АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 639/6529/15-ц Головуючий 1 інстанції Єрмоленко В.Б.
Провадження № 22ц/790/1530/17 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Довгаль А.П., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є власником 55/200 частин житлового будинку № 61 по вул. Сущенській у місті Харкові, інша частина будинку належить її матері ОСОБА_3.

02 лютого 2014 року її мати померла.

Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з частини вищевказаного домоволодіння.

Згідно заповіту її мати заповіла частину житлового будинку №61 по вул.. Сущенській у місті Харкові саме їй під умовою довічного проживання у будинку її сина - ОСОБА_2.

Проте, останній претендує на обовязкову частку у спадщині через те, що він є непрацездатним як пенсіонер за віком.

Позивачка вважала, що відповідач не заслуговує на обовязкову частку у спадщині, має бути усунений від права на спадкування, оскільки ухилявся від надання необхідної допомоги спадкодавцеві.

У звязку з цим просила усунути ОСОБА_2 від права на спадкування майна його матері ОСОБА_3, яка померла 02 лютого 2014 року в місті Харкові.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким її позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість рішення, ухваленого з порушенням вимог матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам по справі; вказує, що її позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Стаття 1217 ЦК України закріплює існування двох видів спадкування: за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце лише у разі коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1223 ЦК України).

Судом встановлено, що за заповітом від 01 квітня 2015 року ОСОБА_3 заповіла належну їй на праві власності частину житлового будинку №61 по вул.. Сущенській у місті Харкові своїй доньці, ОСОБА_1, з правом довічного проживання у цьому будинку її сина, ОСОБА_2 (а.с.17).

02 лютого 2014 року ОСОБА_3 померла (а.с.16).

З відповіді Пятої Харківської державної нотаріальної контори вбачається, що 05 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері за заповітом.

14 березня 2014 року також із заявою про прийняття спадщини за законом згідно ст.. 1241 ЦК України (право на обовязковучастку у спадщині) звернувся ОСОБА_2, який є сином ОСОБА_3 Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття після померлої ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи не має. Свідоцтв про право на спадщину не видавалось (а.с.77).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, протее ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі сааме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів вїх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Матеріали справи не містять належних доказів, які б свідчили про факт ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві, а також доказів того, що спадкодавиця потребувала такої допомоги.

Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З боку позивачки не надано належних та допустимих доказів про існування безпорадного стану у її матері та умисного ухилення відповідача від надання матері допомоги. Зловживання відповідачем спиртними напоями не є підставою для задоволення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись 303, 304,п.1ч.1ст.307, ст..ст.308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді