АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/915/17 Доповідач - Сташків Б.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Сташківа Б.І.

суддів - Хома М. В., Костів О. З.,

За участю секретаря - Рожук О.О.

та сторін - представника Тернопільської міської ради-Лукащука В.М., ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради, ОСОБА_5 про скасування рішення Тернопільської міської ради та визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що на момент прийняття оскаржуваного рішення про передачу у власність земельної ділянки, право власності на гараж, на якій розміщена земельна ділянка, належав позивачу на підставі договору купівлі- продажу та у зв'язку із виникненням права власності на гараж до нього перейшла земельна ділянка необхідна для обслуговування гаража. Позивач вважає, що його права порушені, а тому просив суд скасувати рішення Тернопільської міської ради №7/3/88 від 22 грудня 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1» в частині безоплатної передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0026 га кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15 червня 2017 року позов задоволено частково.

Скасовано рішення Тернопілської міської ради №7/3/88 від 22 грудня 2015 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 в частині безоплатної передачі ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0,0026 га кадастровий номер НОМЕР_1 для будівництва та обслуговування індивідуального гаража АДРЕСА_1».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто в користь ОСОБА_3 із відповідачів Тернопільської міської ради та ОСОБА_5 по 275,6 грн. з кожного сплаченого судового збору .

В апеляційній скарзі представник Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради просить скасувати вказане рішення суду в частині задоволення позовних вимог позивача та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, щодо незаконності рішення Тернопільської міської ради, вказує що процедура прийняття оскаржуваного рішення відповідає нормам закону,а тому підстав для його скасування не вбачається.

Крім цього, апелянт вказує на те, що про укладання договору купівлі продажу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сторони позивача не повідомляли, а оскаржуване рішення приймалося на підставі поданих заявником та достатніх для прийняття даного рішення документів.

У судовому засіданні представник Тернопільської міської ради Лукащук В.М. підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивач ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечили, просили її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судова колегія вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом виконані.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення Тернопільської міської ради прийнято на недостовірних даних, у зв'язку з чим порушуються права позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону та зібраним по справі доказах.

Так, частина перша статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення сторонами договору купівлі-продажу гаражу- 4 грудня 2015 року ) визначила, що при переході права власності на будівлю і споруду до набувача нерухомого майна право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівля або споруда, може переходити на підставі цивільно-правових угод між власниками земельної ділянки і набувачем будівель або споруд (договори купівлі-продажу, дарування, міни тощо).

При відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об'єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід застосовувати положення частини четвертої статті 120 ЗК України з огляду на таке.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

У спірних правовідносинах встановлено, що рішенням Тернопільської міської ради від 12 червня 2014 року ОСОБА_6 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування індивідуального гаража АДРЕСА_2

Після цього, ОСОБА_6 продав згідно договору купівлі-продажу гаража від 04 грудня 2015 року, який посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Ліщиною О.П. - ОСОБА_3 під АДРЕСА_1 загальною площею 46,8 кв.м., який знаходиться на земельній ділянці загальною площею 3,6035 га, кадастровий номер НОМЕР_2 яка перебувала в оренді гаражного кооперативу «Кенотрон». На підставі вказаного договору 04 грудня 2015 року проведено державну реєстрацію права власності на вказаний гараж за ОСОБА_3

А, згодом рішення Тернопільської міської ради №7/3/88 від 22 грудня 2015 року було вилучено з користування гаражного кооперативу "Кенотрон" земельні ділянки за адресою АДРЕСА_1 враховуючи згоду землекористувачів та передати громадянам безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів.

В списку громадян,після договору купівлі-продажу гаражу, яким передаються безоплатно у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних гаражів за адресою АДРЕСА_1 який є додатком до рішення міської ради від 22 грудня 2015 року №7/3/88, під номером дев'ять, значиться ОСОБА_6, номер НОМЕР_3, площа земельної ділянки яка вилучається та передається у власність 0,0026 га кадастровий номер НОМЕР_1.

В суді першої та апеляційної інстанції, представник Тернопільської міської ради визнав, що земельні ділянки виділялися у власність членам кооперативу які були членами кооперативу, мали в користуванні побудовані гаражі для їх обслуговування, або мали намір будуватися. Проте, що ОСОБА_6 продав гараж на час прийняття рішення сесії їм не було відомо.

Згідно довідки гаражного кооперативу «Кенотрон» №66 від 01 серпня 2016 року ОСОБА_3, є членом гаражного кооперативу "Кенотрон" у зв'язку з чим йому виділено земельну ділянку згідно протоколу правління гаражного кооперативу «Кенотрон» № 58 від 04 грудня 2015 року та АДРЕСА_1, розмір 24,6.

Відповідно до інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 25 листопада 2016 року, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0026 га станом на 25 листопада 2016 року знаходиться в комунальній власності.

Встановлено, що позивач звертався до Тернопільської міської ради із заявами про внесення змін до п. 9 додатку до рішення Тернопільської міської ради від 22 грудня 2015 року №7/3/88, однак виконавчий комітет Тернопільської міської ради вказане питання не передавав на вирішення сесії, а листами від 09 листопада 2016 року, 30 серпня 2016 року 09 серпня 2016 року та 05 жовтня 2016 року повідомляв позивача про відсутність підстав для внесення змін до рішення. А останнім листом від 18 липня 2017 року повідомили, що пункт 9 додатку до рішення сесії Тернопільської міської ради від 22 грудня 2015 року може бути визнано таким, що втратило чинність, за умови подання відповідного клопотання громадянина ОСОБА_6

Однак, як вбачається із матеріалів цивільної справи, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, є його дочка ОСОБА_5, яка як вбачається із матеріалів справи не ставить питання про включення даної земельної ділянки у спадкове майно ( а.с.60) і не зверталася із заявою в нотаріальну контору про прийняття спадкового майна за законом. А, сам ОСОБА_6 за час життя не проводив державну реєстрацію земельної ділянки під гаражем, а тому вона не була предметом спадкування після його смерті.

В п. 8 постанови від 16 квітня 2004 року № 7«Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), Пленум Верховного Суду України висловив свою позицію згідно з яким при вирішенні в судовому порядку питання про недійсність документів, виданих на підставі переглянутого рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про скасування свого рішення, за яким земельна ділянка була неправомірно одержана у власність чи користування, слід враховувати Рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), відповідно до п. 5 мотивувальної частини якого органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Таким чином, судова колегія апеляційного суду прийшла до висновку, що оскаржуване рішення Тернопільської міської ради перешкоджає ОСОБА_3 на отримання безоплатно у власність земельної ділянки необхідної для будівництва та обслуговування належного йому гаражу, яка безпідставно була передана особі, яка на час ухвалення рішення уже не була власником гаражу, а подання клопотання від ОСОБА_6 є неможливим у зв'язку з його смертю.

Саме скасування додатку до даного пункту надасть можливість ОСОБА_3 звернутися із заявою про виділення безоплатно у власність земельної ділянки для обслуговування гаражу.

Колегія суддів вважає, що скасування пункту 9 додатку до рішення сесії Тернопільської міської ради від 22 грудня 2015 року не порушить законних прав та інтересів спадкоємниці ОСОБА_5

Так відповідно до норм Земельного кодексу України, який вступив в силу 01січня 2002 року, якщо до 01 січня 2002 року місцевою радою не приймалося рішення про передачу у приватну власність земельної ділянки, а рішення ради про передачу у власність земельної ділянки прийнято вже після 01 січня 2002 року, однак не зареєстровано та не видано за життя громадянина державного акта на право власності на земельну ділянку, така земельна ділянка не може бути успадкована. Разом з тим, відповідно до статті 120 Земельного кодексу України та статті 1225 Цивільного кодексу України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. У такому випадку спадкоємці повинні оформити своє право на земельну ділянку, на якій розміщено успадкований житловий будинок. Таке право може бути оформлено шляхом звернення спадкоємців до місцевої ради, яка відповідно до їх заяви має прийняти рішення або про безоплатну передачу у приватну власність цієї земельної ділянки без зміни цільового призначення, або ж про передачу в оренду.

Як вбачається з матеріалів справ, гараж АДРЕСА_1 на теперішній час є власністю позивача та знаходиться на земельній ділянці, яка не оформлена за життя ОСОБА_6 не може бути оформленою за спадкоємцями, так як це не передбачено законодавством.

На підставі наведеного колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права при розгляді спору не порушені, застосовані правильно, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, а інші доводи апеляційної скарги є неспроможними та необґрунтованими і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільської міської ради, виконавчого комітету Тернопільської міської ради - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 червня 2017 року -залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Б.І. Сташків