Єдиний унікальний номер 233/5558/16-ц Номер провадження 22-ц/775/578/2017
Головуючий у 1 інстанції Наумик О.О. єдиний унікальний номер 233/5558/16-ц
Доповідач Папоян В.В. номер провадження 22-ц/775/578/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі

головуючого Папоян В.В.,

суддів Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського медичного училища про скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, якій під час розгляду справи уточнював і просив визнати незаконним та скасувати наказ. На обґрунтування вимог зазначав, що він перебуває у трудових відносинах з відповідачем та працює на посаді провідного юрисконсульта. Наказом № 254-к від 30.09.2016 року «Про зняття доплати за суміщення посад» йому було скасовано встановлену наказом № 121-к від 11.01.2016 року «Про порядкування оплати праці працівниками медичного училища» доплату за суміщення посад 50% ставки інженера з охорони праці. Вважає, наказ незаконним оскільки у порушення вимог ст. 32 КЗпП України його не попередили за два місяці про зміну істотних умов праці та були відсутні зміни в організації виробництва і праці та малася можливість зберегти попередні умови праці.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року у задоволені вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги у повному обсязі. Зокрема вказує, що висновки суду є припущеннями та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства. Зазначає, що у порушення ст.. 32 КЗпП України його належним чином не було попереджено про зміну істотних умов праці. Крім того, вважає, що зміни в організації виробництва і праці не проводились, тому відсутні підстави для скасування наказу № 254-к від 30.09.2016 року.

Позивач у судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив, рішення суду залишити без змін.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, рішення суду підлягає залишенню без змін, з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Відповідно до ст.. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

При розгляді справи судом установлено, що позивач у період з 16.04.2013р. по 30.12.2016р. перебував у трудових відносинах з відповідачем, працював на посаді провідного юрисконсульта. Звільнений наказом №306-к від 30.12.2016 року за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Наказом № 121-к від 11.01.2016 року «Про порядкування оплати праці працівниками медичного училища» ОСОБА_1 встановлено доплату за суміщення посад 50% ставки інженера з охорони праці за рахунок бюджету.

Відповідно до акту попередження про зняття з провідного юрисконсульта ОСОБА_1 доплати за суміщення 50% ставки інженера охорони праці від 23.05.2016 року в.о.директора ОСОБА_2 було попереджено позивача про зняття з нього оплати за суміщення посад. Наказом № 254-к від 30.09.2016 року «Про зняття доплати за суміщення посад» йому було скасовано встановлену наказом № 121-к від 11.01.2016 року доплату за суміщення посад.

За таких обставин, суд першої інстанції розглядаючи справу повно всебічно і об'єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав вірну правову оцінку, правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування суд першої інстанції дійшов правильного правового висновку щодо їх необґрунтованості.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, що відсутні зміни в організації виробництва і праці які могли бути підставою для скасування доплати, оскільки з матеріалів справи убачається, що позивач поряд із його основною роботою, передбаченою трудовим договором, виконував обов'язки відсутнього працівника у зв'язку з наявністю в вакантної посади інженера з охорони праці і що така робота виконувалась ним без звільнення від його основної роботи, за рахунок підвищення інтенсивності праці в межах робочого часу.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Ради Міністрів СРСР «Про порядок і умови суміщення професій (посад) № від 4 грудня 1981 року N 1145 та ст. 105 Кодексу законів про працю України суміщення професій (посад) передбачає виконання працівником поряд зі своєю основною роботою, передбаченою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) і виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи на одному і тому самому підприємстві за згодою працівника протягом встановленої законодавством тривалості робочого дня.

Суміщення професій (посад) дозволяється, як правило, в межах тієї ж категорії персоналу, до якої відноситься даний працівник. При виконанні робіт за суміщенням працівникові встановлюються доплати до основної заробітної плати.

Тобто головною передумовою суміщення професій (посад) є наявність вакансії суміщуваної професії (посади) в штатному розписі.

Згідно ст.. 105 КЗпП України працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Відповідно до штатного розпису Костянтинівського медичного училища як станом на 01.01.2016 року так і станом на 01.09.2016 року в шатному розкладі наявна посада інженера з охорони праці. Проте з матеріалів справи, а саме пояснювальної записки за підписами трьох членів комісії: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, убачається, що на зазначену посаду інженера з охорони праці за направленням на працевлаштування з Костянтинівського міського центру зайнятості було прийнято ОСОБА_3, що також підтверджується наказом №278-к від 01.11.2016р. Тобто на час розгляду справи відсутня вакантна посада інженера з охорони праці.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення відповідачем вимог ч.3 ст.. 32 КЗпП України, а саме не попередження про відповідні зміни, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Відповідно до акту попередження про зняття з провідного юрисконсульта ОСОБА_1 доплати за суміщення 50% ставки інженера охорони праці від 23.05.2016 року в.о. директора ОСОБА_2 позивача попереджено про зняття з нього оплати за суміщення посад. Акт містить три підписи працівників Костянтинівського медичного училища, а саме ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

При цьому є безпідставним посилання позивача на правову позицію викладену у постанові Верховного суду України у справі № 6-2748 цс 15 від 23.03.2016 року вона постановлена у справі з іншими фактичними обставинами.

Висновок суду першої інстанції щодо фактичного невиконання позивачем додаткової роботи є зайвим проте не впливає на правильність правового висновку суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог про скасування наказу

Решта доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.В. Папоян

Судді О.М. Біляєва

І.В. Кішкіна