Справа № 161/5828/17
Провадження № 4-с/161/107/17
У Х В А Л А

21 квітня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Гриня О.М.

при секретарі Муригіній А.І.

за участю: першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_1,

представника Луцької міської ради ОСОБА_2,

державного виконавця Мондровського М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради на дії заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 та виконуючого обовязки начальника Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради звернувся в суд зі скаргою на дії заступника начальника Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 та виконуючого обовязки начальника Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року позов прокурора в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, задоволено в повному обсязі. Луцьким міськрайонним судом 26 березня 2016 року видано виконавчий лист в даній справі, в якому чітко зазначено, що відшкодуванню підлягають витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Луцькою місцевою прокуратурою 21 березня 2017 року вищевказаний виконавчий лист повторно звернуто до виконання до Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області. Однак, заступником начальника Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 прийнято рішення про повернення зазначеного виконавчого документу без прийняття до виконання, мотивуючи свої дії вимогами ст. 4 ч.4 п.8 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з ненаданням підтвердження сплати стягувачем, Луцькою міською радою, авансового внеску. За результатами розгляду скарги, поданої на такі дії державного виконавця, в.о. начальника Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 винесено постанову про перевірку виконавчого провадження та визнано, що рішення заступника начальника Першого ВДВС м. Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 щодо відмови у прийнятті виконавчого документу за заявою прокурора у звязку із несплатою авансового внеску є таким, що відповідає вимогам закону.

Вважає вказані рішення посадових осіб Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області незаконними, оскільки законом визначено вичерпний перелік рішень суду, за примусове виконання яких стягувачі звільняються від сплати авансового внеску (ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження»), зокрема, до них віднесено: рішення про відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Крім того, від сплати авансового внеску також звільняються державні органи у разі їх звернення до органів ДВС. Злочинними діями ОСОБА_5 було заподіяно збитки у виді понесених місцевим бюджетом міста Луцька витрат на забезпечення належного лікування потерпілого від злочину в комунальному медзакладі. Прокурор у виконавчому провадженні у відповідності до ст. 14 Закону виступає як учасник виконавчого провадження, який наділений певним колом повноважень, зокрема, виконавець розпочинає примусове виконання рішення за заявою прокурора у разі представництва інтересів держави в суді.

Крім того, зазначає, що Луцька міська рада звільнена від сплати авансових внесків при зверненні до примусового виконання вказаного рішення суду і на підставі абз.8 ч.2 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Просить визнати неправомірним та скасувати рішення заступника керівника Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3, викладене у повідомленні від 24 березня 2017 року про повернення виконавчого документу від 07 квітня 2016 року в справі №161/1961/16-ц стягувачу без прийняття до виконання, яке направлене 27 березня 2017 року; визнати неправомірною та скасувати постанову №27/53626875/2017 від 07 квітня 2017 року в.о. керівника Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4; зобовязати державного виконавця Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області невідкладно відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду від 07 квітня 2016 року, виданого 23 червня 2016 року, та провести виконавчі дії до виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь місцевого бюджету міста Луцька витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Прокурор, перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури ОСОБА_1, вимоги скарги підтримав з підстав в ній зазначених, просив скаргу задовольнити в повному обсязі.

Представник стягувача, Луцької міської ради, ОСОБА_2 скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу заперечував, вважає своє рішення законним та обґрунтованим, просив відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2016 року по справі № 161/1961/164-ц за позовом першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради до ОСОБА_5 про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року, було видано 23 червня 2016 року виконавчий лист № 1955 про стягнення в з боржника ОСОБА_5І на користь місцевого бюджету міста Луцька 1372,00 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 (а.с.8).

Повідомленням від 27 березня 2017 року заступник начальника Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 відмовив у прийнятті до виконання вказаного виконавчого документу, оскільки стягувачем, Луцькою міською радою, не здійснено оплату авансового внеску (а.с.9).

Постановою №27/53626875/2017 про перевірку виконавчого провадження від 07 квітня 2017 року в.о. керівника Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_4 повідомила, що при здійсненні контролю за рішеннями, діями державних виконавців під час виконання виконавчих проваджень проведено перевірку виконавчого провадження в АСВП №53626875 в ході якої встановлено, що дії заступника начальника Першого ВДВС міста Луцька ГТУЮ у Волинській області ОСОБА_3 є такими, що відповідають вимогам п.8 ч.4 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с.13-15).

В силу пунктів 6, 8 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до ст. 26 цього Закону; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України обов'язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», від сплати авансового внеску звільняються, в тому числі державні органи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 6 Конституції України, державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Державний орган являє собою відносно самостійну, структурно відособлену ланку державного апарату, створювану державою з метою здійснення певного виду державної діяльності, наділену відповідною компетенцією, що спирається у процесі реалізації своїх повноважень на організаційну, матеріальну і примусову силу держави.

Статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру покладаються такі функції:1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян. На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», ст. 1 Закону України «Про прокуратуру», прокуратура є державним органом, який відповідно до ст. 131-1 Конституції України здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Крім того, відповідно до позовних вимог прокурора, задоволених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в справі № 183/1961/16-ц від 07 квітня 2016 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2016 року, предметом справи є відшкодування збитків, заподіяних державі, внаслідок вчинення боржником злочину, за вчинення якого боржника притягнуто до відповідальності вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2015 року та з урахуванням наявності якого, за мотивувальною частиною рішення суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача (Луцької міської ради) підлягає стягненню в рахунок відшкодування збитків 1372,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1206 ПК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З огляду на викладене, суд вважає, що вирішуючи питання про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець мав керуватись положеннями ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює пільги щодо сплати авансового внеску у правовідносинах, щодо яких видано виконавчий лист, а отже вимоги скаржника підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Луцької міської ради на дії заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 та виконуючого обовязки начальника Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання задовольнити.

Визнати неправомірними дії заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 щодо винесення повідомлення від 24.03.2017 року про повернення виконавчого листа № 161/1961/16-ц.

Визнати неправомірним та скасувати повідомлення заступника начальника Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_3 від 24.03.2017 року про повернення виконавчого листа № 161/1961/16-ц.

Визнати неправомірною та скасувати постанову виконуючого обовязки начальника Першого відділу Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 від 07.04.2017 року 27/53626875/2017.

Зобовязати Перший відділ Державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області прийняти до примусового виконання виконавчий лист № 161/1961/16-ц.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в пятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7