Справа № 740/2486/17
Провадження № 2/740/1176/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, вказавши, що його батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя проживали у належному їм будинку № 23 по вул. Прилуцька в с. Талалаївка Ніжинського району. Даний будинок мав статус колгоспного двору і станом на 15 квітня 1991 року обоє батьків були зареєстровані в ньому, а отже мали на нього рівні права, володіючи по 1/2 частині будинку кожен. 13 грудня 2005 року померла мати позивача ОСОБА_4, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно до якого входить і 1/2 частина зазначеного будинку. На випадок своєї смерті спадкодавець не залишила заповіт, спадщину після смерті дружини прийняв ОСОБА_3, подавши до нотаріуса відповідну заяву. 05 серпня 2006 року помер батько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно до якої входить і спірний будинок, 1/2 частина якого належала йому як колишньому члену колгоспного двору, а 1/2 частина - в порядку спадкування після смерті дружини. Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Позивач як спадкоємець першої черги прийняв спадщину після смерті батька шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса у встановлений законом строк, була заведена спадкова справа. Але 08 червня 2017 року постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, зважаючи на те, що право власності на нього не зареєстровано за спадкодавцем. Просить визнати за ним право власності на житловий будинок № 23 по вул. Прилуцька в с. Талалаївка Ніжинського району в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в його відсутність.

Відповідач - представник Талалаївської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не зявився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Свідоцтвом про народження доводиться, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4(а.с.7).

Довідкою Талалаївської сільської ради від 28.03.2017 року № 410 підтверджується, що станом на 15.04.1991 року домоволодіння, розташоване по вул. Прилуцька, 23 в с. Талалаївка Ніжинського району мало статус колгоспного двору. В будинку мешкали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с 10).

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Як суспільна група, колгоспний двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно розяснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як члени колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року не втратили права на спірний будинок. Отже їм належало по 1/2 частині вказаного будинку.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Відмова в оформленні права власності на спірний будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, необхідність складання яких на той час не була регламентована законодавством, свідчить про наявність правових підстав для визнання цього права в порядку цивільного судочинства, що є підставою для задоволення позову в частині визнання права власності на будинок.

Згідно свідоцтва про смерть, що мається в спадковій справі, заведеній відносно майна померлої ОСОБА_4 та наданій на запит суду, мати позивача померла 13 грудня 2005 року. Спадщину після смерті дружини прийняв ОСОБА_3 та отримав свідоцтва на право на спадщину на земельні ділянки та грошові вклади.

Таким чином ОСОБА_3 став власником будинку № 23 по вулиці Прилуцька в с. Талалаївка Ніжинського району в цілому.

Згідно свідоцтва про смерть(а.с.9) ОСОБА_3 помер 05 серпня 2006 року.

Наданою на запит суду копією спадкової справи № 519/2006, заведеної щодо майна ОСОБА_3, підтверджується, що спадщину прийняв його син ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги за законом. Його рідні брати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовились від своєї частки у спадщині на його користь.

Постановою державного нотаріуса Другої Чернігівської державної нотаріальної контори від 08.06.2017 року позивачу відмовлено в оформленні спадкових прав зважаючи на те, що спірний житловий будинок не зареєстрований за спадкодавцем(а.с.18), що підтверджується і довідками КП «Ніжинське МБТІ» від 04.04.2017 року та 19.07.2007 року(а.с.14-15).

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1223 ЦК України, ст. ст.213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 23 з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Прилуцька в с. Талалаївка Ніжинського району Чернігівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 05 серпня 2006 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_1