РІШЕННЯ

іменем України

12 жовтня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Лацько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення суми,

у с т а н о в и в:

04.09.2017 року від Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог представник ПАТ КБ "Приватбанк" ОСОБА_2 вказав, що 03.05.2012 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами банку" які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.

У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 31.07.2017 року має заборгованість - 27076 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 210 грн. 39 коп. - заборгованості за кредитом; 20944 грн. 71 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4155 грн. 85 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1265 грн. 55 коп. - штрафу (процентна складова).

Невиконання відповідачкою зобов'язань за кредитним договором стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися.

Представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про судовий розгляд справи за відсутністю представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, застосувати позовну давність та відмовити у позові.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У відповідністю зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

03.05.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а. с. 6, 7, 8-31).

Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 31.07.2017 року мається заборгованість за кредитним договором з боку відповідачки - 27076 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 210 грн. 39 коп. - заборгованості за кредитом; 20944 грн. 71 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 4155 грн. 85 коп. - заборгованості за пенею та комісією, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. штрафу (фіксована частина); 1265 грн. 55 коп. - штрафу (процентна складова). 25.06.2014 року був здійснений останній платіж на погашення заборгованості за кредитним договором. (а. с. 4-5).

Отже позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв'язку з укладанням кредитного договору та наявності з боку відповідачки невиконаних зобов'язань за цим договором.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, після 25.06.2014 року відповідачкою ОСОБА_1 не виконувалися зобов'язання за кредитним договором.

Виходячи зі змісту положень ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності почався з дня здійснення відповідачем останнього платежу на виконання зобов'язань за кредитом, а саме з 25.06.2014 року.

Відомостей щодо зупинення чи переривання строку позовної давності матеріали справи не містять.

Таким чином, станом на день пред'явлення позову 04.09.2017 року сплив передбачений законом строк позовної давності.

Оскільки відповідачкою подано заяву про застосування позовної давності, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення суми - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: