Справа № 487/5802/16-ц
Провадження № 2/487/398/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді - Кузьменко В.В.,

при секретарі судового засідання - Каламурза О.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивачки ОСОБА_2,

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про визначення порядку користування та володіння приміщенням квартири, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, в якому просила визнати порядок користування квартирою № 156 у будинку №16 по проспекту Центральному (Леніна) у м. Миколаєві наступним чином: виділити у користування їй (позивачці) разом із сім'єю житлову кімнату №7 позначену на плані технічного паспорта площею 19,4 м2; виділити в користування ОСОБА_3 разом з її донькою житлову кімнату №6, позначену на плані технічного паспорта площею 12,2 м2 та житлову кімнату №8, позначену на плані технічного паспорта площею 12,7 м2; виділити в користування ОСОБА_4 житлову кімнату №3, позначену на плані технічного паспорта площею 18,1 м2; у спільному користуванні залишити: коридор №1, площею 14,2 м2; кухню №2, площею 9,4 м2; вбиральню №4, площею 2,6 м2; ванну №5 площею 2,9 м2; розподілити особові рахунки за житлово-комунальні послуги відповідно до площі, що знаходиться у користуванні власників квартири; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкод у користуванні, володінні належними іншим співвласникам частками квартири. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вона є співвласником 4/15 частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Протягом останніх років у неї з ОСОБА_4 виникають конфлікти по користуванню кімнатами та оплаті за комунальні послуги, мирно вирішити питання не вдається.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити відповідно до висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи, посилаючись на обставини зазначені у позові.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення відповідно до висновку проведеної судової будівельно-технічної експертизи.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими у повному обсязі та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу України кожен громадянин має право на житло та ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що квартира № 156 яка розташована у будинку №16 по проспекту Центральному (Леніна) у м. Миколаєві є спільною частковою власністю сторін по справі.

Згідно свідоцтва про право власності на житло виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду від 26.08.1997 року (а.с.8) квартира № 156 яка розташована у будинку №16 по проспекту Леніна у м. Миколаєві належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам її сім'ї: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_3.

Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.10.2015 року (а.с.10-11) встановлено, що: ОСОБА_1 належить у спільній сумісній власності на праві власності 4/15 частини квартири АДРЕСА_2; ОСОБА_7 належить у спільній сумісній власності на праві власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_2; ОСОБА_3 належить у спільній сумісній власності на праві власності 1/5 частини квартири АДРЕСА_2; ОСОБА_4 належить у спільній сумісній власності на праві власності 1/3 частини квартири АДРЕСА_2.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 01.10.2002 року (а.с.21) встановлено, що спадкоємцями майна ОСОБА_6, який помер 04.08.2001 року є: його дружина - ОСОБА_4, що мешкає в АДРЕСА_3 на 2/3 частки спадкового майна в тому числі і на 1/3 частку у зв'язку з відмовою на її користь іншого спадкоємця; його дочка ОСОБА_1, що мешкає в АДРЕСА_3 на 1/3 частку спадкового майна.

Згідно Висновку судової будівельно-технічної експертизи №17-33 від 28.04.2017 року (а.с.71-75) визначено порядок користування квартирою № 156 у будинку №16 по проспекту Центральному (Леніна) у м. Миколаєві наступним чином: виділити співвласникам в загальне користування наступні приміщення: 1 -коридор пл.14,20 кв.м; 2 - кухня пл. 9,40 кв.м.; 4 - вбиральня пл.2,60 кв.м.; 5 - ванна пл.2,90 кв.м. Загалом 29,1 кв.м. Співвласнику ОСОБА_1 виділити житлову кімнату 7 площею 19,4 кв.м. Співвласнику ОСОБА_3 виділити житлову кімнату 6 з прилеглою лоджією 6' та житлову кімнату 8 з прилеглою лоджією 8' загальною площею 29,9 кв.м. Співвласнику ОСОБА_4 виділити житлову кімнату 3 з прилеглим балконом 3' загальною площею 19,0 кв.м..

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб /співвласників/, належить їм на праві спільної власності /спільне майно/. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Отже, як витікає з норм цієї статті, учасники спільної часткової власності повинні погоджувати один з одним свою поведінку по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю, вони здійснюють правомочності по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном за спільною згодою.

Право кожного із співвласників по володінню, користуванню і розпорядженню спільним майном, одночасно створює для нього і обов'язок погодити свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими співвласниками.

Якщо ж співвласники не дійдуть згоди з питання щодо здійснення повноважень по володінню і користуванню спільним майном, то спір, що виник, може бути вирішений судом.

Як роз'яснено в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" /зі змінами/, судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема за позовами про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.

Згідно з п.14 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника /учасників/ цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися, як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" /зі змінами/, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд в праві за заявленим про це позовом встановити порядок користування під уособленими приміщеннями /квартирами, кімнатами/ такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення /кухня, коридор тощо/ можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу порядку користування квартирою, між ними постійно виникають сварки та конфлікти, а тому позивач бажає визначити конкретний порядок користування квартирою.

Враховуючи, вище наведене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 209, 212 216, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, про визначення порядку користування та володіння приміщенням квартири, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати порядок користування квартирою № 156 у будинку №16 по проспекту Центральному (Леніна) у м. Миколаєві наступним чином: виділити співвласникам в загальне користування наступні приміщення: 1 -коридор пл.14,20 кв.м; 2 - кухня пл. 9,40 кв.м.; 4 - вбиральня пл.2,60 кв.м.; 5 - ванна пл.2,90 кв.м. Загалом 29,1 кв.м. Співвласнику ОСОБА_1 виділити житлову кімнату 7 площею 19,4 кв.м. Співвласнику ОСОБА_3 виділити житлову кімнату 6 з прилеглою лоджією 6' та житлову кімнату 8 з прилеглою лоджією 8' загальною площею 29,9 кв.м. Співвласнику ОСОБА_4 виділити житлову кімнату 3 з прилеглим балконом 3' загальною площею 19,0 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 80 копійок та витрати понесені у зв'язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) гривень 80 копійок та витрати понесені у зв'язку з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 2642 (дві тисячі шістсот сорок дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі, апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.

Суддя Заводського районного суду

м. Миколаєва В.В.Кузьменко