Справа № 451/1438/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крет А.І.
Провадження № 22-ц/783/2495/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства "ОСОБА_2." - ОСОБА_2 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року у справі за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_2." до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року ФК "ОСОБА_2." звернулося з позовом, посилаючись на те,що постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року було скасовано ухвалою Вищого адміністративного суду від 19 червня 2014 року з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. У зв'язку з порушенням органом державної влади - Сокальським районним судом його прав, гарантованих ст.ст.8,40,55 Конституції України, шляхом постановлення незаконної постанови від 21 вересня 2009 року.

Просив ухвалити рішення, яким стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України в користь Фермерського господарства ОСОБА_3 кошти в сумі 1 000 000 (один мільйон) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті незаконних дій судді Сокальського районного суду Львівської області, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від10 лютого 2017 року закрито провадження у справі за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_2." до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди в частині вимог до Сокальського районного суду Львівської області.

Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 рокув задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник Фермерського господарства "ОСОБА_2." - ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що відповідачем не подано доказів, які б спростовували його вимоги. Однак, в позовній заяві він чітко надав докази підтвердження факту заподіяння моральних страждань відповідачем, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних страждань він зазнав, в якій грошовій сумі та з чого при цьому він виходив.

Вважає, що суд мав захистити права фермерського господарства.

Просить рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог ст.74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались.

Представник відповідача - Сокальського районного суду Львівської області надіслав на адресу суду подав письмові заперечення проти апеляційних скарг та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

За таких обставин, розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи установлено, що постановою Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства «ОСОБА_2.» до Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області та Державної екологічної інспекції у Львівській області про скасування акту №51 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України від 14.10.2005 року складений екологічною інспекцією в Сокальському районі; претензій на добровільне відшкодування збитків за вих.№202 від 17.10.2005 року; розрахунку розмірів збитків, заподіяних державі внаслідок забору поверхневих вод (меліоративний канал басейн р. З.Буг) для наповнення ставка для риборозведення в с. Поториця Сокальського району; стягнення збитків з Екологічної інспекції у Львівській області та Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області в сумі 7 075 500 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, завданої фермерському господарству незаконним рішенням Державного Управління охорони навколишнього природного середовища в Львівській області та екологічною інспекцією в Сокальському районі, що призвело до приниження ділової репутації і підриву довіри до діяльності фермерського господарства. (а.с.4-5).

Ухвалою колегії суддів Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року апеляційну скаргу Фермерського господарства «ОСОБА_2.» залишено без задоволення, а постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року у справі № 2а-11/09/0370 - без змін. (а.с.6-8).

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 19 червня 2014 року по справі № К/800/12542/14, касаційну скаргу фермерського господарства «ОСОБА_2.» задоволено частково. Постанову Сокальського районного суду Львівської області від 21 вересня 2009 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2014 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с.9-12).

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судові практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причиненого зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення при вирішенні спору. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Відшкодування шкоди, завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, передбачено Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ст.2 цього Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає у разі постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Проте згідно з вимогами ч.ч.4,5 ст.4 цього ж Закону, ч.2 ст.23 ЦК України відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральні втрати громадянинові, які призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що їх предметом є виключно процесуальні дії судді щодо постановлення неправосудної постанови від 21.09.2009 року по справі №2а-11/09 при здійсненні правосуддя, внаслідок якої, ФГ "ОСОБА_2." було нанесено моральну шкоду, яка полягала у приниженні ділової репутації фермерського господарства, було порушено нормальні ділові та життєві зв'язки, що в свою чергу спричинило приниження честі, гідності та його ділової репутації.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частиною другою ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно частини третьою ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судові практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», позивач повинен зазначити у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

У Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, які пред'являються їм у зв'язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду у визначенні чи застосуванні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (у тому числі, наприклад, надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Крім того, застосування положення ч. 6 ст.1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади.

Тобто це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду.

А відтак, оскільки позивачем не доведено завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, та вини відповідача в заподіянні такої шкоди, суд правильно відмовив у задоволенні вимог позивачу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства "ОСОБА_2." - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 10 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Мельничук О.Я.