Провадження № 2/760/4452/17
Справа №760/9717/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

28 липня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі : Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача та просила визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником зазначеної квартири.

03.03.2009 року в її квартирі була зареєстрована ОСОБА_2, як дружина сина позивача ОСОБА_3

Зазначає, що у період шлюбу у подружжя народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відносини між подружжям не склалися, а тому 19.10.2015 року відповідач разом з донькою змінила місце проживання на адресу: АДРЕСА_2.

23.02.2017 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Зазначає, що відповідач вже більше двох років не проживає в АДРЕСА_1

Вважає, що позивач втратила право на користування зазначеною квартирою.

Оскільки, позивач отримує квитанції за оплату газопостачання відповідно до кількості зареєстрованих осіб у квартирі, а також неможливість з цих підстав отримати субсидію для відшкодування витрат на оплату газопостачання, вважає необхідним визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного просила позов задовольнити.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.11.2013 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3458142 від 20.11.2013 року та договором дарування 1/3 частини квартири від 28.12.2007 року.

Відповідач є колишньою дружиною сина позивача ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.04.2009 року виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 року народилась донька ОСОБА_4

23.02.2017 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва розірвано шлюб, зареєстрований 24.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління у м. Києві укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, про що зроблено актовий запис №2150.

Позивач у своїй заяві зазначила, що з 19.10.2015 року відповідач та донька ОСОБА_4 не проживають в АДРЕСА_1

Зазначений факт підтверджується довідкою ОСББ «Вишнева оселя» №8 від 06.02.2016 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійсно проживають за адресою: АДРЕСА_4 з 19.10.2015 року по день видання довідки.

Відповідно до ст. ст. 47, 48 Конституції України кожній особі гарантовано право на житло. Згідно з ч. 3 ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду.

Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР передбачено можливість визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Встановлено, що відповідач не проживає в АДРЕСА_5 з 19.10.2015 року, тобто більше двох років.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вона тривалий час за власною ініціативою проживає за іншою адресою, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 суми сплаченого судового збору 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 163 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України, ст. 10, 27, 28, 29, 30, 58, 60, 169, 209, 212, 213, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка поживає за адресою: АДРЕСА_6 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1, яка прожиає за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в сумі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва в десятиденний термін з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя