Номер провадження: 22-ц/785/7087/17
Номер справи місцевого суду: 2-8241/10
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т.С.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2014 року,-

встановила:

У грудні 2013 року Другий Приморський відділ ДВС Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2014 року заяву задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за виконавчим листом Приморського районного суду м. Одеси від 01.12.2010 року за № 2-8241/10.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження його у виїзді за межі України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на них, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню , питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 передати до суду першої інстанції на новий розгляд, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того ,що неможливо виконати виконавчий лист Приморського районного суду м.Одеси від 01.12.2010 року за № 2-8241/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Проте, повністю погодитися з висновками суду першої інстанції не можна.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Стаття 6 цього Закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Зокрема пункт 5 зазначеної статті передбачає таку підставу для відмови громадянину у виїзді з України, як ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV в редакції на час вчинення державним виконавцем виконавчих дій передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів для примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом; а у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника -юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Виходячи з матеріалів справи вбачається , що на виконанні в Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист по справі № 2-8241/10 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку щомісячно (а.с.32).

Виконавче провадження у справі було відкрито 08.12.2010 року , що підтверджується постановою № В-5/602 від 08.12.2010 року державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ (а.с.33).

Матеріали справи не містять докази належного сповіщення державним виконавцем Бороденка С.А. про відкриття виконавчого провадження та вимоги державного виконавця про погашення боргу у добровільному порядку ,а також докази отримання ОСОБА_3 постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам , заборгованість по аліментам складає за 30 місяців і станом на 01.12.2013 року становить у розмірі 37755 грн. (а.с.31).

Суд першої інстанції не перевірив наявність доказів належного повідомлення державним виконавцем боржника про відкриття виконавчого провадження та виконання державним виконавцем вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV в редакції на час вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

Звертаючись з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 , державний виконавець посилався на те,що з врахуванням значного терміну невиконання боржником зобов'язань та законних вимог державного виконавця ,що є достатніми підставами вважати,що боржник ухиляється від виконання рішення.

Матеріали справи не містять вчинення державним виконавцем дій щодо встановлення майна боржника та місця його роботи.

Матеріали справи не містять відомості про вжиття відповідних заходів для виконання судового рішення передбачених ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV в редакції на час вчинення державним виконавцем виконавчих дій.

Такі докази та відомості не надані державним виконавцем і суду апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції задовольняючи подання державного виконавця не перевірив наявність в матеріалах справи доказів на обґрунтування подання державного виконавця та передчасно задовольнив подання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України .

Суд першої інстанції не врахував те,що сама по собі наявність заборгованості по сплаті аліментів не свідчить про ухилення боржника від виконання судових рішень, що може бути визнана судом підставою для тимчасового обмеження боржника у виїзді за межі України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ,колегії суддів пояснив, що як тільки боржник дізнався про відкрите виконавче провадження, боржником була погашена заборгованість, яка станом на 01.08.2017 року становила 93057 грн., надавши на підтвердження погашення заборгованості, розрахунок заборгованості станом на 01.08.2017 року та квитанцію про сплату 98059 грн.

За таких обставин, матеріали справи не містять достатніх доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення , а тому подання державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції є передчасним та необґрунтованим.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково задовольнив подання державного виконавця Другого Приморського відділу ДВС Одеського міського управління та передчасно тимчасово обмежив ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, чим були порушені права ОСОБА_3 , які підлягають відновленню.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, оскільки питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 підлягає передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких підстав, відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_3, підлягає частковому задоволенню, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 312, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2014 року скасувати.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України передати до Приморського районного суду м.Одеси на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова