АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22ц/790/4974/15 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 639/541/17 Іванова І.В.
Категорія: інші Доповідач - Хорошевський О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря: Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року по справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та просив ухвалити рішення, згідно якого стягнути на його користь солідарно з відповідачів суму боргу у розмірі 490 271,26 гривень та моральну шкоду у розмірі 230 400,00 гривень.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року у даній справі було відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду.

14 липня 2017 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, в якій просить заборонити відчуження нерухомого майна або грошові кошти, що належать відповідачам і знаходяться у них або інших осіб на суму 720 671,26 грн.

Заборонити відчуження нерухомого майна ОСОБА_5, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Заборонити відчуження нерухомого майна ОСОБА_6, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2.

Заборонити відчуження нерухомого майна ОСОБА_7, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

В клопотанні про забезпечення позову зазначено, що ухвалою суду від 10.07.2017 року йому було відмовлено у застосування заходів забезпечення позову. Однак з даною ухвалою він не погоджується, так як обґрунтував свою думку на нормах діючого законодавства та у належній процесуальній формі звернувся за захистом свого порушеного права до суду. Крім того ухвалою суду від 31.03.2017 року було задоволено його клопотання та накладено заборону на відчуження нерухомого майна відповідачів, але ухвала від 31.03.2017 року була безпідставно скасована Апеляційним судом Харківської області.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд підмінив поняття співмірність на поняття пропорційність. На думку суду заборону можна накладати на майно тієї ж вартості, на суму вказану в позові. ЦПК не дає поняття, що таке співмірність і це надає змогу маніпулювати цим поняттям та на свій розсуд його трактувати. Але ЦПК вказує на збитки, які може понести сторона в разі забезпечення позову і вони мають бути з'ясовані судом, які саме збитки може понести сторона, якщо судом буде накладено заборону на відчуження майна.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.03.2017 року вже було накладено заборону на відчуження майна відповідачів, та те, що вони понесли збитки або можуть їх понести судом не встановлено. Однак та обставина, що в разі не застосування заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду, позивачем доказано.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року у задоволенні клопотання відмовлено.

В апеляційні скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну та необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою: накласти заборону на відчуження нерухомого майна або грошові кошти, що належать відповідачам і знаходяться у них або в інших осіб на суму 720671,26 грн.; заборонити відчуження нерухомого майна ОСОБА_5, квартири за адресою: АДРЕСА_1.; заборонити відчуження нерухомого майна ОСОБА_6, квартири за адресою: АДРЕСА_2.; заборонити відчуження нерухомого майна ОСОБА_7, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

В обґрунтування посилався на ті ж самі доводи, що викладені ним у заяві про забезпечення позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи вартість нерухомого майна відповідачів, у випадку задоволення клопотання представника позивача, позов фактично буде забезпечений нерухомим майном, вартість якого значно перевищує суму позовних вимог, що не є співмірним у розумінні вимог ч 3 ст. 152 ЦПК України.

Судова колегія погоджується з висновками суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України, вказано, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З позову ОСОБА_3 вбачається, що він звернувся до суду, у зв'язку з невиконанням ТОВ науково-виробниче підприємство «Інсолар», з яким він перебував у трудових правовідносинах, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.11.2014 року про стягнення на його користь невиплаченої суми втраченого заробітку та моральної шкоди. У зв'язку з вищевикладеним, сума стягнута за даним рішенням позивачем у справі збільшена та на його думку, повинна бути стягнути вже не з ТОВ НВП «Інсолар», а з власників цього товариства, відповідачів у справі.

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 26.04.2017 року підтверджено, що вищевказане нерухоме майно дійсно належить на праві власності відповідачам.

З даної інформаційної довідки вбачається, що загальна вартість нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_2 що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_6 складає 47879 грн.; загальна вартість нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_3, що належить на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_5, складає 570341 грн. 72 коп.

Дані про вартість будинку АДРЕСА_4, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_7, позивачем та його представником суду не надано.

Посилання представника заявника на те, що принцип співмірності позову та засобів забезпечення позову не порушено є безпідставними.

Виходячи з наведеного та вимог закону, судова колегія вважає висновок суду правомірним.

Доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі, вказаних висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни зазначеної ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В.Кісь

О.А. Кружиліна