УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області, третя особа - ОСОБА_4, про скасування розпорядження голови районної державної адміністрації за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 25 травня 2012 року № 363 йому надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років сільськогосподарського призначення загальною площею 7,00 га для сінокосіння та випасання худоби за рахунок земель державної власності, що розташована за межами населеного пункту на території, яка за даними державного кадастру рахується в Шульгинській сільській раді Старобільської району Луганської області.

20 липня 2012 року він звернувся до проектного центру «Агроіновація» для підготовки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, після чого подав його для затвердження до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області.

26 грудня 2012 року розпорядженням № 829 Старобільської районної державної адміністрації Луганської області було затверджено проект із землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки в оренду на підставі висновку від 10 жовтня 2012 року № 97 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 років для сінокосіння та випасання худоби, за рахунок земель державної власності, що розташована за межами населеного пункту на території, яка за даними державного кадастру рахується в Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області.

У 2014 році, коли він звернувся до відділу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) з приводу присвоєння цій земельній ділянці кадастрового номера, державним реєстратором йому було повідомлено, що розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 9 червня 2014 року № 221 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) (пасовищ) та надання їх в оренду ОСОБА_4.», було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) нерозподілених земельних ділянок (паїв) (пасовищ) для надання їх в оренду терміном на 12 років громадянину ОСОБА_4 до витребування, загальною площею 20,00 га та 16,00 га, які розташовані за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру рахується у Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області.

У зв'язку з виданням зазначеного розпорядження він позбавлений можливості присвоїти кадастровий номер земельній ділянці, наданій йому в оренду для укладення договору оренди та проведення його державної реєстрації, що є порушенням його прав на користування земельною ділянкою, передбаченою вищенаведеним розпорядженням.

З урахуванням зазначеного, позивач просив суд скасувати розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 9 червня 2014 року № 221 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) (пасовищ) та надання їх в оренду ОСОБА_4.».

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 5 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Скасовано розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 9 червня 2014 року № 221 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) (пасовищ) та надання їх в оренду ОСОБА_4.», яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) нерозподілених земельних ділянок (паїв) (пасовищ) для надання їх в оренду терміном на 12 років громадянину ОСОБА_4 до витребування, загальною площею 20,00 га та 16,00 га, які розташовані за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру рахується у Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що розпорядження голови районної державної адміністрації було видано через півтора року після надання спірної земельної ділянки в оренду позивачу, тобто з порушення права ОСОБА_3 на користування цією земельною ділянкою.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі ОСОБА_4, якому через півтора роки після надання спірної земельної ділянки в оренду позивачу, була передана ця земельна ділянка і рішення суду впливає на його права та обов'язки.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що розпорядження голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 25 травня 2012 року № 363 ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 10 років сільськогосподарського призначення, загальною площею 7,00 га, для сінокосіння та випасання худоби за рахунок земель державної власності, що розташована за межами населеного пункту на території, яка за даними державного кадастру рахується в Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області.

20 липня 2012 року ОСОБА_3 звернувся до проектного центру «Агроіновація» для підготовки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, після чого подав його для затвердження до Старобільської районної державної адміністрації Луганської області.

26 грудня 2012 року розпорядженням № 829 Старобільської районної державної адміністрації Луганської області було затверджено проект із землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки в оренду на підставі висновку від 10 жовтня 2012 року № 97 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на 10 років для сінокосіння та випасання худоби, за рахунок земель державної власності, що розташована за межами населеного пункту на території, яка за даними державного кадастру враховується в Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області.

У 2014 році ОСОБА_3 звернувся до відділу Держгеокадастр з приводу присвоєння цій земельній ділянці кадастрового номера, державним реєстратором йому було повідомлено, що розпорядженням голови Старобільської районної державної адміністрації Луганської області від 9 червня 2014 року № 221 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) нерозподілених (невитребуваних) земельних ділянок (паїв) (пасовищ) та надання їх в оренду ОСОБА_4.», було надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) нерозподілених земельних ділянок (паїв) (пасовищ) для надання їх в оренду терміном на 12 років громадянину ОСОБА_4 до витребування, загальною площею 20,00 га та 16,00 га, які розташовані за межами населених пунктів на території, яка за даними державного земельного кадастру рахується у Шульгинській сільській раді Старобільського району Луганської області.

Відповідно до п. 2 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_4 посилався на те, що йому - розпорядженням № 221 та ОСОБА_3 - розпорядженням № 829 надано дозвіл і затверджено проект на землі різних видів власності, проте однієї і тієї самої земельної ділянки.

Проте у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України, апеляційний суд вказаних та інших доводів апеляційної скарги не перевірив, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору й не навів у рішенні мотивів відхилення цих доводів. Посилання апеляційного суду на скасування рішення суду з відмовою в позові з одних лише процесуальних підстав не відповідає вимогам ЦПК України.

Не може залишатись в силі і рішення районного суду, оскільки у порушення вимог п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд не визначився із складом осіб, які братимуть участь у справі.

Залучаючи ОСОБА_4 до участі у справі третьою особою, суд не звернув уваги на те, що процесуальні права, передбачені ЦПК України третьої особи і відповідача є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.

У зв'язку із цим формальне визначення сторін у справі, між якими спір відсутній, і не визначення належного складу сторін є порушенням п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України.

Незалучення особи належною стороною у справі, порушуються її процесуальні права, передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України.

Ураховуючи, що фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 5 квітня 2016 рокута рішення апеляційного суду Луганської області від 31 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик