Справа № 356/1980/16-ц Головуючий у І інстанції Капшученко І. О.
Провадження № 22-ц/780/4099/17 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 38 08.08.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Сліпченка О.І., Гуля В.В.

при секретарі - Дрозд Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Березанська міська державна нотаріальна контора, про встановлення факту прийняття спадщини та зменшення розміру обов'язкової частки у спадковому майні,

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, оскільки на іншу ? частину спірного будинку отримала свідоцтво про право власності дружина померлого ОСОБА_6, як частку в спільному майні подружжя.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_6, залишивши за життя заповіт, яким заповідала все своє майно йому. Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до Березанського міської державної нотаріальної контори, та дізнався, що розмір спадкового майна, яке залишилося після ОСОБА_6, становить не 2/3, а 3/4 частки спірного житлового будинку, оскільки спадкова 1/2 частина будинку після смерті у 1999 році ОСОБА_5 була розподілена лише між ОСОБА_3, дочкою померлого та ОСОБА_6, дружиною померлого, по 1/4 частці кожному, при цьому не було враховано його право, як спадкоємця після смерті у 1993 році свого батька ОСОБА_7, який на час відкриття спадщини ОСОБА_5 - помер.

Таким чином, посилаючись на те, що він прийняв спадщину після смерті діда ОСОБА_5 та баби ОСОБА_6 та має право на спадкування як після смерті ОСОБА_6 за заповітом, так і після смерті ОСОБА_5 за законом по праву представлення в порядку ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, так як на момент відкриття спадщини його батько та син спадкодавця - ОСОБА_7 - помер, тому просив встановити факт прийняття спадщини за законом по праву представлення після смерті діда ОСОБА_5 в розмірі 1/6 частки спірного житлового будинку, у зв'язку з чим визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_3 від 11.04.2007 року на 1/4 частину спірного житлового будинку, зменшити розмір обов'язкової частки у спадковому майні відповідачці, визначивши її у розмірі 1/6 та визнати за позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку.

У своїх запереченнях відповідачка зазначила, що позовна вимога позивача про встановлення факту прийняття спадщини не підлягає до задоволення, так як з даного предмету відсутній предмет спору, просила суд відмовити у задоволенні позову в частині зменшення розміру її обов'язкової частки в спадковому майні, а також відмовити в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 11.04.2007 у зв'язку зі спливом 3-річного строку позовної давності.

Березанська міська державна нотаріальна контора проти задоволення позову не заперечувала.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 22 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що судом не повно з'ясовано обставин справи, порушено норми матеріального та процесуального права, тому просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

У своїх запереченнях ОСОБА_3 вважає рішення законним та таким що не потребує змін чи скасування, просила рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на частку в спільному майні подружжя, а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (а.с. 4,109,110).

Дружина померлого, ОСОБА_6, звернулась до Березанської міської державної нотаріальної контори та отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частину спірного будинку як частку в спільному майні подружжя, інша 1/2 частина будинку була оформлена на ОСОБА_6 та ОСОБА_3 по 1/4 частині спірного житлового будинку за кожною, про що державним нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори Лялик О. В. було видано свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.2007 за № 662 та № 664 (а.с.5,112-113).

Разом з тим, судом встановлено, що на момент смерті спадкодавця - ОСОБА_5, а саме з 10.02.1998 року позивач ОСОБА_2, онук померлого, був зареєстрований та проживав в спірному житловому будинку в якому і проживає по теперішній час (а.с.49-50,219).

При цьому сторонами не заперечується той факт, що син спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_7, який є батьком позивача ОСОБА_2, на час відкриття спадщини - помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6, залишивши по собі заповіт від 17.05.2011 року, у відповідності до якого заповідала усе своє майно онуку - позивачу ОСОБА_2 (а.с.221,225).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_6 30.05.2012 було заведено спадкову справу № 69/2012, а з заявами про прийняття спадщини звернулись позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 (а.с.231).

11 квітня 2017 року позивач звернувся до Березанської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Проте, нотаріус своїм листом від 11.04.2017 року відмовив у видачі свідоцтва на спадкове майно, оскільки нотаріальною конторою вже видано свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_9 та ОСОБА_3, тому запропоновано вирішити питання в судовому порядку (а.с.206).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту родинних відносин між спадкодавцем - ОСОБА_5, померлим ОСОБА_7 та ним, які б вказували на належність позивача до кола спадкоємців першої черги в розумінні ст. 529 ЦК УРСР 1963 року, суду надано не було та їх не встановлено.

Крім того, судом при прийнятті рішення по справі враховано, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом 16.11.2016 пройшли встановлені законодавством строки позовної давності для звернення до суду за захистом порушеного права позивача.

Проте, судова колегія вважає, що висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, той факт, що син спадкодавця ОСОБА_5 - ОСОБА_7, який є батьком позивача ОСОБА_2, на час відкриття спадщини помер - визнаний сторонами та третьою особою Березанською міською державною нотаріальною конторою, яка проти позову не заперечувала.

Відповідно до частини 1 статті 61 ЦК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Виходячи із статті 524 ЦК УРСР України, 1963 року, що діяв на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в

рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка

належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ст. 529 ЦК УРСР 1963 року).

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві із часу відкриття спадщини.

Відповідно виходячи із статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, висновок суду про недоведеність позовних вимог та пропуск строків позовної давності є необґрунтованим, оскільки обставини спорідненості позивача, як онука померлого спадкодавця ОСОБА_5 визнані сторонами та підтверджуються матеріалами справи, при цьому спадщина належить спадкоємцеві із часу її відкриття, а порушення права позивача на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 виникло 11.04.2017 року, коли нотаріус відмовив у видачі такого свідоцтва.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Так, спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 були: ОСОБА_6, як дружина померлого, ОСОБА_3, як дочка померлого та ОСОБА_2, як онук спадкодавця оскільки на час відкриття спадщини не було в живих його батька ОСОБА_7, який був би спадкоємцем, як син померлого. Таким чином частка кожного з цих спадкоємців складає 1/6 частину будинку.

Проте, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 отримали по 1/4 частині спірного житлового будинку, відповідно до виданих свідоцтв про право спадщину за законом, тому колегія суддів вважає, що свідоцтво про право на спадщину від 11.04.2007 року, видане на ім'я ОСОБА_3, підлягає скасуванню тільки в тій частині, яку вона не мала право успадковувати, тобто в частині спадкування 1/12 частини жилого будинку.

В подальшому після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на 2/3 (1/2 + 1/6) частини спірного будинку, тому обов'язкова частка ОСОБА_3 як спадкоємиці, становить 1/4 частину від 2/3 частини, а саме - 1/6 частина спірного будинку.

За таких обставин, підлягають задоволенню вимоги позивача про визначення обов'язкової частки ОСОБА_3 у спадковому майні після смерті ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Щодо позовних вимог про визнання права власності за позивачем за спадковим майном, колегія суддів вважає, що вони задоволенню не підлягають, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину згідно ст. 1298 ЦК України проводиться нотаріусом і не відносить до компетенції суду.

За таких обставин, правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, дійшов до помилкового висновку, що є підставою для скасування рішення з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України змінюється і розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 22 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Встановити факт прийняття спадщини за законом по праву представлення ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно, яке складається з 1/6 частки жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 11 квітня 2007 року, видане на ім'я ОСОБА_3 Березанською міською державною нотаріальною конторою за № 664, в частині спадкування 1/12 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Визначити обов'язкову частку ОСОБА_3 у спадковому майні після смерті ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель, що знаходиться у АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у розмірі 1344 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :