У х в а л а

іменем україни

20 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - Спеціалізована державна податкова інспекція з обслуговування великих платників податків у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби України, про зобов'язання вичинити певні дії, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив зобов'язати Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») здійснити перерахунок суми отриманого ним додаткового блага відповідно до вимог Закону України від 09 квітня 2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань»; зобов'язати ПАТ «УкрСиббанк» надати новий розрахунок суми отриманого ним додаткового блага до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 30 квітня 2008 року між ним та банком було укладено договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого він отримав кредит в сумі 78 000 доларів США на термін до 30 квітня 2029 року з метою придбання квартири.

Вказану квартиру він придбав за 93 000 доларів США, 78 000 з яких ним було отримано в кредит.

З метою забезпечення належного виконання ним своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, 30 квітня 2008 року між ним та банком було укладено договір іпотеки, предметом якого стала квартира АДРЕСА_1.

Зазначав, що до 28 жовтня 2013 року він сплачував кошти у термін та в сумі відповідно до умов договору. Всього на виконання умов договору ним було сплачено 62 135,62 доларів США.

Проте у зв'язку із подіями, що почали відбуватись в Україні та стрімким падінням економіки, він не міг надалі сплачувати кошти на погашення кредиту, у зв'язку із чим 18 лютого 2015 року продав вищевказану квартиру за 448 370 грн, які одразу ж були перераховані в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Крім того, він додатково сплатив 52 620 грн 20 коп. в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, при загальній вартості вищевказаної квартири у розмірі 93 000 доларів США, він фактично сплатив 62 135,62 доларів США за кредитним договором 15 000 доларів США в якості попереднього внеску за квартиру та 18 868 доларів США внесено за продаж квартири.

Отже, фактична сплата становить 96 003,62 доларів США, що перевищує вартість самої квартири.

З огляду на зазначене, він не отримував будь-якого доходу, залишився без квартири та втратив 96 003,62 доларів США, при цьому банк отримав замість 78 000 доларів США за кредитним договором - 81 003,62 доларів США.

18 лютого 2015 року банк самостійно прийняв рішення про анулювання кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором наступним чином: загальна сума кредитної заборгованості, в яку включено штрафи, пені, відсотки, що складають прибуток банку, станом на 18 лютого 2015 року становить 74 730,03 доларів США; сума анулювання кредитної заборгованості, в яку також включено штрафи, пені, відсотки, що складають прибуток банку, становить 55 862,03 доларів США; 18 868,00 доларів США - сума, що внесена в рахунок погашення кредитної заборгованості з продажу заставної квартири.

Того ж дня, він отримав повідомлення про анулювання боргу, із зазначенням, що відповідно до п.п. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом позичальника, отриманим як додаткове благо, і позичальнику необхідно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір відповідно до п. 161 підрозділу ХХ Податкового кодексу України.

Посилаючись на те, що він звертався до відповідача з запитом про надання розрахунку отриманого ним додаткового блага, проте вказаний запит залишився без відповіді, просив позов задовольнити.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 жовтня 2016 року позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «УкрСиббанк» здійснити перерахунок суми отриманого додаткового блага ОСОБА_4 відповідно до Закону України від 09 квітня 2015 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань».

Зобов'язано ПАТ «УкрСиббанк» надати новий розрахунок суми отриманого додаткового блага ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заявник просить скасуватиоскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду про задоволення позову та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог, апеляційний суд правильно виходив з того, що банк повідомив платника податку - боржника про анулювання боргу і тим самим запропонував останньому самостійно відобразити такий дохід у річній податковій декларації.

Платник податку - боржник відповідно до п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового Кодексу України зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому останній перебуває на обліку, відобразити в ній дохід та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Необґрунтоване нарахування сум податку установою, яка здійснила ці нарахування є підставою для оскарження цих дій в судовому порядку.

Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про скасування рішення суду першої інстанції, оскільки суд помилково зобов'язав відповідача здійснити дії, які не передбачені законом, у зв'язку із чим підстави для задоволення позову відсутні.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 08 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К.Гримич

І.М.Фаловська