РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Нев'ядомського Д.В.

при секретарі Кузнецовій А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування свого позову представник позивача вказав, що 23 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є Райффайзен Банк Україна) (надалі - Позивач) та ОСОБА_1 (надалі -Відповідач), був укладений Кредитний договір № СЬ- 702/190/2006 (далі - Кредитний договір), згідно з яким Відповідач отримав кредит в розмірі 13 149,00 Доларів США строком до 23 серпня 2012 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, Відповідач, в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами).

Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів.

Зобов'язання по Кредитному договору Відповідачем не виконані, зокрема не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків.

В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526. 1054 ЦК України Відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.

Станом на 25.08.2015 року заборгованість Відповідача по тілу кредиту за Кредитним договором складає 8 822,09 Доларів США, що згідно курсу (1 Долар США - 22,095544 грн.) становить 183 881,11 грн., заборгованість по відсоткам складає 1 427,31 доларів США, що згідно курсу (1 Долар США - 22,095544 грн.) становить 31 537,19 грн.

Згідно з п. 3.1.1. ст. 3 частини 2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе

зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник (Відповідачі) зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту Відповідачу нарахована пеня ь* розмірі 786 276,78 грн.

Розрахунок пені: непогашена своєчасно сума кредиту помножується на 1% (один відсоток) помножується на кількість прострочених днів.

Таким чином заборгованість за кредитним договором № СХ- 702/190/2006 від 23 серпня 2006 року складає 1 001 695,08 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України в разі порушення Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором Позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов"язання встановлена неустойка (штраф,' пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Статтею 514 цього ж кодексу встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

В подальшому, керуючись ст.ст. 512, 514. 1077-1079. 1082, 1084 ЦК України та на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року Банк відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - Позивач) прийняло право вимоги за Кредитним договором та Договором поруки, укладеним між Банком та Відповідачами.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - Позивач) перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, а представник відповідача проти позову заперечував з наступних підстав.

Так, у матеріалах позовної заяви відсутні належні докази правонаступництва позивача.

Разом із тим, із ПАТ (або ЗАТ) «ОТП Банк» позивач жодних договорів не укладала, натомість у матеріалах справи міститься ксерокопія договору із даними відповідача та АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Однак, у матеріалах справи немає жодного документу на підтвердження передачі прав вимоги за цими документами від АКБ «Райффайзенбанк Україна» до будь-яких третіх осіб.

Крім того, позивачем не додано документу, який підтверджує факт видачі кредиту. Позивачем не надано до матеріалів справи первинні бухгалтерські документи, які пов'язані із рухом коштів по операціям за кредитним договором;

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІ// від 16.07.99 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно Постанови Верховного Суду України від 15.12.2015 р. у справі № 21-4266а15,: для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Водночас, у цій же Постанові, ВСУ зазначив, що правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України від 16 липня 1999 року № 996-Х1У «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-Х1У).

Відповідно до статті 1 цього Закону первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону № 996-ХІУ підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю і впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися ведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст ю обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Тобто для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Сам договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

Відповідно до наведеного вище визначення господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.

Банком надавались лише односторонні розрахунки, що не є належним доказом у даному випадку.

Позивач не надавав Відповідачу доказів переходу прав до нього за кредитним договором.

Даний висновок підтверджується позицією Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, зокрема в ухвалі від 11.04.2012 у справі №6-46604св11 та в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ, зокрема, від 12.06.2013 у справі № 6-46345св12:

Із матеріалів справи вбачається, що Позивач не надавав доказів переходу прав вимоги за кредитним договором, на який він посилається, та не надсилав на адресу Відповідача засвідчені відповідним чином підтверджуючі документи.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої у зв'язку із прийняттям Постанови від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1716цс15, відповідно до якої, незалежно від предмета та підстав спору, а також незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», та яка, відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України, є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України.

Таким чином, до правовідносин, що виникли, підлягає застосуванню норма ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти Календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Жодних вимог від Позивача Відповідачеві не надходило, та до суду не надавалося.

Крім того, позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Так, укладаючи договір купівлі-продажу кредитного портфелю від 12 листопада 2010 року, він мав право вимоги усього тіла кредиту. Дата остаточного повернення кредиту у договорі із АКБ «Райффайзенбанк Україна» визначена 23 серпня 2012 року, отже строк позовної давності за кредитними зобов'язаннями закінчився 23 серпня 2015 року, у той час, як Позивач звернувся із позовом до суду 28 серпня 2015 року.

Вивчивши позовну заяву, вислухавши сторони та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає через пропуск позивачем строків позовної давності.

Так, судом встановлено, що 23 серпня 2006 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», правонаступником якого є АКБ «Райффайзен Банк Україна) (надалі - Позивач) та ОСОБА_1 (надалі -Відповідач), був укладений Кредитний договір № СЬ- 702/190/2006 (далі - Кредитний договір), згідно з яким Відповідач отримав кредит в розмірі 13 149,00 Доларів США строком до 23 серпня 2012 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі, Відповідач, в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в Кредитному договорі (зокрема, в п. 1.6. Кредитного договору, з підпунктами), а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом, в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором (зокрема, в п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору, з підпунктами).

Згідно з п. 1.5.1. з підпунктами частини 2 Кредитного договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів здійснюється Відповідачем щомісяця у розмірі та строки визначені у Графіку Платежів.

Зобов'язання по Кредитному договору Відповідачем не виконані, зокрема не виконується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати відсотків.

В порушення зазначених вище умов Кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526. 1054 ЦК України Відповідачем не погашено належні до сплати суми кредиту та не сплачені відсотки.

Станом на 25.08.2015 року заборгованість Відповідача по тілу кредиту за Кредитним договором складає 8 822,09 Доларів США, що згідно курсу (1 Долар США - 22,095544 грн.) становить 183 881,11 грн., заборгованість по відсоткам складає 1 427,31 доларів США, що згідно курсу (1 Долар США - 22,095544 грн.) становить 31 537,19 грн.

Згідно з п. 3.1.1. ст. 3 частини 2 Кредитного договору, за порушення прийнятих на себе

зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник (Відповідачі) зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% (один відсоток) від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання, за кожен день прострочки, пеня сплачується додатково до прострочених сум.

Таким чином, за несвоєчасне повернення кредиту Відповідачу нарахована пеня в розмірі 786 276,78 грн.

Розрахунок пені: непогашена своєчасно сума кредиту помножується на 1% (один відсоток) помножується на кількість прострочених днів.

Таким чином заборгованість за кредитним договором № СХ- 702/190/2006 від 23 серпня 2006 року складає 1 001 695,08 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України в разі порушення Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором Позивач має право достроково стягнути заборгованість по Кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов"язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

В подальшому на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року Банк відступив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за Кредитним договором та Договором поруки, укладеним між Банком та Відповідачами.

Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором.

Позивачем, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, надано суду завірені копії Статуту ЗАТ «ОТП-Банк», з яких вбачається, що воно є правонаступником «Райффайзен Банк Україна», завірені копії Статуту ПАТ «ОТП-Банк», з яких вбачається, що воно є правонаступником ЗАТ «ОТП-Банк».

Крім того, представником позивача надано для огляду в судовому засіданні оригінали договору відступлення права вимоги ПАТ «ОТП-Банк» - ТОВ «ОТП Факторинг Україна".

Відповідно до ст. 512 ЦК України, - Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);

2) правонаступництва;

Згідно ст. 514 ЦК України - До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України - Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно ст. 517 ЦК України - Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

2. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Проте, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконувала свої зобов'язання а ні первісному кредитору, а ні наступним, тому свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 мала б виконувати перед новим кредитором, яким є ТОВ «ОТП Факторинг Україна".

Однак, згідно кредитного договору, терміном остаточного повернення кредиту у договорі із АКБ «Райффайзенбанк Україна» визначена 23 серпня 2012 року. Крім того, згідно наданих позивачем відомостей, останній раз ОСОБА_1 сплачувала обов'язкові чергові платежі 11.01.2010 року. Згідно листа-вимоги від 17.06.2011 року, надісланого ТОВ «ОТП Факторинг Україна", новий кредитор заявив вимогу про дострокове повернення кредиту на підставі п. 1.9 Кредитного договору, згідно якого сторони домовилися, що в разі порушення позичальником строків сплати процентів, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково більш ніж на тридцять календарних днів кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник, зі свого боку, зобов'язується достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом тридцяти календарних днів з дати одержання зазначеного письмового повідомлення кредитора.

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

У разі встановлення у договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов, одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Отже, перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, тобто строку виконання зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Таким чином, пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов'язання та зумовлює перебіг позовної давності.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк використав право достроково вимагати з позичальника повернення заборгованості за кредитним договором, надіславши 17.06.2011 року претензію (вимогу) боржнику про дострокове негайне повернення всієї суми кредиту й пов'язаних з ним платежів (відсотків).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, а тому перебіг позовної давності за вимогами банку про негайне повернення кредиту та платежів за ним почався з наступного дня після одержання такої вимоги.

Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором 28 серпня 2015 року.

Представником відповідача надано суду письмову заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,11,27,31,57-60,209,212,215 ЦПК України, ст. 256-258, 512-516, 526, 1054 ЦК України суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я Д.В. Нев'ядомський