Справа № 527/434/17
провадження 2/527/327/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретареві судового засідання - Папенко Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, про визнання права на спадкове майно за законом, треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору: Градизька державна нотаріальна контора, відділ держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, ТОВ «Юнігрейн-Агро» -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 23 лютого 2017 року звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому прохає визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлої 17 серпня 1996 року ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала померлій ОСОБА_2 на підставі списку громадян-членів колективного сільського підприємця «Ленінець», включених до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ-09, виданий 29 грудня 1995 року Глобинською районною радою.

Мотивував тим, що 17 серпня 1996 року померла його мати ОСОБА_2. Після її смерті залишилося спадкове майно земельна частка (пай), розміром 3,13 га умовних кадастрових гектарів, розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала останній на підставі списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», які включені до Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ-09, виданого 29 грудня 1995 року Глобинською районною радою. Сертифікат на земельну частку (пай) в межах Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області в спільній частковій власності членів названого КСП не отримувала. На даний час він не може прийняти спадщину, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не зявилися, направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують.

Представник відповідача виконавчого комітету Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, представники третіх осіб - Градизької державної нотаріальної контори, ТОВ Юнігрейн Агро» в судове засідання не зявилися. В заявах, адресованих суду, прохали розглянути справу без їх участі. Заперечення на позов не направили.

Представник третьої особи - відділу держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області, в судове засідання не зявилися. Належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Заперечення на позов не направили.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши та оцінивши надані письмові докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного звязку встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-КЕ № 019720, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів 22 серпня 1996 року, ОСОБА_2 померла 17 серпня 1996 року.

Зі Свідоцтва про народження серії ЯЛ № 248086, виданим районним бюро ЗАГС Градизького району 22 липня 1953 року, матір»ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, у вигляді права на земельну частку (пай).

Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Згідно ч.1 ст. 529 названого Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Як вбачається з ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ч. 10 ст. 5 ЗК України від 18.12.1990 року № 561-XII в редакції, що діяла на той час, право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства.

Відповідно абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Судом встановлено, що 29 грудня 1995 р. колективному сільському господарському підприємству «Ленінець» с. Броварки Глобинського району Полтавської області, видано Держаний акт на право колективної власності на земельну частку (пай) серії ПЛ-09, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 23. Площа земельної частки (паю) по КСП «Ленінець», становить 3,13 умовних кадастрових гектарах на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Невідємною частиною Державного акту є Додаток №1 Список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, яким дана земельна ділянка належить на праві колективної власності ОСОБА_2, була включена до Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства під № 937, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Глобинському районі Полтавської області № 538/86-17 від 9.02.2017 та даними Державного акта на право колективної власності на землю. Сертифікат на право на земельну частку (пай) їй не видавався.

Відповідно до ст.ст. 5, 7, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» позивач як член КСП «Ленінець» с. Броварки Глобинського району Полтавської області являється співвласником земельної ділянки, яка в 1995 році була передана у колективну власність всіх членів КСП. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов:

- перебування в членах КСП на час паювання;

- включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю;

- одержання КСП цього акта.

Право громадянина на земельну частку(пай) у колективній власності на землю настає з моменту одержання державного акту на право колективної власності на землю та прикладенням до нього обовязкового додатку списку членів колективного сільськогосподарського підприємства.

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Згідно з п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (п.17 розділу Х «Перехідних положень» Земельного кодексу). Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Позови громадян, повязані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифікату, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів.

З цього приводу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 06 серпня 2014 року (справа № 6-12858св14) та від 27 серпня 2014 року (справа № 6-12823св14) зазначив, що право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай), це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Згідно ч.2 ст. 24 Конституції України не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суди в усіх необхідних випадках мають застосовувати Конституцію, як акт прямої дії.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.З огляду на викладене позов задовольняється повністю.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що оскільки спадкодавець був включений до списку членів КСП «Ленінець», доданого до державного акта на право постійного користування землею від 29.12.1995, то він набув право на земельну частку (пай) з дня видачі цього державного акта.

Державний нотаріус Градизької державної нотаріальної контори Глобинської району Полтавської області ОСОБА_4 постановою від 17 січня 2017 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, мотивуючи відсутністю правовстановлюючого документу на спадкову земельну частку (пай) .

Згідно дослідженої судом спадкової справи після померлої ОСОБА_2 №14, ОСОБА_1 (позивач у справі) в установлений строк прийняв спадщину за законом. Інші особи, які прийняли спадщину за законом чи заповітом, або особи, які мають право на обовязкову частку у спадщині відсутні.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.525, 529,548,549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) ст. 24 Конституції України, ст.ст. 10, 57-64, 158,174,197, 212-215, 294 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий номер: НОМЕР_1 в порядку спадкування за законом після померлої 17 серпня 1996 року матері ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) із земель колективного сільськогосподарського підприємства «Ленінець», розміром 3,13 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Броварківської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала останній на підставі списку громадян-членів колективного сільського підприємства «Ленінець», включених до Державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ-09, виданого 29 грудня 1995 року Глобинською районною радою.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька