повністю розрахувався з відповідачем ОСОБА_3, про що свідчить написана ним власноручно розписка від 07.07.2010 року, однак письмове оформлення угоди було відкладене у зв»язку з відсутністю необхідних для перереєстрації автомобіля коштів.

7 липня 2010 року відповідач ОСОБА_3 видав довіреність № 827 на право представляти його інтереси в будь-яких установах, підприємствах і організаціях з усіх без винятку питань, пов»язаних з користуванням, експлуатацією та продажем вищевказаного автомобіля, зняття його з обліку тощо.

Разом з довіреністю та свідоцтвом РКС N9 390341 про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_3 передав позивачу довідку відділення № 36 Закарпатського територіального управління АТ «УкрСиббанк» від 24.06.2010 року № 2321, видану ОСОБА_4 про відсутність у останнього кредитної заборгованості та повне погашення суми кредиту та відсотків за кредитним договором № 36/21/05-Р від 21.02.2005 року, що було підставою для зняття заборони на відчуження вищезазначеного автомобіля ВАЗ 21099, вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та вилучення примітки «Відчуження заборонено» із Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РКС № 390341, виданого Ужгородським МРЕВ від 21.06.2005 року.

Позивач зазначає у позові, що таким чином між ним та ОСОБА_3 фактично відбулась угода купівлі-продажу автомобіля, не зареєстрована у належний спосіб.

Разом з тим, 3 вересня 2016 року вказаний автомобіль у позивача було вилучено працівниками поліції на підставі постанов Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області ОСОБА_7 про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2013 р. та про розшук майна боржника від 05.03.2014 року.

Враховуючи обставини даної справи, позивач вважає, що набув право власності на вказаний вище автомобіль на законних підставах, оскільки відповідач ОСОБА_3 передав йому його разом з технічним паспортом та видав на його ім»я довіреність, згідно якої передав усі повноваження власника автомобіля.

Позивач вказує на те, що порушення правил реєстрації транспортного засобу, передбачених «Правилами реєстрації та обліку автомобілів...», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1988 року, не може розцінюватись як порушення, яке вплинуло на законність підстав набуття права власності на автомобіль.

На підставі викладеного позивач просить визнати за ним право власності на автомобіль

марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, шасі № У003493, реєстраційний № НОМЕР_1. та зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, шасі № У6Э3493, реєстраційний № НОМЕР_1.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримав, просили задаольнити з підстав, викладених у змісті позовної заяви.

Відповідач по справі головний державний виконавець УДВС ГУЮ в Закарпатській областів судове засідання не зявився, хоч належним чином повідомлялися про дату та час судового засідання, однак в матеріалах цивільної справи містяться заперечення, в яких такий просить залишити позовну заяву без задоволення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоч своєчасно повідомлялися про дату та час розгляду справи, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не перечують.

Представник відповідача ПАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

07 липня 2010 року ОСОБА_8 було придбано від ОСОБА_9 автомобіль марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, шасі № Y6D3493, реєстраційний № НОМЕР_1, що належав останньому на підставі довіреності на розпорядження та експлуатацію транспортного засобу від 07 липня 2010 року, виданої власником транспортного засобу ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 з правом володіння, користування та розпорядження даним транспортним засобом.

Вказані обставини підтверджується доданою до матеріалів справи розпискою ОСОБА_3 від 07.07.2010 року про отримання грошових коштів в розмірі 32 000 грн., копією довіреності від 07.07.2010 року та копією довіреності від 23.06.2010 року.

З пояснень представника позивача встановлено, що правочин щодо відчуження транспортного засобу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був оформлений шляхом написання розписки від 07.07.2010 року.

Таким чином сторони домовилися, що даний договір купівлі-продажу буде укладений у простій письмовій формі у виді договору розписки.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Законом, зокрема ст. 657 ЦК України, не передбачено обов'язковість нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору купівлі-продажу автомобіля.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

З огляду на положення частини першої статті 207 ЦК України наявність письмових документів, які свідчать про волю сторін на відчуження автомобіля, зокрема оформлення довіреності та розписки відповідає положенням статті 638 ЦК України , відповідно суд доходить до висновку про укладення сторонами у письмовій формі правочину щодо спірного автомобіля.

Таким чином, між сторонами фактично був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, були виконані всі обов'язки сторін за цим договором, позивач (покупець) передав оговорену суму коштів за автомобіль, а його власник - відповідач ОСОБА_3 прийняв оплату та передав позивачу автомобіль.

Отже, системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті202, частин першої, другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту позову слідує, що 3 вересня 2016 року вказаний вище автомобіль у позивача було вилучено працівниками поліції на підставі постанов Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Закарпатській області ОСОБА_7 про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження від 21.10.2013 р. та про розшук майна боржника від 05.03.2014 року.

Разом з тим в судовому засіданні на підставі матеріалів справи, зокрема з довідки вих. № 2321 від 24.06.2010 року, наданої АТ «УКРСИББАНК», встановлено, що станом на 24.06.2010 року на спірному транспортному засобі ВАЗ 21099, 2004 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1. було обтяження у звязку із забезпеченням виконання ОСОБА_4 за кредитним договором № 36/21/05-Р від 21.02.2005 року. Разом з тим у вказаній довідці Начальником відділення № 36 АТ «УкрСиббанк» зазначено, що станом на дату видачі довідки в ОСОБА_4 відсутня заборгованість по тілу кредиту та нарахованих відсотків і вказана довідка є підставою для зняття заборони на відчуження вказаного автомобіля, вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та вилучення примітки «Відчуження заборонено» із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РКС № 390341, виданого Ужгородським МРЕВ від 21.06.2005 року.

З матеріалів цивільної справи вбчається, що постановою головного державного виконавця Секерня В.М. від 21.10.2013 року було накладено арешт майна в рамках виконавчого провадження ВП № 40293799 на виконання виконавчого листа № 308/1867/13 ц, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_10 на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором від 06.12. 2007 року. Крім того постановою державного виконавця від 05.03.2014 року в рамках вказаного виконавчого провадження оголошено розшук майна боржника ОСОБА_4

Тобто, підсумовуючи зазначене суд приходить до переконання, що вказані постанови державного виконавця винесені вже після відчуження вказаного вище транспортного засобу, а фактичним власником транспортного засобу на вказаний період вже був позивач ОСОБА_1, який не є боржником у виконавчих провадженнях.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать вимогам чинного законодавства і підлягають до задоволення.

Керуючись, ст.ст. 10, 60, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 11, 83, 177, 202, 205, 207, 328, 334, 638, 655, 657,1212 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, шасі № Y6D3493, реєстраційний № НОМЕР_1.

Зняти арешт з автомобіля марки ВАЗ 21099, 2004 року випуску, шасі № Y6D3493, реєстраційний № НОМЕР_1, накладений: постановою головного державного виконавця

ОСОБА_7 від 21.10.2013 року в рамках виконавчого провадження ВП № 40293799.

Заяву про перегляд заочного рішення суду відповідачі вправі подати протягом 10-и днів з дня отримання його копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_11