Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/738/17Головуючий у 1-й інстанції Дмитрюк О.В.
Пр. № 22-ц/778/1750/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення та стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 і ОСОБА_2 звернулись до суду із вищезазначеним позовом, в якому просили:

- виселити ОСОБА_4, або закрити кімнату (залу) на ключ та зробити підлогу у ванній кімнаті,

- стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 70000,00 грн. на користь позивачів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2017 року (а.с. 22) позовну заяву ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернуто позивачам як неподану.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 (а.с. 26-28) у своїй апеляційній скарзі просила ухвалу судді суду першої інстанції скасувати та зобовязати суд прийняти вищезазначену позовну заяву до провадження.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (а.с. 47) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою боржника відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (а.с49).

У судове засідання 04 травня 2017 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (а.с. 51-54) всі особи, які беруть участь у справі, не зявились, окрім позивача ОСОБА_2 та її представника за дорученням (а.с. 55) ОСОБА_6, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладання розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, і на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю позивача ОСОБА_2 та її представника за дорученням (а.с. 55) ОСОБА_6

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника за дорученням (а.с. 55) ОСОБА_6, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи позивачам вищезазначену позовну заяву у цій справі, керувався ст. 121 ч. 2 ЦПК України та виходив із того, що позивачами у встановлений судом строк ухвала суду не виконана, недоліки не усунуті, до позовної заяви документ про сплату судового збору на виконання вимог ст. 119 ч. 5 ЦПК України не доданий.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна з наступних підстав.

Апеляційний суд переглядає законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Однак, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування ухвали.

Так, встановлено, що ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2017 року (а.с.6) вищезазначену позовну заяву позивачів у цій справі було залишено без руху виключно з підстав несплати судового збору.

Дійсно в силу вимог ст. 121 ч. 2 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк …сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Проте, суд першої інстанції безпідставно вищезазначеною ухвалою від 10 лютого 2017 року (а.с.6) залишив без руху з вказаних вище підстав позов обох позивачів у цій справі, зокрема позивача ОСОБА_3

Оскільки, як вбачається із матеріалів цієї справи, позивачем ОСОБА_3 до позовної заяви була додана довідка МСЕК на підтвердження наявності у неї ІІ групи інвалідності безстроково (а.с.4, 32).

В силу вимог ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди ІІ групи.

Звідси, враховуючи, що в іншому позовна заява в частині позивача ОСОБА_3 відповідала вимогам ст. ст. 119-120 ЦПК України, то суд першої інстанції мав вирішувати питання про відкриття провадження у цій справі за вищезазначеною позовною заявою в частині позивача ОСОБА_3

А - залишати без руху вищезазначену позовну заяву лише в частині позивача ОСОБА_2, якщо відносно останньої у матеріалах вищезазначеної позовної заяви, на думку суду першої інстанції, були відсутні належні, допустимі докази про наявність підстав для звільнення останньої від сплати судового збору за заявленими нею у цьому позові майновими та немайновими вимогами за ставками, визначеними Законом України «Про судовий збір».

Встановлено, що позивачі, у тому числі ОСОБА_2, отримали копію вище зазначеної ухвали суду першої інстанції про залишення без руху їх позовної заяви у цій справі - 16.02.2017 року (а.с. 8).

20.02.2017 року, тобто у встановлений судом першої інстанції строк, ОСОБА_2 подала суду першої інстанції клопотання про звільнення її від сплати судового збору на підставі ст. 82 ч. 3 ЦПК України, враховуючи її майновий стан (а.с.9-10), при цьому, остання надала до своєї заяви довідку УПЗН відносно себе (а.с.11), податкової відносно себе про відсутність доходів (а.с. 12) та відносно ОСОБА_3 про дохід у вигляді пенсії (а.с. 13) тощо.

Однак, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2017 року (а.с. 20), з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.02.2017 року (а.с. 21), в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про звільнення її від сплати судового збору у цій справі було відмовлено.

Зазначена ухвала судді суду першої інстанції, як окремий процесуальний документ, не є предметом апеляційного оскарження у цій справі позивачем ОСОБА_2 на теперішній час, а тому законність та обґрунтованість останньої апеляційним судом не переглядається в апеляційному порядку на теперішній час.

Встановлено, що у встановлений судом першої інстанції строк ОСОБА_2 так і не надала останньому документу про сплату нею судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду у цій справі.

Хоча в силу вимог ст. 6 ч. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Разом із тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про зобовязання апеляційним судом суду першої інстанції прийняти вищезазначену її позовну заяву до провадження у цій справі не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та не узгоджуються із повноваженнями апеляційного суду, передбаченими ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи ОСОБА_2, як особи, яка подала апеляційну скаргу, лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, частково не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також встановлено, що ОСОБА_2 апеляційним судом було відстрочено сплату судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі у сумі 320,00 грн. до ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції за результатами розгляду вказаної апеляційної скарги ОСОБА_2 (ухвала а.с. 47).

Однак, згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2017 року про повернення позовної заяви позивачам у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_7ОСОБА_8