Справа № 629/300/17
Номер провадження 2/629/535/17
20.09.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Ткаченко О.А., за участю секретаря Білик В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, -
встановив:
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини, в якій просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною, трьох років, посилаючи на те, що з 05.12.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до виповнення трирічного віку і отримує матеріальну допомогу в розмірі 860 грн. щомісяця. Відповідач з липня 2016 року разом з сім`єю не проживає, надавав матеріальну допомогу. Доходу, що вона отримує на утримання дитини не вистачає.
Позивач у судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала, визнала та не заперечувала, що до укладання шлюбу з відповідачем вона була вагітною від іншого чоловіка. Після народження сина, в свідоцтві про народження дитини батьком був записаний відповідач, оскільки останній на цьому наполягав. Тобто, фактично батьком ОСОБА_3 є інший чоловік. Відповідач надавав матеріальну допомогу, коли перебував на військовій службі, після проходження якої почав зловживати спиртними напоями. На даний час знаходиться на стаціонарному лікуванні.
Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтвердив, що до укладання шлюбу, позивач вже була вагітною від іншого чоловіка. Після народження сина, в свідоцтві про народження дитини він був записаний батьком, оскільки він на цьому наполягав, враховуючи укладання шлюбу з ОСОБА_1 . Також зазначив, що з лютого 2015 року по липень 2016 року проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 м.Конотоп Сумської області, отримував грошове забезпечення та надав свою заробітку картку ОСОБА_1 . Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2017 року шлюб між ними було розірвано. На даний час не працює, є ветераном війни. Тривалий час проходив психологічну реабілітацію на стаціонарному проживанні в «Соціально-психологічному центрі реабілітації воїнів АТО, членів їх родин, родин загиблих в АТО та волонтерів». Неодноразово перебував та перебуває на даний час на стаціонарному лікуванні, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача ОСОБА_1 . А також зазначив, що має намір звернутися до суду з позовом про оспорювання батьківства.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтями 1,2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.
Судом встановлено, що заочним рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 28.03.2017 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.64).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16.02.2016 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , в графі батько записаний ОСОБА_2 , а в графі мати ОСОБА_1 (а.с.11).
Згідно довідки ОСББ «Виват 22» від 30.01.2017 року, ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12).
Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради №29 від 24.01.2017 року про отримання (неотримання) допомоги, ОСОБА_1 перебуває на обліку та їй з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року призначена допомога при народженні дитини, загальна сума допомоги за період з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року складає 5160 грн. (а.с.13).
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 видане Харківським обласним військовим комісаріатом від 27.03.2017 року ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.69).
Згідно довідок Благодійної організації «Благорійний фонд «Сестра милосердя» з 19.09.2016 року по 13.10.2016 року і з 10.06.2017 року по 26.06.2017 року проходив психологічну реабілітацію на стаціонарному проживанні в «Соціально-психологічному центрі реабілітації воїнів АТО, членів їх родин, родин загиблих в АТО та волонтерів» (а.с.70,71).
Згідно виписок із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 проходив лікування з 12.04.2016 року по 04.05.2016 року у Дніпропетровському військовому госпіталі, з 06.02.2017 року по 15.02.2017 року Військово-медичному клінічному центрі північного регіону, з 29.08.2017 року по 15.09.2017 року Обласному госпіталі ветеранів війни. З 22.08.2017 року по 29.08.2018 року перебуває на лакуванні у Харківській клінічній багатопрофільній лікарні №25 (а.с.73,74,75,76).
В судовому засіданні встановлено та не заперечуються сторонами, що в період проходження військової служби ОСОБА_2 віддав свою банківську зарплатну картку ОСОБА_1 , яка використовувала її для власних потреб, утримання сина ОСОБА_3 та на проведення ремонту в квартирі за місцем реєстрації відповідача, де вони на той час проживали сім`єю.
Крім цього, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердила факт народження дитини ОСОБА_3 від іншого чоловіка, що відповідач ОСОБА_2 біологічним батьком дитини не являється.
Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ч.2 ст.75 СК України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч.2 ст.76 СК України, після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Суд приймає до уваги доводи позивача і відповідача, а також враховуючи відсутність у відповідача ОСОБА_2 можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача ОСОБА_1 , оскільки останній не працює, будь-яких інших доходів не має, є ветераном війни, тривалий час проходить психологічну реабілітацію як воїн АТО, перебуває на стаціонарному лікуванні, приходить до висновку про відсутність цивільно-правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.
Керуючись ст.ст.75,76,84 СК України, ст.ст.10,11,60,88,174,212-215 ЦПК України, суд,-
вирішив:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення був виготовлений 25.09.2017 року.

Суддя О.А.Ткаченко