УКРАЇНА
МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_________________________________________________________
Номер провадження №2-о/521/361/17
УХВАЛА

14 вересня 2017 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Маркарова С.В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:
11.09.2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою, в якій просить суд встановити факт загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Маріуполь Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Заява подана в порядку Розділу IV ЦІПК України.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилалась на те, що 20.12.2014 року її син ОСОБА_2 добровільно вступив до ОЗСП « ОСОБА_3 », де проходив службу у складі військової частини НОМЕР_1 Східного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України.

Під час виконання обов`язків військової служби син отримав поранення, 15.02.2015 року загинув.

На підтвердження вищевказаних обставин заявник додала до заяви:

-лікарське свідоцтво про смерть № 619

-довідку про причину смерті № 619

-свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2

-постанову Військово-лікарської комісії ГУМВС України в Донецькій

області про встановлення причинного зв`язку поранення, що призвело до смерті

Указом Президента України від 25.03.2015 року № 176/2015 «Про відзначення державними нагородами» солдата ОСОБА_2 нагороджено ордером «За мужність» ІІІ ступеня (посмертно).

19.09.2015 року ОСОБА_2 посмертно нагороджено почесним знаком № НОМЕР_3 «Маріуполь. Відстояли - перемогли», а 25.11.2005 року медаллю «Захисник Маріуполя».

13.11.2015 року Одеський обласний військовий комісаріат видав заявнику посвідчення «члена сім*ї загиблого» військовослужбовця серії НОМЕР_4 , яке надає право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімї військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби.

Як вбачається із заяви вказані обставини ніким не оспорюються.
ОСОБА_1 однак, звертаючись із даною заявою, стверджує, що бажає визначити статус ОСОБА_2 як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, ратифікованої Україною 03.07.1954 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до статті 3 ЦК України кожна особа має право, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Право на захист цивільних прав та інтересів виникає у особи у разі його порушення, невизнання, оспорювання (ст. 15 ЦПК України).

Окрім того, чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, у випадку, коли той чи інший факт, що має юридичне значення, не може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду виключно за таких умов:
1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.
Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).
4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Вказані обставини мають бути у їх сукупності.

Заяви про встановлення факту, що має юридичне значення повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.119 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.258 ЦПК України (Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5, 31.03.1995 року).

За ч. 4 ст. 235 ЦПК України заява розглядається за участю заявника та заінтересованих осіб.

Характерними рисами заявника у справах окремого провадження є :

- необхідність судового підтвердження обставин, без яких заявник позбавлений можливості здійснити свої права;

- порушення справи для захисту його охоронюваних законом інтересів, якщо відсутній спір про право;

- його особиста процесуальна та матеріально-правова заінтересованість у справі, яка виявляється як у поширенні на нього всіх правових наслідків судового рішення, яке набрало законної сили, так і в обов`язковому правовому зв`язку встановлюваного судом факту (обставини) з охоронюваним законом інтересом заявника та його правом;

Заінтересованими особами є:

- особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню;

- організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту;

- організації та установи, які згідно із законом мали б засвідчити той чи інший юридичний факт, але з тих чи інших причин своєчасно цього не зробили і така можливість вже втрачена.

В заяві обов`язково зазначається :

1. який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2. причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3. докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (чи встановлення факту).

Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», якою встановлені умови встановлення судом фактів як юридичних та факти, які не можуть бути встановлені судом.

Вищевказані вимоги закону заявником при зверненні до суду не виконані.

Судова практика Верховного Суду України та Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначає, що при відкритті провадження у справі суд відповідно до вимог ЦПК України повинен визначити зміст позовних вимог (вимог зави окремого провадження), предмет позову (заяви) та його підстави з метою з`ясування наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, правильного застосування матеріальної норми права до цих правовідносин та застосування необхідного способу захисту порушеного права, а також для визначення й дослідження кола питань і заходів необхідних для ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

До заяви окремого провадження застосовуються загальні правила цивільно-процесуального закону, за якими суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом (ч.1 ст. 122 ЦПК).

Зміст заяви ОСОБА_1 виключає можливість суду щодо перевірки всіх обставин заяви з метою дотримання вимоги процесуального закону по відкриттю судом провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом ( ч.1 ст. 122 ЦПК України).
Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву окремого провадження) подано без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, залишає заяву без руху та надає позивачеві строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 258 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без руху.

Надати заявнику строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків заяви, а саме:

- викласти обставини заяви із посиланням на докази, що факт, який просить встановити заявник має юридичне значення, тобто - Конвенція про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року, на яку посилається заявник, або будь-який інший нормативно правовий законодавчий акт тягне для ОСОБА_1 правові наслідки, тобто виникнення, зміну або припинення її особистих чи майнових прав; яких саме (правова мета встановлення факту)
- послатись на докази, що встановлення юридичного факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право, за умови, що ОСОБА_1 вже має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сім*ї військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби

- надати докази в підтвердження неможливості встановлення факту в досудовому порядку (відмова будь-якого органу на підставі наданих заявником документів про смерть ОСОБА_2 у наданні ОСОБА_1 певного статусу, пільг, тощо)

-з урахуванням вищевикладених пунктів резолютивної частини (правова мета, відмова певного органу) визначити заінтересованих осіб, якими можуть бути

1) особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню;

2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту;

3) організації та установи, які згідно із законом мали б засвідчити той чи інший юридичний факт, але з тих чи інших причин своєчасно цього не зробили і така можливість вже втрачена.

Роз`яснити заявникові, що:

- у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, заява вважається неподаною та підлягає поверненню, що не перешкоджає повторному зверненню до суду.

-єдиною формою виконання ухвали суду відповідно до вимог процесуального закону є складання заяви із усуненими недоліками.

Роз`яснити заявникові право на звернення із позовом у разі наявності спору чи відсутності у сукупності всіх вищевикладених судом обставин, за яких судом в порядку розділу ІV ЦПК України може розглядатися заява про встановлення юридичного факту.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя С.В. Маркарова