Справа № 265/7451/17
Провадження № 2/265/1914/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 грудня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Гноєвого С.С.,

за участю секретаря судового засідання Мамаєвої С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

третя особа: Приватне підприємство «Альянс-ГіС», -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до ОСОБА_2, третя особа ПП «Альянс-ГіС» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що на підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 07 жовтня 1992 року № 436/1 ОСОБА_2 був квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у даній квартирі. Окрім нього у вказаній квартирі зареєстровані вона, ОСОБА_1 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_3, та її донька, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.. З квітня 2010 року її батько, ОСОБА_2, у вказаній квартирі не мешкає. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 08 грудня 2016 року ОСОБА_2 був визнаний безвісно відсутнім. З 26 квітня 2017 року вона є наймачем вказаної квартири. На даний час вона бажає переоформити особовий рахунок квартири на себе. Зазначала, що відповідач квартирою не користується, не цікавиться, особистих речей у вказаній квартирі не має. Зокрема, вважає, що оскільки ОСОБА_2 був визнаний безвісно відсутнім, тому вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1. На підставі викладеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, надавши суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представник третьої особи - ПП «Альянс-ГіС», у судове засідання також не зявився за невідомих суду причин.

Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідача із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження, а також свідоцтвом про шлюб з якого вбачається, що позивачем після реєстрації шлюбу було змінено з «Кахній» на «Сафонова».

ОСОБА_2 був квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1, що підтверджується ордером на житлове приміщення № 000794, який було видано на підставі рішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 07 жовтня 1992 року № 436/1.

З копії особового рахунку вбачається, що з 26 квітня 2017 року квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, окрім неї в квартирі також зареєстрована її донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно зі ст. ст.71,72 ЖК України, у разі відсутності без поважних причин в житловому приміщенні більше шести місяців наймача або членів його сім'ї в судовому порядку зазначені особи визнаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі по тексту Закон) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 08 грудня 2016 року (справа №265/4721/16-ц; провадження №2-о/265/434/16) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, було визнано безвісно відсутнім з 01 грудня 2010 року.

Згідно відповіді Лівобережного районного відділу надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 04-13-6061 від 06 листопада 2017 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, був знятий з місця реєстрації, а саме квартири АДРЕСА_2, на підставі рішення суду № 2-о/265/434/16 від 08 грудня 2016 року.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом було встановлено, що на день звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом, відповідач, ОСОБА_2 вже був знятий з місця реєстрації за адресою спірної квартири 20 січня 2017 року на підставі рішення суду, тобто права позивача ОСОБА_1 порушено не було та взагалі відсутній спір у справі. .

З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 259, 263-265, 280, 281, 285 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2017 року.

Суддя С.С. Гноєвой