УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Червинської М.Є.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Чернігівської міської ради, Реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області про усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просив усунути перешкоди у здійсненні ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 в

м. Чернігові, зобов'язавши Реєстраційну службу скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис НОМЕР_1 про іпотеку щодо зазначеної вище квартири.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що спірна квартира належить йому на підставі договору дарування від 18 листопада 2011 року. Зазначав, що йому стало відомо про перебування цієї квартири в заставі (іпотеці) у ПАТ «УкрСиббанк» в якості забезпечення майнових зобов'язань ОСОБА_5, з яким позивач не мав жодних відносин, а тому зазначена заборона порушує його право на розпорядження своєю власністю.

У зв'язку з наведеним просив позов задовольнити.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня 2014 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_4 права власності на АДРЕСА_1: зобов'язано Реєстраційну службу Чернігівського міського управління юстиції Чернігівської області скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № НОМЕР_1 про іпотеку щодо квартири № АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4 на праві власності.

У грудні 2016 року ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», як особа, яка не брала участі в справі, звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» посилалося на те, що товариство є іпотекодержателем спірної квартири з 2011 року згідно із укладеним з ПАТ «УкрСиббанк» договором про відступлення права вимоги.

Вказувало, що іпотека виникла у 2008 році і зберігається згідно приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку» для нового власника квартири

ОСОБА_4, навіть якщо він не був повідомлений про це обтяження, а тому підстави для визнання іпотеки припиненою відсутні, оскільки дозвіл на продаж майна ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» не надавало.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 01 березня

2017 року апеляційну скаргу ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» задоволено.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 березня

2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що

ОСОБА_4 є законним та добросовісним набувачем квартири, державна реєстрації його права власності на квартиру не скасована і не визнана недійсною, тому наявність запису про іпотеку квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно порушує право власності позивача, гарантоване йому Конституцією України.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, врахував правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 30 березня

2016 року у справі № 6-232цс16, та виходив з того, що в разі вибуття заставного майна з власності іпотекодавця, законодавством встановлено механізм захисту прав іпотекодержателя шляхом перенесення всіх прав та обов'язків іпотекодавця на особу, до якої перейшло право власності на майно, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про те, що в силу вимог статті 23 Закону України «Про іпотеку» до ОСОБА_4 перейшло право власності на квартиру № АДРЕСА_1 під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на цю квартиру, а тому дія цієї статті поширюється на позивача з усіма правами та обов'язками іпотекодавця.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

М.Є. Червинська