Справа № 464/5023/17
пр.№ 2/464/1412/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2017 м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Мички Б.Р.

при секретарі Янишин М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь не виплачену зарплату за період з травня 2008р. по квітень 2013р. в сумі 45 347,34 грн., а також середню зарплату за період затримки розрахунку у розмірі 73 038,00 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.04.2007р. його прийнято на посаду ст.майстра механообробного цеху ТзОВ «Львівські автобусні заводи». 01.09.2010р. переведений заступником начальника механообробного цеху. Згодом, 01.04.2011р. був переведений на відокремлений структурний підрозділ ТОВ «Львівські автобусні заводи», а 01.06.2011р. переведений майстром в арматурно-механообробний цех на посаду майстра. 12.08.2013р. він був звільнений згідно п.1 ст.37 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні відповідач не провів з ним належного розрахунку. Таким чином, невиплачена заробітна плата за період з травня 2008р. по квітень 2013р. та компенсація за невикористану відпустку становить 45 347,34 грн. На його неодноразові звернення з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі відповідач не реагує. Оскільки відповідач порушив термін проведення розрахунку просить також стягнути з нього середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 73038 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши до суду клопотання за змістом якого позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задоволити, а розгляд справи здійснювати у його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У звязку з неявкою сторін та з врахуванням поданої позивачем заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільнення працівника виплата всіх сум, що належать йому, провадиться в день звільнення, або якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.04.2007р. перебував у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Львівські автобусні заводи», а саме 01.04.2007р. - прийнято на посаду ст.майстра механообробного цеху ТзОВ «Львівські автобусні заводи»; 01.09.2010р. - переведений заступником начальника механообробного цеху; 01.04.2011р. - переведений на відокремлений структурний підрозділ ТОВ «Львівські автобусні заводи», а 01.06.2011р. - переведений майстром в арматурно-механообробний цех на посаду майстра; 12.08.2013р. - звільнений згідно п.1 ст.37 КЗпП України за згодою сторін, що стверджується даними Трудової книжки заведеної 17.07.1980р. на імя позивача. Також встановлено, що при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі і не провів з ним повного розрахунку.

Оскільки відповідачем, попри неодноразові звернення позивача, не видано відповідної довідки щодо невиплаченої заробітної плата, останнім проведено такий розрахунок згідно наданих управлінням Пенсійного Фонду України у Галицькому районі м.Львова індивідуальних відомостей про застраховану особу (облікова картка: НОМЕР_1). Таким чином, згідно представленого позивачем розрахунку, заборгованість по заробітній платі за період з травня 2008р. по квітень 2013р., з урахуванням компенсації за невикористану відпустку, становить 45 347,34 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Даний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки відповідачем жодних доказів щодо неправильного розрахунку заборгованості по заробітній платі не подано.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відтак, з огляду на те, що відповідач не провів із позивачем розрахунок в строк визначений ст.116 КЗпП, суд приходить до висновку, що у відповідності до положень ч.2, 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995р. № 100, з нього слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по день звернення з даним позовом до суду в сумі 73038 грн., з розрахунку 987 (днів затримки) х 9,25 грн. (ставки) х 8 год.

Відповідно до розяснень, які містить п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» не проведення розрахунку з працівником в терміни передбачені ст.116 КЗпП України є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Аналогічна позиція висвітлена в рішенні Конституційний Суд України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозвязку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України.

У відповідності до вимог ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести за допомогою належних та допустимих доказів ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням положень ст.ст. 57 59 Цивільного процесуального кодексу України.

Зважаючи на вищевикладені обставини, а також те, що відповідач не навів будь-яких даних щодо спростування заявлених позивачем вимог, не представив суду жодних доказів та не довів відсутності своєї вини у затримці виплаті заробітної плати та розрахунку при звільненні позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 1183,86 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі такого позову до суду.

На підставі ст.ст.116-117 К3пП України, ст.ст.27, 33 Закону України «Про оплату праці» та керуючись ст.ст.1, 10, 60, 88, 197, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України,

у х в а л и в :

позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (код 37552561) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) заборгованість по невиплаченій заробітній платі за період з травня 2008р. по квітень 2013р. в сумі 45 347 гривень 34 коп. та суму середньої заробітної плати за період затримки розрахунку у розмірі 73 038 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські автобусні заводи» (код 37552561) в дохід держави 1183 гривні 86 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга може бути подана позивачем до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: