печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі - Нікітіній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання відкритого акціонерного товариства «АСБ Лізинг» про надання дозволу на примусове виконання рішення економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 23.06.2016, -

В С Т А Н О В И В:

Стягувач ВАТ «АСБ Лізинг» звернулось до суду із клопотанням і просить надати дозвіл на примусове виконати на території України рішення економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 23.06.2016 у справі №226-13/2015М про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-лізингове підприємство «Украгропостач» (Україна м. Київ вул. Кіквідзе, 14-В офіс 4) на користь відкритого акціонерного товариства «АСБ Лізинг» (Республіка Білорусь, 220035, м. Мінськ, вул. Фізкультурна, 31-205) 2301,62 долара США за договором міжнародного лізингу №АСБ-2013-4404 від 24.09.2013, а також 15359252 білоруських рублів (еквівалент 777,33 долара США) витрати по сплаті державного мита. Клопотання обґрунтовано невиконанням в добровільному порядку боржником рішення, та нормами Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 (Дата набуття чинності для України 19.12.1992)

В судове засідання представник стягувача ВАТ «АСБ Лізинг» не з'явився, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Боржник ТОВ «Виробничо-лізингове підприємство «Украгропостач» в судове засідання не з'явився, повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки суд не повідомив, письмових заперечень не направив.

Відповідно до ч. 5 ст. 395 ЦПК України, неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою з сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Суд вивчивши клопотання, додані до нього документи, прийшов до наступного висновку.

Вирішуючи питання щодо надання дозволу на виконання вказаного рішення суд виходить з наступного.

Згідно ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Пункт 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» встановлює, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно ч. 1 ст. 396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено з підстав визначених ч. 2 ст. 396 ЦПК України.

На даний час між Україною та Республікою Білорусь діє Угода про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992 (Дата набуття чинності для України: 19.12.1992)

Згідно ст. 7 цієї Угоди Держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав взаємно визнають і виконують рішення компетентних судів, що набули законної чинності. Рішення, винесені компетентними судами однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, мають бути виконаними на території інших держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав. Рішення, винесені компетентним судом однієї держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав у частині звернення стягнення на майно відповідача, підлягають виконанню на території іншої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав органами, призначеними судом або визначеними законодавством цієї держави.

Згідно ст. 8 вказаної Угоди виконання рішення відбувається за клопотанням заінтересованої Сторони. До клопотання додаються: належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушене клопотання; офіційний документ про те, що рішення набуло чинності, якщо це не випливає з тексту самого рішення; докази про повідомлення іншої Сторони про процес; виконавчий документ.

Згідно ст. 9 вказаної Угоди у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання Сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця Сторона надасть компетентному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення, докази того, що: а) судом держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав, що запитується, раніше винесене рішення, яке набуло законної чинності у справі між тими самими Сторонами, про той самий предмет і на тій самій підставі; б) є визнане рішення компетентного суду третьої держави - учасниці Співдружності Незалежних Держав або держави, що не є членом Співдружності, по спору між тими ж Сторонами, про той же предмет і на тій же підставі; в) спір згідно з цією Угодою вирішений некомпетентним судом; г) інша Сторона не була повідомлена про процес; д) закінчився трирічний термін давності подання рішення щодо примусового виконання.

Стягувачем до клопотання додано: належним чином завірена копія рішення, про примусове виконання якого порушене клопотання; офіційний документ про те, що рішення набуло чинності ; докази про повідомлення іншої Сторони про процес.

Зокрема, стягувачем надано довідку про те, що боржник був своєчасно повідомлений належним чином, про що свідчить підтвердження засобів поштового зв'язку. Вказані повідомлення додано до довідки.

За таких обставин рішення підлягає виконанню на території України.

Відповідно до ч. 8 ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

З урахуванням викладеного розмір заборгованості Боржників в перерахунку на гривні складає: 2301,62 долари США + 777,33 доларів США = 3078,95 за курсом НБУ по відношенню до гривні відповідно складає 76388,75 гривень (1 долар США = 24,81 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7-9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.1992, ст.ст. 390-395 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Надати дозвіл на примусове виконання на території України Рішення економічного суду м. Мінська (Республіка Білорусь) від 16.05.2016 у справі №47-14/2016 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-лізингове підприємство «Украгропостач» (Україна м. Київ вул. Кіквідзе, 14-В офіс 4) на користь відкритого акціонерного товариства «АСБ Лізинг» (Республіка Білорусь, 220035, м. Мінськ, вул. Фізкультурна, 31-205) 2301,62 долари США за договором міжнародного лізингу №АСБ-2013-4404 від 24.09.2013, а також 15359252 білоруських рублів (еквівалент 777,33 доларів США) витрати по сплаті державного мита, а всього 3078,95 долари США, що за курсом НБУ складає 76388,75 грн.).

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом п'яти днів з дня її оголошення, а особами, що брали участь у справі, але не були присутні під час оголошення ,- в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Новак Р.В.