У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоСитнік О.М.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7, Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Лавін», третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування майнової шкоди,за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 08 липня 2014 року ОСОБА_8, керуючи автомобілем «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці, допустив зіткнення з його автомобілем «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2, під його керуванням.

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 30 липня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП), притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Під час ДТП ОСОБА_8 виконував службові обов'язки відповідно до трудового договору, укладеного з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 (далі - ФОП ОСОБА_7.), на автомобілі орендованому останнім у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Лавін» (далі - ТОВ «Лавін»).

Вказував, що внаслідок ДТП його автомобіль зазнав пошкоджень. Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» (далі - ПАТ «СТ «Гарантія») відшкодувало йому 34 417 грн 78 коп., проте подальше використання автомобіля виявилося неможливе, а коштів, відшкодованих страховиком, є недостатньо для його відновлення.

Просив на підставі ст. ст. 16, 22, 1166, 1172, 1187, 1188 ЦК України стягнути солідарно з ПАТ «СТ «Гарантія», ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Лавін» грошові кошти у розмірі 15 582 грн 22 коп. у відшкодування майнової шкоди; стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Лавін» грошові кошти у розмірі 24 803 грн 54 коп. у відшкодування майнової шкоди; стягнути солідарно з ПАТ «СТ «Гарантія», ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Лавін» грошові кошти у розмірі 562 грн 80 коп. за проведення оцінки в Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі при Управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області від 24 листопада 2014 року та 984 грн за проведення автотоварознавчої експертизи у Вінницькому відділенні Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову узадоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що позивачем проведено ремонт автомобіля, у зв'язку з чим неможливо визначити його залишкову вартість, відповідно і розмір шкоди, який би підлягав відшкодуванню. Також позивач, здійснивши відновлення автомобіля, не надав доказів витрат, які він здійснив.

Судами встановлено, що 08 липня 2014 року ОСОБА_8, керуючи автомобілем «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, та рухаючись по вул. Хмельницьке шосе у м. Вінниці, допустив зіткнення з автомобілем «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2, що належав ОСОБА_6

11 липня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до ПАТ «СТ «Гарантія» із заявою про відшкодування заподіяної шкоди та 17 жовтня 2014 року отримав страхове відшкодування у розмірі 34 417 грн 78 коп. (а. с. 81−84, т. 1).

Згідно з полісом від 08 січня 2014 року АС/8287260 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіль «Mercedes Benz», державний номерний знак НОМЕР_1, був застрахований у ПАТ «СТ «Гарантія» (а. с. 7, т. 1).

Постановою Липовецького районного суду Вінницької області від 30 липня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а. с. 6, т. 1).

ОСОБА_8 під час ДТП знаходився у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 на підставі трудового договору від 01 липня 2014 року (а. с. 22, 23, т. 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 2 ст. 11 ЦПК України).

ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним позовом на підставі ст. ст. 16, 22, 1166, 1172, 1187, 1188 ЦК України.

При цьому для підтвердження розміру шкоди позивач провів експертизу. Згідно зі звітом № 4 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу, складеного 24 листопада 2014 року Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 120 486 грн. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Nissan Maxima», державний номер НОМЕР_2, у результаті його пошкодження, з урахуванням ПДВ складає 143 059 грн 30 коп. (а. с. 176−180, т. 1).

Згідно з актом про оцінку № 0376 автотоварознавчого дослідження транспортного засобу, складеного 31 серпня 2014 року СПД «ОСОБА_9.», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2, становить 41 301 грн 34 коп. (а. с. 65−68, т. 1).

Відповідно до висновку № 1871/15-21 експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного 23 листопада 2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2, без врахування коефіцієнта фізичного зносу після ДТП становить 98 587 грн 09 коп., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 41 тис. грн 13 коп.; ринкова вартість зазначеного автомобіля на день скоєння ДТП становить 74 803 грн 54 коп.; матеріальний збиток, завданий власнику цього автомобіля внаслідок його пошкодження при ДТП, згідно розрахунків складає 74 803 грн 54 коп. (а. с. 219−224, т. 1).

Частиною 1 статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з висновку № 1871/15-21 експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, складеного 23 листопада 2015 року за результатами автотоварознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, проводити відновлювальний ремонт автомобіля «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2, недоцільно, а матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля дорівнює вартості повно комплектного технічно справного автомобіля з аналогічним роком виготовлення на ринках України (а. с. 219−224, т. 1).

У судовому засіданні в суді першої інстанції судовий експерт підтвердив, що автомобіль «Nissan Maxima», державний номерний знак НОМЕР_2, є фізично знищеним, а позивач підтвердив те, що він після ДТП його відремонтував.

Висновок судів про те, що, здійснивши відновлення автомобіля, позивач не надав доказів про витрати, які він здійснив, та не можна встановити залишкову вартість автомобіля, не відповідає дійсності, оскільки у матеріалах справи містяться висновки трьох автотоварознавчих досліджень транспортного засобу «Nissan Maxima».

За таких обставин, суди, у порушення вимог ст. ст. 212−214, 316 ЦПК України, зазначене не врахували, не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, та які правовідносини з них випливають, дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, що у силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 06 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.М. Ситнік
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак