РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року Селидівський міський суд Донецької області у складі: головуючого судді Капітонова В. І., при секретарі Нарижній О. Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 грудня 2015 року помер батько позивача ОСОБА_3 . На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день смерті батько позивача проживав сам, за вказаною адресою інших зареєстрованих осіб не було. Мати позивача ОСОБА_4 померла 18 червня 2008 року. На день смерті мати позивач проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартирі АДРЕСА_1. Зазначена квартира належала батькам позивача на праві приватної спільної сумісної власності. Відповідач ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача. Після смерті ОСОБА_4 була відкрита спадкова справа. Сторони відмовилися від прийняття спадщини. ОСОБА_3 не отримував свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_3 за життя залишив заповіт від 31 січня 1994 року, згідно з яким все своє майно заповів позивачу. Позивач звернувся до Авдіївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, була відкрита спадкова справа. 08 грудня 2016 року позивач звернувся до в. о. державного нотаріуса Авдіївської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, але постановою від 08 грудня 2016 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на заявлене спадкове майно, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2, в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація відсутня, а реєстрові книги та реєстраційна справа зберігаються в архіві КП « БТІ м. Донецька». Місто Донецьк на теперішній час є населеним пунктом, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер 18 грудня 2015 року.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи , надала до суду заяву про розгляд справи буз її участі, в якій вона зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, встановив наступне.

Відповідно до ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України передбачено , що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 жовтня 1993 року Житлово-комунальним відділом Авдіївського коксохімзаводу, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

ОСОБА_4 померла 18 червня 2008 року , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-НО № 289264, виданого 18 червня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції Донецької області.

Відповідно до вимог ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з копією свідоцтва про одруження ЯУ № 928519, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали шлюб 06 вересня 1952 року.

Відповідно до копії свідоцтва про народження І-НО № 709175, виданого повторно 16 травня 2016 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1.

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження ЯЕ № 477419, виданої 16 лютого 1955 року Костянтинівським міським ЗАГС, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6.

Згідно з копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № НОМЕР_1 від 21 березня 2017 року, 07 грудня 1974 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_7.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки Центру надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29д/1214 від 20 березня 2017 року, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 254 грудня 1971 року по 18 червня 2008 року. На день її смерті за даною адресою також був зареєстрований ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_8 та ОСОБА_2 відмовилися від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , що підтверджується копіями заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Разом з тим, як вбачається з копії спадкової справи, ОСОБА_3 подав до Авдіївської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4.

Згідно з копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 17205307 від 11 листопада 2008 року, після смерті ОСОБА_4 , яка померла 18 червня 2008 року, Авдіївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 558.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 не видавалося.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт , відповідно до якого все належне йому майно він заповів ОСОБА_1.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до довідки , виданої Центром надання адміністративних послуг Авдіївської міської ради № 07-29/д-1215 від 20 березня 2017 року, з 14 липня 1975 року по 18 грудня 2015 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. На день його смерті за даною адресою зареєстровані члени сімї відсутні.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 грудня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер 18 грудня 2015 року, оскільки на заявлене спадкове майно інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Заявником не надані відомості з паперових носіїв, оскільки реєстрові книги та реєстраційна справа на квартиру зберігаються в архіві Комунального підприємства « БТІ м. Донецька». Місто Донецьк на теперішній час є населеним пунктом, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 43904703 від 19 травня 2016 року, після смерті ОСОБА_3 19 травня 2016 року Авдіївською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 3/2016.

Згідно з копією спадкової справи , свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавалось.

Частиною 1 ст. 67 Закону України « Про нотаріат» передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 р. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Пунктом 4.18 Порядку визначено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємцями, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством; у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_1, яка не має можливості підтвердити право власності крім як шляхом звернення до суду, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст.. 1216, 1217, 1218, 1268, 1269 ЦК України керуючись ст.ст. 209, 213-215, 218, 223, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_3, який помер 18 грудня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Селидівський міський суд Донецької області шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а в разі відсутності у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Капітонов