Справа № 505/1297/16-ц
Провадження № 2/505/28/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Нікітішина В.П.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Подільську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся 05.04.2016 року в суд з цим позовом, вказуючи, що 06 жовтня 2011 року між ним та ОСОБА_4 був укладений Договір позики від 06.10.2011 року, на підтвердження чого Відповідачем були підписані розписки, за умовами якого останній передались грошові кошти в розмірі 80 000 (вісімдесят тисяч) доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язувалась повернути Позивачу таку ж суму грошових коштів. Крім того, цього ж дня Відповідачем була надана розписка, якою Відповідач гарантувала виконання взятих на себе зобов'язань розпочатим будівництвом біля власного магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позика була надана Відповідачу строком до 06 жовтня 2014 р.

Однак, позика не була повернута своєчасно. За таких підстав Позивач звернувся до Котовського міськрайонного суду Одеської області і рішенням від 16.12.2015 року по справі №505/3214/15-ц задоволено позов Позивача, а саме: стягнуто з ОСОБА_4 суму боргу в розмірі 2491720 гривень.

Однак, ОСОБА_4 до теперішнього часу борг не повертає. Позивач неодноразово звертався до Відповідача із вимогами виконати свої зобов'язання, в тому числі переоформити в якості часткового виконання своїх зобов'язань об'єкт незавершеного будівництва, розташований біля належного Відповідачу магазину по АДРЕСА_1

Відповідач уникає такого переоформлення на користь Позикодавця, а тому виникає необхідність звернутись із відповідним позовом до суду.

Відповідно до п.8.1. договору позики від 06.10.2011 року визначено, що Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю всю суму позики в повному обсязі та терміни, передбачені цим договором. Позичальник гарантує повернення позики усім своїм майном, яке йому належить на праві власності, в чому б воно не полягало і де б воно не знаходилось, в тому числі нерухомим майном, земельними ділянками, майновими права тощо.

Відповідно до витягу з рішення № 86 виконавчого комітету Котовської міської ради Одеської області від 23.06.2006 року ОСОБА_4 надано право на будівництво торгівельного павільйону по продажу продтоварів з майданчиком для виносної торгівлі по АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 220 м.кв.

Отже, враховуючи все вищезначене, він вважає, що право власності на об'єкт незавершеного будівництва, що розташований на території біля магазину «Візит» має бути визнаний як його власність з врахуванням укладеного з відповідачем договору позики та наданих розписок.

У зв'язку з цимпросив постановити рішення суду яким визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на об'єкт незавершеного будівництва, який розпочато ОСОБА_4 біля магазину «Візит», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташований на земельній ділянці загальною площею 220 м.кв.

Позивач у судове засідання не з'явився. Його представник за довіреністю адвокат Павленко А. Л. у судове засідання не з'явилась, надала заяву, згідно якої на позові наполягала та просила розглянути справу у її та позивача відсутність.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про перенесення розгляду справи, у зв'язку з слуханням справи №505/1877/15-ц у касаційній інстанції. Проте, доказів її виклику на судове засідання до касаційної інстанції, суду надано не було.

Представник третьої особи адвокат Кресюн В. А. у судовому засіданні проти перенесення розгляду справи заперечував, у зв'язку з необґрунтованістю клопотання відповідачки та закінченням передбачених ст.157 ЦПК України строків розгляду цієї справи.

Згідно ч.1 ст.157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця.

Провадження у справі відкрито 21.04.2016 року.

Отже у суду не має передбачених законом підстав для чергового відкладення справи, оскільки визначений ст.157 ЦПК України строк на розгляд справи уже закінчився.

Зважаючи на ці обставини, суд відмовив у задоволенні клопотання відповідачки про чергове відкладення розгляду справи, та розглянув справу у відсутність позивача та відповідачки.

Вислухавши пояснення представника третьої особи та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2011 року ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_4 договір позики, згідно якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_4 80000,00 доларів США, що еквівалентно 648000,00 грн. на строк до 06 жовтня 2014 року.

На підтвердження отримання коштів, відповідачкою було написано розписку про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 80000,00 доларів США.

06 жовтня 2011 року на забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, ОСОБА_4 була надана розписка, якою вона гарантувала, що у разі неповернення у встановлений договором строк грошових коштів, зобов'язується переоформити на користь ОСОБА_1 право власності на об'єкт незавершеного будівництва, який розпочато ОСОБА_4 біля магазину «Візит», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, відповідачка не виконує належним чином свої зобов'язання та не дотримується терміну повернення наданої їй позики.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2015 року було стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі 2491720,00 грн.

Однак, ОСОБА_4 до теперішнього часу боргові зобов'язання за договором позики не виконала.

Представник третьої особи адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що позивач хоче визнати за собою право власності на розпочате будівництво нерухомого майна, яке знаходилось в іпотеці у ОСОБА_3, та на яке рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2016 року за ОСОБА_3 визнано право приватної власності. Крім цього на цей час це будівництво ОСОБА_3 завершено та є його власністю.

Як слідує з наданих третьою особою копій документів, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, на забезпечення виконання зобов'язання за договором позики, укладеним між нею та ОСОБА_3 від 29 вересня 2012 року, було укладений договір іпотеки, предметом якого була кам'яна будівля магазину загальною площею 46.8 кв.м., зазначена в схематичному плані під літером «А» з прибудовою (незакінчене будівництво) літери «А-1 ,а», розпочатим будівництвом «А-2», ганками «а-1,а-2» та вимощенням І, II, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Одеська область, належна іпотекодавцеві на підставі на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Котовської міської ради 25 грудня 2001 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві «Котовське МРБТІ та РОН» в кн. 4, запис № 297, реєстраційний номер 2983059. Земельна ділянка площею 330 кв.м., на якій

розташована ця будівля магазину, орендується іпотекодавцем згідно з договорами оренди №26-с, затвердженим заступником начальника Фонду держмайна по Одеській області 11 липня 2002 року та № 69-с, затвердженим заступником начальника Фонду держмайна по Одеській області 11 липня 2002 року.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2016 року в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 у розмірі 100000,00 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки: кам'яну будівлю магазину загальною площею 46.8 кв.м., зазначену в схематичному плані під літером «А» з прибудовою (незакінчене будівництво) літери «А-1 ,а», розпочатим будівництвом «А-2», ганками «а-1,а-2» та вимощенням І, II, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Одеська область, визнавши за ОСОБА_3 право приватної власності на кам'яну будівлю магазину загальною площею 46.8 кв.м., зазначену в схематичному плані під літером «А» з прибудовою (незакінчене будівництво) літери «А-1 ,а», розпочатим будівництвом «А-2», ганками «а-1,а-2» та вимощенням І, II, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Одеська область.

Рішенням апеляційного суду одеської області від 21 грудня 2016 року, рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 січня 2016 року в частині визначення вартості предмету іпотеки змінено, в іншій частині рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_4 зверталась до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного між нею та ОСОБА_3 29 вересня 2012 року.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2017 року, рішення Любашівського районного суду Одеської області від 16 листопада 2016 року було змінено в частині підстав та мотивів відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, в решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 31 січня 2017 року залишено без змін.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 21.12.2016 року, за ОСОБА_3 22.09.2016 року було зареєстровано право приватної власності на нежитлове приміщення, будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

За змістом ст. 3 Закону України "Про іпотеку", зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрації обтяжень", зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Оскільки на підставі іпотечного договору від 29 вересня 2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за ОСОБА_3 , який є обтяжувачем з вищим пріоритетом, вже було визнано право приватної власності на спірну будівлю магазину, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88,212-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у порядку, передбаченому ст.223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд, який його постановив на протязі 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутніми у судовому засіданні протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Су д д я -