№ 0827/9662/12
пр. № 6/336/205/2017
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Голубкової М.А. при секретарі Когут С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України, ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням, в якому вказано, що на виконанні Шевченківського ВДВС знаходиться виконавчий лист, виданий 05.11.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів. Оскільки боржник у 2017 році добровільно рішення суду не виконує, не зявляється на виклики державного виконавця з цих підстав державний виконавець просить тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання ОСОБА_4І зобов»язань покладених на нього рішенням суду.

Державний виконавець в судовому засіданні наполягав на задоволенні подання, посилався на ті обставини, що відповідно до заяви стягувача ОСОБА_3, боржник планує виїхати за межі України.

Дослідивши матеріали подання, вибіркову копію матеріалів виконавчого провадження № ЄДРВП 41349636, які надані суду у несистематизованому виді, перевіривши обґрунтованість подання, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з наступних підстав.

За змістом статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як закріплено ч. 2 п. 7 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

За змістом п.18 ч.3 ст. 11 Закону України „Про виконавчу службу державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязання за рішенням.

Оскільки особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця, як особи, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Як вбачається з подання державного виконавця в обґрунтування ухилення ОСОБА_5 від виконання покладеного судовим рішенням обовязку сплачувати аліменти, міститься посилання про обізнаність боржника про відкриття виконавчого провадження постановою від 24.12.2013 року.

До матеріалів подання додано повідомлення підприємства «ДП Мігремонт» на якому працював боржник, відповідно до його змісту: аліменти по 17 січня 2017 року утримані з боржника та перераховані стягувачу ОСОБА_3 повністю. Заборгованість відсутня. Виконавчий лист повернуто до відділу ДВС у звязку зі звільненням боржника.

31.07.2017 року головним державним виконавцем Мітіною Т.В. складено довідку розрахунок про заборгованість по сплаті аліментів, яка на час складання довідки становила 10276,32 грн.

Проте до матеріалів подання не додано жодного доказу, що зміст вказаної довідки відомий боржнику ОСОБА_5 чи направлявся на адресу його проживання. Посилаючись на ігнорування боржником вимог державного виконавця, щодо явки у відділ ДВС, заявник не надає до суду копій викликів державного виконавця та відомостей щодо їх направлення боржнику.

Доказів виходу державного виконавця за адресою боржника вказаною у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1, з метою перевірки виконання рішення суду, встановлення факту проживання за даною адресою, чи встановлення матеріального стану боржника до матеріалів подання не надано, відсутні будь-які акти складені державним виконавцем. Також до подання не додано інформації чи перевіряв державний виконавець факт реєстрації боржника за вказаною адресою.

Письмове повідомлення стягувача ОСОБА_3 щодо наміру ОСОБА_5 виїхати за межі території України з метою ухилення від сплати аліментів викликають зрозумілі сумніви, оскільки в заяві відсутні відомості про джерела такої інформації.

Таким чином, надані до подання документи не дають суду підстав вважати, що державним виконавцем в повному обсязі вживались чи вживаються заходи для належного повідомлення боржника про розмір його заборгованості, відсутні відомості про вчинення заходів примусового рішення суду у 2017 році, які мають передувати зверненню з даним поданням. Статтею 33 Конституції України закріплено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

На час розгляду подання суд вважає його передчасним,оскільки державним виконавцем не вичерпані передбачені законом заходи для виконання рішення суду, тому суд відмовляє в його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 377-1 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя ОСОБА_2 про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя Голубкова М.А.