Справа № 495/8583/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Левченко А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не зявився
від відповідачів: не зявилися
від третьої особи: не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/8583/16-ц
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області
про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстрації
01.11.2016 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2(далі по тексту відповідач-1) та ОСОБА_3(далі по тексту відповідач-2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі по тексту третя особа) про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстрації (а.с.2-3).
Так, позивач просить суд визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування будинком № 95, що знаходиться за адресою: вул. Маяковського, 95 в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03.11.2016 року (суддя Чебан Н.В.) було відкрито провадження у справі № 495/8583/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої особи ВК Карналіївської СР про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстрації. Справу призначено до розгляду (а.с.10).
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15.03.2017 року цивільну справу № 495/8583/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої особи ВК Карналіївської СР про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстраціїбуло прийнято до провадження судді Мишко В.В. (а.с.67-68).
Позивач ОСОБА_1, в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, відповідно до якої заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.72).
Представник третьої особи ВК Карналіївської СР, в судове засідання не з'явився, але від сільського голови надійшов до суду лист, згідно з яким останній просив розглянути справу без участі їх представника та прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства(а.с.46).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відзив або заперечення на позов ОСОБА_1 до суду не надали та в судові засідання не з'явилися без поважних причин, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду.
Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було надіслано запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо доступу до персональних даних ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.59).
Згідно відповіді, що надійшла з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 15.08.2008 року за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Карналіївка, вулиця Маяковського, будинок 95 (а.с.62).
Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було надіслано запит до Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо доступу до персональних даних ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2(а.с.60).
Згідно відповіді, що надійшла з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованою/знятою з реєстрації по м. Одесі та Одеській області не значиться (а.с.61).
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно із ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про місце проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Так, ухвала суду про призначення слухання справи, судові повістки, а також копія позовної заяви ОСОБА_1 з додатками до неї були надіслані на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Карналіївка, вулиця Маяковського, будинок 95), яка наявна в матеріалах справи та за якою зареєстрована ОСОБА_2 Усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку із не проживанням адресатів (а.с.70-71).
Згідно із ч.2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на пятнадцять днів.
Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідачі в жодне судове засідання не зявилися, будь-яких клопотань не заявляли, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, позивач в судові засідання не зявився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, правомірними, обґрунтованими, а ле підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 15 грудня 2008 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу будинку № 95, що знаходиться за адресою: вул. Маяковського, 95, в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області (а.с.5).
Вказаний будинок зареєстрований за ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.04.2009 року, що підтверджується витягом №22349853, реєстраційний номер 12632569 (а.с.6).
За твердженням позивача, на даний час ОСОБА_1 стало відомо, що у придбаному будинку зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які фактично у житловому приміщенні не проживають і не користуються ним.
Зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, жодних правових підстав для проживання та реєстрації у вищевказаному житловому приміщенні не мають.
Позивач зазначає, що такі дії відповідачів, з огляду на те, що вони добровільно знятися з місця реєстрації не виявили бажання, створюють перешкоди у здійснені прав власника позивача, який не може вільно розпоряджатися будинком.
Відповідно до довідки Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 33 від 17.03.2016 року в житловому будинку, розташованому в селі Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області по вулиці Маяковського, будинок 95, зареєстровані ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вищевказані громадяни в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області по вулиці Маяковського, будинок 95, фактично ніколи не проживали та на даний час не проживають (а.с.7)
Відповідно до складеного комісією Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Акту, житловий будинок в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області по вулиці Маяковського, будинок 95, належить на праві власності ОСОБА_1. По даній адресі зареєстрована ОСОБА_2, яка не проживає і ніколи не проживала. На теперішній час місце знаходження ОСОБА_2 невідоме (а.с.8).
Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння (ст.391 ЦК України).
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно із статтею 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст.72 ЖК України).
Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно із пунктом 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року, суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК України.
Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З даних положень вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є самостійною підставою для зняття з реєстрації.
Між тим, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування будинком № 95, що знаходиться за адресою: вул. Маяковського, 95 в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 взагалі зареєстрована за даною адресою.
Так, відповідно до листа Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №330/02-09 від 17.03.2016 року у відповідності до акту приймання-передачі Білгород-Дністровським РВ ГУДМС в Одеській області виконавчому комітету Карналіївської сільської ради були надані картки реєстрації осіб.В результаті встановлено, що за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Карналіївка, вулиця Маяковського, буд. 95, зареєстрована лише одна особа: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією картки реєстраційного обліку. Відомості про реєстрацію ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні. Згідно оновлених даних представнику позивача була надана довідка про реєстрацію осіб в вищезазначеному будинку. Довідка від 17.03.2016 року №33 була надана на підставі відомостей, записаних в по господарській книзі сільської ради (а.с.23-24).
Згідно довідки Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №97 від 15.06.2016 року в житловому будинку, розташованому в селі Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області по вулиці Маяковського, будинок 95, зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вищевказана громадянка в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області по вулиці Маяковського, будинок 95, фактично ніколи не проживала та на даний час не проживає (а.с.25).
Таким чином, малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не набула права користування спірним приміщенням у встановленому законом порядку а тому, суд вважає, що позивачем обраний не правильний спосіб захисту порушеного права як визнання особи, такою, що втратила права користування спірним приміщенням.
Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставить місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.
Таким чином, місцем проживання неповнолітньої або малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона дійсно проживає.
Однак місце проживання дитини за фактичним місцем проживання батьків не вважається безумовним, якщо суд установить інше постійне місце проживання дитини.
Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що ОСОБА_2 фактично не мешкає в житловому приміщенні, що розташоване за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Карналіївка, вулиця Маяковського, будинок 95, суд дійшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 316-317, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчого комітету Карналіївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні приватною власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування та зняття з реєстрації задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинком № 95, що знаходиться за адресою: вул. Маяковського, 95 в с. Карналіївка Білгород-Дністровського району Одеської області.
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко