Справа № 204/1392/15-ц
Провадження № 2-п/204/18/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 квітня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника заявника ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 13 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Органа опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року до суду надійшла заява від ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 13 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Органа опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - та скасування цього рішення суду з призначенням слухання справи у загальному порядку. В обґрунтування заяви заявник вказала на те, що у лютому 2017 року, в свій приїзд у м. Дніпро до своєї матері, ОСОБА_5, та її старшого сина ОСОБА_6, вона випадково дізналась про те, що вона на теперішній час позбавлена батьківських прав відносно свого малолітнього сина ОСОБА_6. Звернувшись за правовою допомогою, вона зясувала, що її позбавлено батьківських прав на підставі заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року по справі № 204/1392/15-ц, про яке вона нічого не знала до моменту ознайомлення з цим рішенням. Ознайомившись 17 лютого 2017 року в Державному реєстрі судових рішень з текстом вказаного судового рішення, вона вважає його таким, що підлягає перегляду з огляду на наступне. Вона, ОСОБА_3 (дівоче прізвище ОСОБА_4), є матірю ОСОБА_4 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сина ОСОБА_6 народила у державі Ізраїль, куди виїхала на постійне місце проживання у 1997 році разом з матірю та її чоловіком. З батьком сина ОСОБА_6, ОСОБА_7, вони проживають у фактичному шлюбі з 2002 року по теперішній час. Свідоцтво про народження ОСОБА_6 видане державою Ізраїль. Її постійним місцем проживання в державі Ізраїль є місто Арад, 8907032, АДРЕСА_1. Проживає за цією адресою вона разом з батьком ОСОБА_6 - ОСОБА_7, їхніми спільними новонародженими синами ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також з батьками її фактичного чоловіка ОСОБА_10 Євлєвичем та ОСОБА_11, які є рідними дідом та бабусею її трьох дітей. Із країни Ізраїль до України, її син ОСОБА_6 виїхав у 2007 році разом із матірю відповідачки, його бабусею ОСОБА_5 на підставі дозволу відповідачки за її проханням. Її мати до цього неодноразово приїжджала до них у гості в країну Ізраїль. Відповідачкою 14 червня 2012 року була видана довіреність на імя матері, ОСОБА_5, про те, що вона надає їй право здійснювати тимчасову опіку над її сином ОСОБА_6, протягом всього часу його проживання в Україні, в тому числі, представляти його інтереси в будь-яких державних органах та установах, здійснювати нагляд за ним, вирішувати всі питання, що повязані з його перебуванням в Україні, освітою, здоровям, тощо. Термін дії цієї довіреності три роки. Довіреність була надана нею тому, що обставини її життя склалися так, що вона деякий час не мала можливості виїжджати за межі країни Ізраїль у період з 30 січня 2007 року по 30 січня 2017 року, в звязку із наявністю заборони виїзду із-за заборгованості по кредиту перед банком. Її мати впевнила її в тому, що до моменту владнання всіх фінансових негараздів в родині, ОСОБА_6 краще буде проживати в Україні, а також, в тому, що вона має можливість та бажання доглядати його, а також, що воно зобовязується повернути ОСОБА_6 до матері на перше її прохання. Весь час, доки вони з ОСОБА_6 проживали у різних країнах (і до теперішнього часу), вона, його батько ОСОБА_12, його дід та бабуся здійснювали постійний контроль за життям дитини, вони з ним спілкувалися за допомогою технічних засобів Інтернет, Скайп, тощо. До нього кожного року приїжджали його дід та бабуся, які організовували його літній відпочинок на морі. Весь період часу, її матері ОСОБА_5 надавалась матеріальна допомога на виховання та утримання ОСОБА_6 з її боку, з боку його батька та з боку його діда та бабусі шляхом грошових переказів та посилок з речами (дитячим одягом, продуктами харчування, предметами побуту, іграшками, тощо). Коли Кевін пішов до школи йому було організоване місце для навчання (шкільні меблі, компютерна техніка, мобільні телефони). У лютому 2017 року вона разом із дідом ОСОБА_6 - ОСОБА_10 Єлєвичем приїхали у Дніпро. Їхньою метою було обєднати всю їхню родину в одному місці проживання для виховання всіх їхніх дітей разом з їх батьком, матірю та братами в країні Ізраїль, оскільки клімат та умови проживання в цій країні кращі для дітей. Коли вони почали оформлення документів щодо виїзду ОСОБА_6 на постійне місце проживання до країни Ізраїль, то відповідачка випадково дізналася, що вона позбавлена батьківських прав. Її мати ОСОБА_5 про це їй нічого не казала. Єдиний документ, який дала їй мати, після її тривалих прохань пояснити, як це могло статися, - це рішення виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради від 08.12.2015 року №193/4. Після ознайомлення з його текстом і було встановлено, що батьківських прав її позбавлено на підставі заочного рішення Красногвардійського районного суду від 13.10.2015 року по справі № 204/1392/15-ц. Вже після цього, в Державному реєстрі судових рішень, було розшукано це рішення і вона змогла ознайомитися з його текстом. Заочне рішення ухвалене на підставі відомостей, які не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки матері відповідачки ОСОБА_5 було достовірно відомо місце її знаходження, постійна адреса в Ізраїлі, причина з якої вона не має можливості приїхати в Україну, весь цей час вона отримувала від них допомогу на дитину, в тому числі і грошову. Кожного року до дитини приїжджали його дід та бабуся із Ізраїлю, з якими вона спілкувалася та їздила на відпочинок.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала дану заяву в повному обсязі та просила її задовольнити на підставі викладених в ній обставин.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні також просила скасувати заочне рішення та призначити розгляд справи в загальному порядку, оскільки сталі відомі нові обставини, які не були відомі позивачу при зверненні до суду.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі. При цьому, дана заява посвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_13 та зареєстрована в реєстрі за № 495.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 228 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В судовому засіданні було встановлено, що 13 жовтня 2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська була розглянута справа за позовом Органа опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - та ухвалено, у звязку з неявкою відповідачки в судові засідання без поважних причин, відповідне заочне рішення, яким її позбавлено батьківських прав відносно її малолітньої дитини: ОСОБА_4 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнуто аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 березня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину (а.с.78-80).

Разом з тим, відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, судом встановлено, що відповідачка не була належним чином повідомлена про слухання даної справи за місцем свого проживання та реєстрації. Крім того, заявником були надані докази, на які вона посилається в своїй заяві про перегляд заочного рішення суду, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, які не були досліджені судом при ухваленні рішення суду.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року і призначення справи до розгляду в загальному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 209, 228, 231-232 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення суду від 13 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Органа опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Скасувати заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2015 року по цивільній справі за позовом Органа опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів і призначити справу до розгляду в загальному порядку на 31 травня 2017 року на 14 годин 30 хвилин.

Ухвала суду оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя В.В. Самсонова