У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департементу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва Олександра Вячеславовича,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із указаною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що 22 жовтня 2015 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. за заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» було відкрито виконавче провадження № 49151865 про примусове виконання виконавчого листа № 757/25642/14-ц, виданого 17 липня 2015 року на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Форум» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави. 13 січня 2016 року державний виконавець по вказаному виконавчому провадженню виніс постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 54 948 943 грн 32 коп. Прийняття такої постанови аргументовано тим, що ОСОБА_2 в строк для самостійного виконання вказане рішення виконано не було. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєвим О.В. від 13 лютого 2017 року оголошено про розшук всього рухомого майна боржника. Посилаючись на те, що постанова від 13 січня 2016 року про стягнення виконавчого збору не обґрунтована, оскільки не проведена оцінка акцій, на які належить звернути стягнення за виконавчим документом, акції не реалізовані, сума виконавчого збору визначена не вірно, а постанова від 13 лютого 2017 року про розшук майна боржника є похідною, ОСОБА_2 просив задовольнити скаргу та визнати вказані постанови незаконними та скасувати їх.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2017 року ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2017 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою задоволено скаргу ОСОБА_2

Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. від 13 січня 2016 року по виконавчому провадженню № 49151865 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору в сумі 54 948 943 грн 32 коп.

Визнано незаконною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. по виконавчому провадженню № 52992046 від 13 лютого 2017 року про розшук майна боржника.

У касаційній скарзі Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеної ухвали апеляційного суду.

Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 17, ч. ч. 1, 2 ст. 25, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк (ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час вчинення виконавчих дій).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим державним виконавцем.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, правильно виходив із того, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_2 не є стороною кредитних договорів, а лише заставодавцем відповідно до договору застави акцій, і несе відповідальність лише в межах вартості предмета застави - простих іменних акцій ПАТ «Шполянський молокозавод» в кількості 3 508 552 штук та ПАТ «Городищенський маслозавод» в кількості 3 340 010 штук для задоволення вимог ПАТ «Банк Форум» про стягнення заборгованості за кредитом в сумі 549 489 433 грн 21 коп.

Крім того, апеляційний суд правильно врахував, що державний виконавець при розрахунку виконавчого збору по виконанню виконавчого листа № 757/25642/14-ц від 17 липня 2015 року мав виходити із номінальної вартості вказаних акцій, натомість державний виконавець помилково визначив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від загальної суми заборгованості за кредитом.

Також апеляційний суд, керуючись правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-785 цс 15, правильно зауважив, що сплив строку, наданого для добровільного виконання рішення суду, сам по собі не є достатньою підставою, з якою законодавець пов'язує стягнення виконавчого збору з боржника. Виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений для цього строк рішення, добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове його виконання.

Постановляючи нову ухвалу про задоволення скарги ОСОБА_2, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Медведєва О.В. є неправомірними, такими, що порушують права заявника,а тому постанова головного державного виконавця від 13 січня 2016 року та похідна від неї постанова від 13 лютого 2017 року підлягають скасуванню.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що апеляційний суд порушив норми процесуального права і неправильно застосував норми матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у відкритті касаційного провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департементу державної виконавчої служби Міністерства юстиції України МедведєваОлександра Вячеславовича, за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 липня 2017 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В.Ступак