У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, за касаційною скаргоюОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 13 вересня 2008 року він надав ОСОБА_5 у позику грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США строком на шість місяців, на підтвердження чого відповідачем складена розписка.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором позики у визначений строк, сторони погодили новий строк повернення боргу, на підтвердження чого 29 листопада 2011 року відповідач склав розписку про обов'язок повернути 3 000 доларів США протягом одного року.

Зобов'язання за договором позики позичальник виконав частково, повернувши частину боргу у розмірі 1 000 доларів США.

Позивач просив стягнути з відповідача залишок заборгованості у розмірі 2 000 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 17 листопада 2015 року еквівалентно 46 420 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2017 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у розмірі 46 420 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 13 вересня 2008 року ОСОБА_4 надав ОСОБА_5 у позику грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США строком на шість місяців, на підтвердження чого відповідачем складена розписка.

У зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором позики у визначений строк, сторони погодили новий строк повернення боргу, на підтвердження чого 29 листопада 2011 року відповідач склав розписку про обов'язок повернути 3 000 доларів США протягом одного року.

Зобов'язання за договором позики позичальник виконав частково, повернувши частину боргу у розмірі 1 000 доларів США.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, − незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Такі висновки містяться у правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Суди обґрунтовано задовольнили позов, оскільки належних доказів у силу вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України на підтвердження повернення у повному обсязі боргу за договором позики відповідач не надав, тому еквівалент залишку заборгованості у розмірі 2 000 доларів США має бути стягнутий на користь позивача.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 02 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.