Дата документу 19.10.2017
Справа № 334/4318/17
Провадження № 2/334/2563/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гнатюка О.М.

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який потім уточнив, у якому просить стягнути з відповідача, на його користь заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку, вихідної допомоги.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що працював в КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Відповідач не здійснив розрахунок на день звільнення виплату нарахованої заробітної плати в сумі 9691,37 грн. Просив стягнути вказану заборгованість із заробітної плати в судовому порядку та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 14499,62 грн., вихідну допомогу в розмірі 11946,87 грн.

Просив стягнути вказані суми.

Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій підтримав змінені позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, тому суд ухвалив на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України розглянути справу заочно.

На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч.1 ст.21 вказаного Закону, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 115 Кодексу законів про працю України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Аналогічне положення закріплено в ст. 24 Закону України «Про оплату праці».

Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Судом установлено, що відповідно до наказу про припинення трудового контракту №53 позивач працював в КТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» і був звільнений за ч.3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку із порушенням адміністрацією законодавства про працю.

Відповідно до довідки про заборгованість станом на 27 червня 2017 р. заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачем за період березень 2016 р. - червень 2017 року складає 40298,45 грн.

Згідно з судовим наказом від 27 березня 2017 року з відповідача на користь позивача було стягнуто нараховану та невиплачену зарплату в розмірі 30607,08 грн.

Таким чином стягненню підлягає 40298,45 грн. 30607,08= 9691,37 грн.

Згідно з довідкою про середній заробіток середньоденний заробіток позивача за період квітень-травень 2017 року становить 204,22 грн.

Середній заробіток за весь час затримки заробітної плати станом на 5.10.2017 року складає 14499,62 грн.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Відповідно до а. 3 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою КМУ від 8.02.1995 року №100, середньомісячна заробітна обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Вихідна допомога складає 11946,87 грн.

Тому позовні вимоги в частині сплати вихідної допомоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Згідно зі ст.18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати.

Отже, зважаючи на наведене сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, належної працівнику при звільненні згідно ст. 117 КЗпП України має бути виплачена позивачу після утримання податку з доходів фізичних осіб i військового збору.

Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, і підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн.

Керуючись ст. 43 Конституції України, ст. 10,11, 60, 88, 212-213, 223, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги задовольнити.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 9691,37 грн.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» (р/р 6838 в ПАО «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 14499,62 грн., який підлягає виплаті після утримання податків і зборів.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і компанія» (р/р 6838 в ПАО «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) вихідну допомогу в сумі 11946,87 грн.

Стягнути з Командитного товариства «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов і компанія» (р/р 6838 в ПАТ «Мотор-Банк», МФО 313009, ) на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Запоріжжя за письмовою заявою відповідача, яку він може подати до суду протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку: апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.М. Гнатюк