Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3366/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі головуючого судді Степаненка О.М., за участю секретаря Чмих І.С., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики, вказуючи, що 23.02.2015 відповідач ОСОБА_2 отримала у нього позику в сумі 20000 доларів США з встановленим строком повернення позики до 23.02.2017. Вказане підтверджується розпискою виданою відповідачем ОСОБА_2 від 23.02.2015.

Позичальник вказані зобовязання не виконав.

Просить стягнути із відповідача на його користь суму позики в розмірі 20000 доларів США грн. з визначенням еквівалента в національній валюті на час ухвалення судового рішення.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач повторно в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що стало умовою для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступних висновків.

23.02.2015 відповідач ОСОБА_2 отримала у позивача ОСОБА_1 позику в сумі 20000 доларів США з встановленим строком повернення позики до 23.02.2017. Вказане підтверджується розпискою виданою відповідачем ОСОБА_2. від 23.02.2015.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання (правові висновки Верховного Суду у справах № 6-79цс14 від 02.07.2014, № 6-63цс13 від 18.09.2013).

Суд констатує, що розписка підтверджує той факт, що ОСОБА_2 23.02.2015 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 20000 доларів США. Поняття «позичив» (отримав) передбачає обовязок повернення позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Отже, письмова розписка від 23.02.2015 з огляду на її реальний характер є доказом не тільки факту передачі грошей ОСОБА_2 в борг, а і обовязок їх повернення ОСОБА_1

Встановлені фактичні обставини узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15.

За змістом частин 1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно розписки такий строк визначений до 23.02.2017.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Як встановлено судом гроші, отримані в борг відповідачем ОСОБА_2 позивачу не повернуті, а тому 20000 доларів США підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 з визначенням еквівалента в національній валюті на час ухвалення рішення (ВСУ у справі № 6-284цс17 від 01.03.2017).

Станом на 11.08.2017 курс гривні по відношенню до долара США за курсом Національного банку України складає 2569,23 за 100 доларів США.

Приймаючи до уваги, що позивач є інвалідом ІІ групи, а відтак звільнений від сплати судового збору (п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), а тому відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 5138,46 грн.

Керуючись ст. ст. 526, 599, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 169, 209, 212, 213, 215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 20000 доларів США, що еквівалентно 513846 грн. по курсу Національного банку України станом на час ухвалення рішення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 5138,46 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_4