Справа №621/876/17
Рішення

іменем України

08 серпня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Міненко Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Публічне Акціонерне Товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд з урахуванням уточненого позову, який прийнято судом, ухвалити рішення в силу якого, стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 14 643 грн. 84 коп., та судовий збір у розмірі 1600 грн. посилаючись на те, що 27.12.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір № б/н. Згідно умов зазначеного договору відповідач 27.12.2013 р. отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої забов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також інші витрати відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов `язання за договором не виконав і станом на13.04.2017 року має заборгованість у сумі 14643 грн. 84 коп., яка складається з наступного: 178 грн. 97 коп. заборгованість за кредитом, 10091,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;3200 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 673, 52 грн. штраф (процентна складова). На даний час, відповідач ухиляється від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розгляду справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти позову та пояснила, що між нею та позивачем було укладено договір 27 грудня 2013 року, шляхом підписання нею анкети -заяви про приєднання умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанк .Зі змісту анкети-заяви не вбачається суми наданого їй кредиту, строку надання кредиту, відсотки за користування кредитом, строк дії кредитної карточки та її номер. Натомість в позові зазначено, що вона отримала кредит у розмірі 300 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30% на рік на суму залишку. З розрахунку заборгованості вбачається, що 24 січня 2014 року вона сплатила на кредитну карточку 1000 грн. Зазначеним платежем з великим надлишком вона погасила кредит, після чого вона не користувалась карткою, тому заборгованість відсутня. Крім того, просила застосувати строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд вислухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які особи, що беруть участь у справі посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

27.12.2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н. Згідно умов зазначеного договору відповідач 27.12.2013 р. Отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до листа ПАТ КБ «ПриватБанк» від 29.06.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 згідно кредитного договору б/н від27.12.2013 року отримала картку НОМЕР_2, яка має термін дії до останнього дня 10.2017 року.

Договір від 27.12.2013 року № б/н складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг (далі - умови) .

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Взяті на себе зобов`язання по договору № б/н від27.12.2013 року банк виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні ресурси.

У порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором № б/н від 27.12.2013 року належним чином не виконав.

Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 13.04.2017 року має заборгованість у сумі 14 643 грн. 84 коп., яка складається з наступного:

178 грн. 97 коп. заборгованість за кредитом,

10091,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

3200 грн. заборгованість за пенею та комісією,

500 грн. штраф (фіксована частина),

673, 52 грн. штраф (процентна складова).

Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо вимоги про стягнення штрафів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності

за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, а саме: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 673,52 грн. штраф (процентна складова) за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач нараховував відповідачу пеню.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.

Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по пені у розмірі 3 200 грн. станом на 13.04.2017 року за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню в межах останніх дванадцяти місяців перед зверненням банку до суду, виходячи з наступного.

Так, пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Вказана позиція суду узгоджується з висновками, викладеними в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19.11.2014 року по справі № 6-160цс14.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором кредиту підлягають задоволенню з 04.05.2016 року по 04.05.2017 року.

Сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 1 100 грн. та обраховувалась згідно даних, які містяться в Розрахунку заборгованості ( 31.05.2016 року 100 грн. + 30.06.2016 року 100 грн. + 31.07.2016 року 100 грн. + 31.08.2016 року 100 грн. + 30.09.2016 року 100 грн. + 31.10.2016 року 100 грн. + 30.11.2016 року 100 грн. + 31.12.2016 року 100 грн. + 31.01.2017 року 100 грн.+ 28.02.2017 року 100 грн. + 31.03.2017 року 100 грн. )

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором станом на 13.04.2017 року у сумі 11 370 грн. 32 коп., яка складається з наступного:

- 178,97 грн. заборгованість за кредитом;

-10091,35 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-1 100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією.

Щодо посилань відповідачки про застосування загальної позовної давності, суд зазначає, що з виписки по особовому рахунку вбачається, що сплачуючи борг 24.01.2014 року в сумі 1000 грн., 26.03.2014 року в сумі -50 грн., 28.04.2014 року в сумі 48 грн., позовна давність переривалась сплатою цього боргу, а враховуючи строк погашення боргу 25 числа місяця наступного за датою виникнення заборгованості, банком позовна давність за період з 28.12.2013 року по 13.04.2017 року не пропущено.

Щодо посилань відповідачки про те, що після сплати 1000 грн. на картку, вона більше не користувалась карткою, та посилання про те, що зі змісту анкети-заяви не вбачається суми наданого їй кредиту, строку надання кредиту, відсотки за користування кредитом, строк дії кредитної карточки та її номер, суд зазначає, що як вбачається із виписки по рахунку, відповідачка 21.01.2014 року сплатила 1000 грн., однак після цього вона користувалась кредитними коштами. Крім того, з анкети- заяви вбачається, що ОСОБА_2 висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчила , те що вона зобов`язується виконувати умови та правила надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті "ПриватБанку".

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно (77,65 %) до задоволеної частини позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН - НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.12.2013 року у розмірі 11 370 ( одинадцять тисяч триста сімдесят) грн. 32 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» судовий збір у розмірі 1242 (одна тисяча двісті сорок два) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: