АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7081/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1328/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.

Суддів: Мартєва С.Ю., Лобова О.А.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

з участю відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2017 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди..

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року позивач ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 26.01.2016 року о 21 год. 30 хв. з вини відповідача по бул. Боровиковського в м.Полтаві сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої відбулося пошкодження транспортного засобу «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить ПП «Полтава-Паритет». На час пошкодження автомобіля діяв договір добровільного страхування №7821а5п, за яким ПАТ «СК «АХА Страхування» застрахував майнові інтереси ПП «Полтава-Паритет», пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1. За даним договором сума страхового відшкодування склала 19540 грн. 12 коп., які в повному обсязі виплачені потерпілій особі. З огляду на викладене позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь на відшкодування здійсненої ним страхової виплати в регресному порядку кошти в розмірі 19540 грн. 12 коп. та судові витрати.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2017 року позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 19540 грн. 12 коп. на відшкодування суми сплаченого страхового відшкодування, 1378 грн. на відшкодування судових витрат.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 20.02.2017 року.

Не погодившись з судовим рішенням від 20 лютого 2017 року, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач - ОСОБА_2, який посилаючись на порушення судом норм процесуального права, прохав його скасувати та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на те, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості надати докази, які б спростували позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно з нормою ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до норми ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 6.01.2016 року о 21-30 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Mercedes-Benz ML 320, державний номерний знак НОМЕР_2 по бульвару Боровиковского у м.Полтаві не дотримався безпечної швидкості руху, не врахував погодніх умов, внаслідок чого автомобіль викинуло на смугу зустрічного руху та сталося зіткнення з автомобілем «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1. Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Вищевказані обставини встановлені постановою Київського районного суду м.Полтави від 17.02.2016 року, якою ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 6).

На час пошкодження автомобіля згідно договору добровільного страхування №7821а5п від 22.09.2015 року ПАТ «СК «АХА Страхування» застраховано легковий автомобіль «Ford Mondeo», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 24-27).

Автомобіль під керуванням ОСОБА_2 Mercedes-Benz ML 320, державний номерний знак НОМЕР_2 на день події ДТП застрахований не був.

Згідно з умовами вказаного договору ПП «Полтава-Паритет» звернувся до ПАТ «СК «АХА Страхування» з заявою про здійснення страхового відшкодування.

На підставі умов договору добровільного страхування від 22.09.2015 року №7821а5п позивачем ПАТ «СК «АХА Страхування» визначено суму страхового відшкодування ПП «Полтава-Паритет» в розмірі 19540,12 грн. та виплачено в повному обсязі (а.с. 8, 9, 10, 11-12).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є правильним, оскільки суд дійшов його після повного та об`єктивного з` ясування фактичних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

У даному випадку підлягає застосуванню спеціальна норма матеріального права ст. 1188 ЦК України,яка передбачає відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, зокрема п.1 ч.1 вказаної норми передбачає, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вина водія ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України,встановлена постановою Київського районного суду м. Полтави від 17 лютого 2016 року (а.с. 6).

Із матеріалів справи вбачається, що згідно договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 7821а5п від 22 вересня 2015 року, автомобіль Ford Mondeo, що належить власнику ОСОБА_3 Згідно з п. 25.1 Договору страховик бере на себе зобов`язання компенсувати страхувальнику прямі збитки, які є наслідком настання певних подій за страховими ризиками, що наведені у п. 25.2 цього Договору, які носять ознаки ймовірності та випадковості, а також зобов`язується компенсувати понесені страхувальником додаткові витрати згідно з п. 31.1 та п. 34.2 Договору в результаті настання страхового випадку.

Після настання страхового випадку, який був визнаний страховиком, страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2009365 від 05.02.2016 року та умов Договору страхування № 7821а5п від 22.09.2015 року, розмір страхового відшкодування склав 19540 грн. 12 коп., яке позивачем було сплачено згідно платіжного доручення №222162 від 08.02.2016 року.

Підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення в частині оплати вартості відновлювального ремонту автомобіля та страховий акт. Виконавцем послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу було складено документи, які є належними доказами розрахунку вартості на проведення відновлювального ремонту автомобіля Ford Mondeo (д.р.н. ВІ0007ВЕ). До таких документів відносяться у тому числі рахунок № Ф000000095 та калькуляція, звіт про оцінку майна, якими виконавець робіт фактично визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу.

Згідно з нормою ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом ст. 1194 ЦК України в системному зв'язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «По страхування» слідує, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.12.2015 р. № 6-2587цс15, від 10.02.2016 року у справі № 6-2878цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для судів.

Місцевий суд, ухвалюючи судове рішення у справі, обгрунтовано в його основу при вирішенні спору поклав вказані правові позиції Верховного Суду з даної категорії справ.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи колегія суддів сприймає критично з огляду на наступне.

Так, згідно з ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Проте, колегія суддів констатує відсутність порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох робочих днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

З текстуу позовної заяви вбачається, що позивач визначив відповідачем ОСОБА_2 як фізичну особу, а не як фізичну особу-підприємця.

Отже, суддя виконав зазначені вимоги закону та 19.12.2017 року направив до Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб ВК ПМР запит щодо доступу до персональних даних щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_2 (а.с. 39).

22.12.2017 року на адресу суду надійшла відповідь на запит із зазначення інформації про те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40).

З огляду на викладене, колегія суддів констатує, що виклик у судове засідання відповідача здійснювалось судом з дотриманням норм процесуального права (а.с. 41, 47).

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: Л.М. Хіль

Судді: С.Ю. Мартєв

О.А. Лобов

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль