Справа №150/417/17
Провадження №2/150/176/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2017 с.Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кушнір Б.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гендзьори О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Королюк О.В.,

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Богданової С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.Мазурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Чернівецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про солідарне відшкодування збитків за шкоду, завдану знищенням посівів люцерни на користь ОСОБА_2 10952,50грн., ОСОБА_1 - 21 935грн. Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що їм належать суміжні земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 площею 1,0 га та НОМЕР_1 площею 0,5300 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташовані на території Білянської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власноті. На вказаних земельних ділянках встановлені та закріплені межові знаки, що підтверджується актом перевірки та дотримання вимог земельного законодавства зо об'єктом - земельної ділянкою від 05.05.2017, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на території Могилів-Подільського, Чернівецького, Ямпільського районів та м. Могилів-Подільського ОСОБА_7 Зазначені земельні ділянки були засіяні позивачами сільськогосподарською культурою - люцерною на щорічний укіс сіна та насіння. 28 травня 2017 року посіви люцерни було знищено внаслідок дискування родючого шару земельної ділянки відповідачами, про що було складено вищезазначений акт від 05.05.2017, згідно описової частини якого було встановлено факт механізованого обробітку грунту у вигляді оранки дискування, залишки сільськогосподарських культур - соняшнику, люцерни та було встановлено факт переміщення та часткового знищення межових знаків. Згідно відповіді Чернівецького відділення Могилів-Подільського відділу ГУНП у Вінницькій області від 11.05.2017 за №1049/226/01-2017, висновком про результати розгляду повідомлень від 08.05.2017, було встановлено факт знищення посіву люцерни шляхом культивації належних позивачам земельних ділянок. Внаслідок неправомірних дій відповідачів позивачам було завдано збитків знищенням посівів люцерни в розмірі 10952,50 грн. ОСОБА_2 та 21935 грн. ОСОБА_1, які вони просять стягнути солідарно з відповідачів.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Королюк Оксана Вікторівна та позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, та просили їх задоволити. Окрім того, уточнили дату знищення посівів люцерни, яка зазначена в позовній заяві, зокрема, просили вважати правильною дату «28 квітня 2017 року».

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Богданова Світлана Дмитрівна та відповідачі позовні вимоги не визнали, зазначивши про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, а також про неналежність доказів, пояснивши суду наступне, зокрема:

ОСОБА_4 зазначила, що на підставі рішення Білянської сільської ради у 2000 році їй та її чоловіку - ОСОБА_5 було виділено суміжні земельні ділянки площею 1га та 0,69га відповідно, які вони обробляли з 2000 року і по 2017 рік, зокрема, зазначила, що у серпні 2016 року вони зібрали урожай пшениці із своїх земельних ділянок, переорали їх, а на весні 2017року фрезою переорали 0,6га земельних ділянок, коли обробляли землю навесні 2017 року земля була чорна, пророслих рослин не було, межових знаків не було. Також зазначила, що їй було відомо про наявність спору між нею, її чоловіком та ОСОБА_2, ОСОБА_1, за вказані земельні ділянки з осені 2016року, однак, ухвалою Чернівецького районного суду від 29.11.2016року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про зобов'язання усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою залишено без розгляду у зв'язку із поданням позивачем заяви про залишення позову без розгляду, відтак, з вказаного часу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ніяких претензій до неї та її чоловіка з приводу користування земельними ділянками не заявляли, а також не повідомляли про факт засівання ними спірних земельних ділянок навесні 2017 року.

ОСОБА_5 суду пояснив, що відповідачам на праві власності належать суміжні земельні ділянки площею 1,6га, які вони обробляють з 2000року, у квітні 2017року обробляли 60 соток земельної ділянки, яка належить дружині, однак, на вказаних земельних ділянках не було жодних межових знаків, як позивачів, так і відповідачів, а також не було видно, що навесні 2017 року вказані земельні ділянки були оброблені та засіяні. Те, що частина їхньої земельної ділянки кимось оброблялась та засіяна їх ніхто не повідомляв. При складанні акта та висновків його ні поліція, ні інспектор Держкомзему не повідомляли ні телефоном, ні іншими засобами зв'язку.

У судових засіданнях за клопотанням представника позивача Королюк О.В. були допитані свідки:

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні 27.08.2017 пояснив, що він є спеціалістом із земельних питань Білянської сільської ради. 05.05.2017 до нього звернувся ОСОБА_1 у зв'язку із тим, що на його земельній ділянці і на земельній ділянці ОСОБА_2 пошкоджені посіви люцерни. При складені акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства були присутні ОСОБА_1, державний інспектор, поліція. В ході перевірки встановлено, що люцерна на земельних ділянках, які належать ОСОБА_2 та ОСОБА_1, перефрезирована за допомогою мотоблока, межових знаків при огляді, які встановила землевпорядна організація, не було. Було проведено рулеткою заміри. Фаза розвитку знищеної люцерії приблизно 3-5 листків, що становить 5-7 сантиметрів. Те, що люцерія посаджена ОСОБА_2 та знищена ОСОБА_4, встановлено з усних свідчень ОСОБА_1 Зазначив, що склав акт як спеціаліст від сільської ради, його обміри в акті не зафіксовані. Обміри також проводили представники землевпорядної інспекції, ширину вимірювали рулеткою, довжина була відома з технічної документації, розміри не пам'ятає. Обмірювали приблизно однієї години, після чого поїхали в сільську раду, де склали акт. Зразки люцерії не відбиралися. Висновок про те, що земельні ділянки належать ОСОБА_1, зробив на підставі межових знаків сусідів по ділянці. Земельні ділянки ОСОБА_9 та ОСОБА_4 - одні і ті самі, але межі не співпадають, земельна ділянка ОСОБА_9 захоплює земельну ділянку ОСОБА_14. Площа земельної ділянки ОСОБА_9 приблизно 1,0 га та 0,5 га, площа зазначалась в акті. На момент складання акту технічна документація була надана ОСОБА_9

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він є старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону та земель на території Могилів-Подільського, Чернівецького, Ямпільського районів та м.Могилів-Подільського. Позивачі звернулися із заявою до Головного управління Держгеокадастру, що стало підставою для перевірки. 04.05.2017 отримали звернення щодо самовільного зайнятття відповідачами земельних ділянок, ОСОБА_1 до управління письмово звертався вперше. 05.05.2017 був виданий наказ за № 65 про розгляд звернення. На земельну ділянку виїжджав він, державний інспектор та землевпорядник Білянської сільської ради, де було встановлено, що дві земельні ділянки знаходяться у власності ОСОБА_9, присутніми під час перевірки були також ОСОБА_1 та працівники поліції. В результаті перевірки було складено акт, виявлено обробіток грунту і залишки люцерни. Викликали ОСОБА_4 в телефонному режимі, обіцяла приїхати, але її не дочекались. ОСОБА_1 надав технічну документацію, правовстановлюючі документи та довідки з Держгеокадастру. На вказаних земельних ділянках було виявлено два межових знака невстановленого зразка - дерев'яний і залізний колик, зі сторони дороги, які були переміщені. Земельні ділянки, які належать ОСОБА_1, були переорані повністю, було видно обробіток грунту, залишилася суцільна смуга люцерії. За результатами огляду було складено акт, який підписали всі члени комісії. Звернень щодо скасування вказаного акту не було. Посилання в акті на наказ відсутній, так як законодавством це не передбачено. На місцевості визначали земельні ділянки ОСОБА_9 з пояснень землевпорядника та власника Іванця, а також за допомогою картографічних матеріалів. Висновок про переміщення межових знаків зробив з того, що залишились ями від попередніх межових знаків, два знаки були переміщені. В технічній документації є акт приймання-передачі межових знаків встановленого зразка, виявлені два знаки не відповідали тим знакам, які перебачені технічню документацією. Земельні ділянки позивачів були зорані, посіви люцерни знищенні. Площу визначали згідно Державних актів та технічної документації. Обмірів земельних ділянок, які були фактично зорані, не здійснював, бо не має відповідних повноважень. Те, що це залишки люцерни як вид культури визначив на підставі власних знань, оскільки за освітою землевпорядник та вивчав агрономію. ОСОБА_5 акт не направлявся, а лише клопотання про виклик в управління для дачі пояснень і документів, яких надано не було, в управління не з'явились, лише надійшов лист від ОСОБА_5 після складення акту. Акт перевірки складено на місці на полі, завершили складати і підписали вже в Білянській сільські раді. Ким проведено обробіток не встановлювалось. Знаки на місцевості були довільного зразка, не відповідали акту прийому-передачі межових знаків. Акт було зареєстровано у відділі, після реєстрації було видано ОСОБА_2. ОСОБА_1 не повідомяв коли було знищено посіви. Межових знаків сусідніх земельних ділянок виявлено не було.

У судовому засіданні 25.09.2017 за клопотанням відповідача ОСОБА_4 було допитано свідка ОСОБА_10, який суду показав, що у 2000 році йому, а також близько 20 громадянам, в тому числі ОСОБА_1 та ОСОБА_4, були надані земельні ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва. Сусідами його земельної ділянки з однієї сторони були ОСОБА_4, з іншої - ОСОБА_6. Земельні дялінки обробляли з 2000 по 2016 роки, спору щодо користування земельними ділянками не було. У червні-липні 2016 року голова сільської ради повідомив, що технічна документація на земельні ділянки не відповідає фактичному знаходженню земельних ділянок у землекористувачів. Зараз межі земельної ділянки землекористувачів зміщені і не співпадають із попередніми, розподілено земельні ділянки по діагоналі, а колись перпендикулярно до дороги. Земельна діляна ОСОБА_9 частково заходить на земельну ділянку ОСОБА_4, а частково на земельну ділянку ОСОБА_3, на якій росте люцерія, зокрема, навесні 2017року. Земельна ділянка ОСОБА_4 частково не оброблена, іншу частину обробили ОСОБА_1. Зараз земельна ділянка, яка належала ОСОБА_4, фактично не межує із земельними ділянками ОСОБА_9 по документах. Всі землекористувачі з осени 2016 року після збору урожаю помінялися земельним ділянками, окрім ОСОБА_4. Клин сусідньої земельної ділянки ОСОБА_3 (колишнього сусіда) знаходиться у власності ОСОБА_9. ОСОБА_4 нову земельну ділянку не обробляють. Земельні ділянки виділили у відповідності до технічної документації у липні 2016 року. Межові знаки забивали там, де показувала землевпорядна організація, жодних документів не підписували і не видавали. ОСОБА_4 від осені 2016 до весни 2017 року ніякі роботи на земельній ділянці не проводили. Весною 2017 року ОСОБА_1 сіяли кукурудзу, зараз росте кукурудза і частково люцерія, яка належала Білику, необробленої земельної ділянки ОСОБА_9 немає, все зайнята культурою.

З матеріалів справи судом встановлено наступне:

Позивачам у справі на праві власності належать суміжні земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_2 площею 1,0 га (ОСОБА_1) та НОМЕР_1 площею 0,5300 га (ОСОБА_2.) з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва, розташовані на території Білянської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власноті (а.с.9-10).

Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на вказаних земельних ділянках 15.01.2017 року було встановлено та закріплено межові знаки, що підтверджується актами прийомки-передачі знаків на зберігання, відповідно до яких земельні ділянки закріплені внатурі межовими знаками встановленого зразка (деревяними колами) в кількості по 4 шт. на кожну (а.с.140-174).

Актом перевірки та дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 05.05.2017 за НОМЕР_9, складеним старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель на території Могилів-Подільського, Чернівецького, Ямпільського районів та м. Могилів-Подільського ОСОБА_7, за участю державного інспектора Войтенко Л.Т., спеціаліста ІІ категорії із земельних питань ОСОБА_8, у присутності власника земельної ділянки ОСОБА_1, встановлено, що на зазначених земельних ділянках виявлено механізований обробіток грунту у вигляді оранки, дискування, залишки сільськогосподарських культур - соняшник, люцерна, а також встановлено, що межові знаки були переміщені, деякі з них знищені. При обстеженні земельної ділянки ОСОБА_1 зазначив у своєму поясненні, що на його земельній ділянці ОСОБА_5 було проведено механізований обробіток грунту, що призвело до знищення посіву люцерни, а також знищено та переміщено межові знаки на земельних ділянках, які знаходяться у власності його та його матері. ОСОБА_5 при перевірці був відсутній, будь-які правовстановлюючі документи на дані земельні ділянки не надавав, ОСОБА_4 при перевірці теж була відсутні, хоча в телефонному режимі повідомлялась.

Висновком про результати розгляду повідомлень від 08.05.2017, затвердженого т.в.о. начальника Чернівецького відділення Могилів-Подільського відділу ГУНП у Вінницькій області від 08.05.2017, було встановлено, що 28.04.2017 ОСОБА_2 звернулася до Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП із повідомленням про те, що ОСОБА_4 пошкодила посів люцерни на її земельній ділянці площею 0,53 га за кадастровим номером: НОМЕР_3, та на земельній ділянці її сина ОСОБА_1, площею 1,0 га за кадастровим номером НОМЕР_4, пояснивши, що з 2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 чинять перешкоди у користуванні вказаними земельними ділянками, 28.04.2017 ОСОБА_2 на вказаній земельній ділянці виявила знищений посів, в чому звинувачує ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх сина ОСОБА_11 Вказаний факт також підтверджує ОСОБА_12, який бачив, як 27.04.2017 ОСОБА_5 та ОСОБА_11 культивували вказані земельні ділянки. ОСОБА_4 пояснила, що наданими їй та її чоловіку земельними ділянками разом користувалися з 2000 року відповідно до рішення Білянської сільської ради від 06.03.2000, у 2006 році отримали державні акти на право власності на дві земельні ділянки площею 1,0 га та 0,60 га, однак, жодних документів до матеріалів перевірки долучено не було. В ході перевірки встановлено, що зазначені події не містять ознак кримінального правопорушення, розяснено можливість звернення до суду для вирішення спору.

Вважаючи, що внаслідок неправомірних дій відповідачів завдано збитки, позивачем заявлено до стягнення : реальні збитки в розмірі 1510 грн. ОСОБА_2 та 3020 грн. ОСОБА_1, які обраховані позивачами як: вартість люцерни з норми посіву 20 кг на 1 га (ОСОБА_2: 10 кг х 76=760 грн., ОСОБА_1: 20 кг х 76=1520 грн.) та витрати на оренду сільгосптехніки на рекультивацію та посів насіння (1500 грн. за 1 га), ОСОБА_2 750 грн. та ОСОБА_1 1500 грн.

На підтвердження вказаної суми позивачами до справи долучено товарний чек від 25 березня 2017 про оплату 15 кг люцерни в розмірі 1140грн., довідку відділу агропромислового розвитку Чернівецької районної державної адміністрації від 07.07.2017 за №01-19/8, згідно якої норма висіву кукурудзи на зерно складає 15-25кг/га в залежності від фракції насіння, а люцерни-16-18кг/га, договір підряду від 17.07.2017, укладеного між позивачами та ФГ « НУСІ» на рекультивацію та посів насіння люцерни на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_2 площею 1,0 га та НОМЕР_1 площею 0,5300 га, розташовані на території Білянської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, та акт виконаних робіт до договору підряду від 17.03.2017р, підписаний сторонами договору 20.03.2017року, відповідно до якого ФГ «НУСІ» виконав роботу, зазначену в договорі підряду, а саме рекультивацію та посів насіння люцерни на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_2 площею 1,0 га та НОМЕР_1 площею 0,5300 га, розташовані на території Білянської сільської ради Чернівецького району Вінницької області, а позивачі прийняли її та оплатили 1500грн. ОСОБА_1 та 750грн. ОСОБА_2 (а.с.126-127).

Упущена вигода від посівів люцерни обчислена позивачами з посиланням на довідку відділу статистики у Могилів-Подільському районі Вінницької області від 05.07.2017 №01-19/468, згідно якої середня урожайність на сіно по Вінницькій області за 2014-2015 роки складала: 62,95 ц/га, що із земельних ділянок відповідачів буде складати 62,95 ц/га та 31,5 ц/га. Середньовартісна ціна на сіно вирахувана позивачами відповідно до інтернетресурсу в розмірі 300 грн. за 1 центнер, відтак, упущена вигода обрахована позивачами складає: ОСОБА_2 9442,5 грн. та ОСОБА_1 62,95х300=18885 грн.

Загальний розмір збитків позивачі визначили в сумі 32 887,50 грн., з яких збитки, завдані ОСОБА_2 складають 1510+9442,5=10952,50грн., а збитки, завдані ОСОБА_1 - 3050+18885=21 935 грн., які вони просять стягнути з відповідачів солідарно.

Окрім того, судом встановлено, що на підставі рішень Білянської сільської ради Чернівецького району Вінницької області від 06.03.2000 про надання земельних ділянок громадянам в постійне користування, про затвердження технічної документації та видачі громадянам державних актів на право постійного користування від 14.03.2001, розпорядження Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області № 93 від 12.04.2006, відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 26.12.2006 було видано державні акти на право власності на земельну ділянку площею 1,0 га та 0,6 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується копією державних актів серії НОМЕР_5 та НОМЕР_6 відповідно (а.с.185-186). Інших доказів про належність відповідачам земельних ділянок, виділення таких земельних ділянок в натурі (на місцевості), підтвердження реєстраці права власності на земельні ділянки суду подано не було.

На підставі наданих суду доказів, які були досліджені у судовому засіданні, судом були встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини:

Згідно з ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 3 статті 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як роз'яснив Верховний Суд України в абз. 2 пункту 12 постанови Пленуму від 16.04.2004 №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» у випадках самовільного зайняття земельних ділянок, псування, забруднення земель чи вчинення інших порушень земельного законодавства шкода відшкодовується відповідно до статей 211, 212 Земельного кодексу України, статей 22, 623, 1166, 1172, 1192 ЦК України особами, що її заподіяли.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлено ст. 1166 ЦК України, згідно з якою майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність за завдану шкоду може настати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди, протиправну поведінку заподіювача, причинний зв'язок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Для застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування шкоди, слід встановити наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення.

При цьому для наявності такого елементу цивільно-правової відповідальності, як протиправна поведінка, достатньо лише факту такої без притягнення винної особи до адміністративної або кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Оцінюючи докази, що надані позивачами на підтвердження факту порушення права власності на земельні ділянки, розміру збитків та упущеної вигоди, суд виходить з такого.

При огляді 05.05.2017 земельних ділянок за кадастровими номерами НОМЕР_7 площею 1 га та НОМЕР_8 площею 0,53 га у акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 37, відсутні відомості про те, у який спосіб державними інспекторами, спеціалістом із земельних питань, було ідентифіковано земельні ділянки й визначено їх межі, що має значення для визначення площі земельної ділянки, яка підлягала механізованому обробітку. У акті не зафіксовано ні розмірів, ні інших обмірів земельних ділянок позивачів, посіви на яких були пошкоджені.

Покази свідка ОСОБА_10 в частині проведення обмірів пошкоджених земельних ділянок старшим державним інспектором суперечать показам державного інспектора Співака О.М., який був допитаний як свідок та зазначив, що обміри земельних ділянок позивачів не проводились, площа та місце розташування земельних ділянок позивачів визначалсь згідно державних актів та технічної документації, наданої позивачем ОСОБА_9, а також поясненнями ОСОБА_1 та землевпорядника сільської ради.

Окрім того, у якості спеціалістів під час огляду земельних ділянок позивачів за їх місцезнаходженням брали участь державні інспектори та спеціаліст другої категорії із земельних питань ОСОБА_8 (землевпорядник), однак, в матеріалах справи відсутні відомості про те, що дані особи володіють спеціальними знаннями та навичками застосування технічних засобів, які б могли визначити місце розташування земельних ділянок за відсутності межових знаків.

Також, з матеріалів справи, пояснень сторін та свідків судом встановлено, що земельні ділянки, які належать позивачам та які обробляли відповідачі повністю не накладаються одна на одну, площі та конфігурація земельних ділянок також не співпадають. Частина земельних ділянок позивачів до 2016 року була в користуванні іншого землекористувача, на вказаній земельній ділянці з 2016 року була засаджена люцерна, яка і росла на земельних ділянках позивачів під час проведення перевірки 05.05.2017р, що підтверджується показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_7

На підставі викладеного, суд вважає, що акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки НОМЕР_9 від 05.05.2017року не може бути джерелом доказів, а відображені в ному дані - достовірними.

Частинами 2, 3 ст.152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до положень частини третьої статті 157 Земельного кодексу України, порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Спеціальними підзаконними актами, які регулюють відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам є: Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 284 від 19.04.1993 р. та Методика визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття грунтового покриву (родучого шару грунту) без спеціального дозволу, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963.

При цьому, вказані вище Порядок та Методика встановлюють порядок відшкодування збитків, зокрема, розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад, які оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії чи Держгеокадастром чи його територіальними органами на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок, відповідно.

Разом з цим, при прийнятті судом розрахунку шкоди, проведеному позивачами самостійно, суд приймає до уваги правову позицію, викладену Верховним Судом України в постанові від 14 червня 2017 року у справі №3-463гс17, в якій роз'яснено, що незважаючи на те, що відповідно до положень частини третьої ст.157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України, норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлюють обовязку позивача підтвердити свої вимоги виключно розрахунками, зробленими відповідно до Методики…

Розмір як реальної шкоди так і упущеної вигоди, заподіяної відповідачами, позивачі визначили самостійно, при цьому:

При обчисленні реальної шкоди врахували вартість люцерни з норми посіву 20 кг на 1 га. В той же час, позивачами долучено до матеріалів справи довідку відділу агропромислового розвитку Чернівецької районної державної адміністрації Вінницької області № 01-19/8 від 07.07.2017, відповідно до якої норма висіву люцерни складає 16-18 кг/га.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.03.2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір підряду із фермерським господарством «Нусі» про рекультивацію та посів насіння люцерни на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_2 площею 1,0 га та НОМЕР_1 площею 0,5300 га, що належать замовникам та розташовані на території Білянської сільської ради Могилів-Подільського району Вінницької оласті (а.с.126).

В акті виконаних робіт від 20.03.2017 до договору підряду від 17.03.2017, зазначено, що підрядник роботу по договору виконав (а.с.127), однак, згідно товарного чеку, який міститься в матеріалах справи, встановлено, що позивачі придбали 15 кг люцерни вартістю 1140,00 гривень 25 березня 2017 року, тобто через пять днів після посіву насіння, відтак, за наявності розбіжності між часом виконання робіт по посіву насіння люцерни та датою придбанням насіння люцерни для такого посіву, судом не можуть бути прийняті як належні та допустимі докази вказаний акт виконаних робіт та товарний чек на придбання насіння люцерни.

Не підтверджені належними й допустимими доказами також вимоги позивачів про стягнення упущеної вигоди, з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України упущеною вигодою є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Таким чином, під час визначення розміру збитків у частині упущеної вигоди слід виходити з показників, які звичайно характеризують доходи відповідного суб'єкта.

З указаних норм законодавства України випливає, що особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної (втраченої) вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо б її право не було порушено іншою особою, тобто у разі належного виконання зобов'язання іншою особою. Відтак відповідно до норм цивільного процесуального законодавства на позивачів покладено тягар доказування обставин, що до порушення своїх прав вони мали відповідні доходи, проте в подальшому не одержали їх у зв'язку з протиправними діями відповідачів.

У якості доказу наявності упущеної вигоди у сумі 32887 грн. 50 коп. позивачі надали довідку відділу статистики у Могилів-Подільському районі головного Управління статистики у Вінницькій області №01-19/468 від 05.07.2017 про середню урожайність багаторічних трав на сіно по Вінницькій області за 2014-2015 роки, відповідно до якої позивачі визначили середню урожайність - 62,95 ц/га та 31,5 ц/га, та визначили розмір упущеної вигоди шляхом множення середньої урожайності на середньовартісну ціну на сіно, яку позивачі визначили у розмірі 300 грн., який визначили на підставі відомостей, взятих із інтернет-ресурсів.

Однак, обраховуючи розмір упущеної вигоди позивачами не враховано витрати на вирощування й збір урожаю (собівартість виробництва). Таким чином, розрахунки на підставі вказаних статистичних даних та даних інтернет -ресурсу є припущенням про те, що позивачі отримали б дохід відповідного розміру, без вирахування витрат.

Таким чином, під час судового розгляду позивачами не було надано належних та допустимих доказів на обгрунтування: площі (розміру) земельних ділянок, на яких було пошкоджено посіви люцерни, та обрахунку реальних збитків та упущеної вигоди, що були заподіяні їм відповідачами, відтак, суд дійшов висновку, що у позові слід відмовити.

Оскільки відомості про наявність судових витрат відповідачів у справі відсутні, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд не вирішував питання про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 58-60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Чернівецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення, у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК України, складено 13.10.2017 року.

Суддя Кушнір Б.Б.