Справа№592/444/17
Провадження №2/592/613/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю: секретаря судового засідання Троценко Ю. Ю. ,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: адвоката ОСОБА_2 ,

представниці відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС, -

В С Т А Н О В И В :

12.01.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою до Сумської митниці ДФС відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС, в якій він зазначив про те, що він ОСОБА_1 05.09.2016 року близько 22 години 30 хвилин пройшов митний та прикордонний контроль на території митного поста Юнаківка Сумської митниці ДФС по червоному коридору напрямком з Росії до України на вантажному автомобілі марки WOLKSWAGEN TRANSPORTER , реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він керував за довіреністю серії ННА № 898480 від 22.01.2015 року та вже готувався здійснити виїзд з митного посту Юнаківка Сумської митниці ДФС, як його було затримано працівниками Державної прикордонної служби України та державної фіскальної служби, які йому повідомили про те, що його затримано для проведення переогляду працівниками митного органу. Після даної інформації, попередньо проконсультувавшись у свого адвоката, він попросив посадових осіб митниці (працівники ДФС) надати йому підставу для здійснення переогляду (Постанови КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України) , але йому сказали, що підстави для здійснення переогляду поки що немає, але буде потім і вони зазначать її в Акті митного огляду (переогляду) . Що через певний час коли зявиться підстава митний переогляд буде проведено на підставі орієнтування Держаної прикордонної служби (п. 14 Постанови КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного перелік підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України) . Жодних посвідчувальних документів, орієнтувань чи доручень на 22 годину 40 хвилин йому надано не було щодо проведення переогляду чи його затримання. І лише о 02 годині 09 хвилин 06.09.2016 року до даного посту надійшло орієнтування № 5/5/207 від 06.09.2015 року по факсу (час та дата даного надсилання даного орієнтування присутня на факсовому папері, а саме: надпис сен. 06.2016 02:09 ) . Після цього йому йому було повторно повідомлено про те, що буде здійснено переогляд транспортного засобу. Через годину працівники ДФС (митники) почали наполягати на проведенні переогляду, але він знову попросив назвати причину згідно Постанови КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України, оскільки огляд проводився б в зоні митного контролю митного поста Юнаківка Сумської митниці. Працівники митних органів почали посилатися на п. 14 даної постанови. Заперечуючи працівникам і говорячи про те, що в п. 14 передбачено тільки такий документ як доручення , а ні як не орієнтування і що дії працівників ДФС є незаконною вимогою і що виконувати її він не буде. Погрожуючи, що він простоїть тут ще добу, а то і дві, та побоюючись за своє життя та здоровя, так як інспектори діяли всупереч закону (на власний розсуд зі слів адвоката, якому він постійно телефонував) , він проїхав в поглиблений пункт огляду транспортних засобів. Враховуючи те, що згідно чинного законодавства не передбачені, як підстава для переогляду, орієнтування та інші листи, крім документів, передбачених Постановою КМУ № 467 від 23.05.2016 року Про затвердження вичерпного переліку підстав, за наявності яких може проводитись огляд (переогляд) товарів, транспортних засобів комерційного призначення митними органами України, він вважає, що переогляд здійснили з порушенням законодавства України, що грубо порушувало його конституційні та інші права. В Акті митного огляду 805020100/2016/000099 від 06.09.2016 року вказано час проведення переогляду (п. 12) та підставу для проведення переогляду (п. 2 дана підстава не являється законною, так як не передбачена жодним нормативним актом) . Таким чином, посадові особи митної служби шляхом умисного вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм прав та повноважень, завдали істотної шкоди його інтересам шляхом здійснення безпідставного та незаконного затримання та безпідставного тримання у період часу з 22 години 40 хвилин 05.09.2016 року по 08 годину 40 хвилин 06.09.2016 року на території митного посту Юнаківка Сумської митниці ДФС, незаконно здійснили переогляд транспортного засобу та склали протокол про порушення митних правил. В процесі проведення переогляду транспортного засобу, а саме: зливу пального, використовувалося не сертифіковане обладнання, а саме: саморобні насоси та особисті ємності (каністри) , переміряючи безліч разів, працівники Сумської митниці ДФС склали протокол про порушення митних правил від 06.09.2016 року за номером 0484/80500/16 по статті 483 ч. 1 та вилучили автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER , реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 680638 та все пальне. Не дивлячись на всі його зауваження стосовно порушень нормативно-правових актів, посадові особи митних органів звинуватили його у присутності тайників у вигляді паливного баку та що він переміщує більше дизельного палива ніж дозволено по свідоцтву про реєстрацію. У подальшому, а саме: 11.11.2016 року суддею Ковпаківського районного суду м. Суми Алфьоровим А. М. у справі за № 592/10071/16-п було ухвалено постанову, якою справу про порушення митних правил відносно нього ОСОБА_1 закрили за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МКУ, а автомобіль WOLKSWAGEN TRANSPORTER , реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу СХТ 680638 та дизельне пальне, що зберігаються на складі Сумської митниці ДФС повернули. Крім того, 09.12.2016 року постановою Апеляційного суду Сумської області у справі № 592/10071/16-п, постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.11.2016 року залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Сумської митниці ДФС без задоволення. В свою чергу в період часу з 06.09.2016 року на ґрунті неправомірних дій Сумської митниці ДФС з вищевказаного приводу погіршилося здоровя. Так, відшкодування моральної шкоди (немайнової) є одним із засобів захисту прав і свобод громадян, гарантованих ст. ст. 32, 56, 62 ОСОБА_4 України. Відповідно до ст. 23 ЦК України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода підлягає відшкодуванню незалежно від майнової шкоди та розміру її відшкодування. У звязку з вищевказаними подіями у нього на нервовому ґрунті сильно погіршився слух, тому, починаючи з 08.11.2016 року, він почав проходити медичні комісії (в КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Суми ) з метою підтвердження вказаного факту та можливості лікування щоб пролікувати та унеможливити втрати слуху. Наведені вище обставини підтверджуються копією із медичної картки на амбулаторного хворого ОСОБА_1 . На даний час він продовжує подальший огляд у медичних закладах. Як передбачено ст. 1167 ЦК України. 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Верховний Суд України в п. 2 Постанови Пленуму Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи. Тобто йому спричинено немайнові втрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та погіршення стану здоровя, важкість виконання повсякденних обовязків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоровя. В подальшому він був вимушений проходити амбулаторне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього цього періоду лікування почувався незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення) . Крім того, вказаним автомобілем № ВМ 0718ВС, кузов № НОМЕР_2, який у нього конфіскували, він керує за довіреністю, тобто він не являється його власником, що також вказувалося на його негативному психологічному стані, оскільки у нього була емоційна напруга щодо того яким саме чином розраховуватися з власником автомобіля в разі його конфіскації, а вартість його на даний час є немала 4000 доларів США. Також даний транспортний засіб є єдиним засобом пересування та його конфіскація призвела до незручностей, оскільки він не міг їздити на ньому до своєї матері, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та у звязку з похилим віком потребує постійного догляду, тому на протязі 3-х місяців він змушений їздити на автобусах. Таким чином, внаслідок обставин здійснення щодо нього протиправних дій з боку Сумської митниці ДФС він досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживає щодо своєї соціальної репутації. Дотепер продовжуються проблеми зі здоровям, а саме: із слухом. На даний час вирішується питання щодо направлення його на МСЕК. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів) , обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Крім того, згідно практики ЄСПЛ Сумською митницею ДФС порушено його право, передбачене ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, що виразилося в незаконному втручанню в його право власності, а саме: користування та володіння автомобілем, яким він був позбавлений, оскільки конфіскація (вилучення) автомобіля була неправомірною, що в свою чергу є порушення розумного балансу між заходами, вжитими для забезпечення загальних інтересів суспільства та потребою захищати право заявника на мирне володіння майном (справа Ісмаїлов проти Російської Федерації ) . Крім того, у звязку з правовою неосвіченістю ним був укладений договір з фахівцем в галузі права про надання правової допомоги із ОСОБА_5 від 02.01.2017 року з метою надання йому правових консультацій та складання позовної заяви. Вказаним фахівцем в галузі права було надано йому правову допомогу відповідно до умов договору, у звязку з чим ним понесені витрати у розмірі 2000 гривень 00 копійок. Усі витрати документально підтверджені. Ст. 59 ОСОБА_4 України закріплює право кожної людини на правову допомогу, а також право вільного вибору захисника своїх прав. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 ОСОБА_4 України (справа про право вільного вибору захисника) , положення частини першої статті 59 ОСОБА_4 України про те, що кожен є вільним у виборі захисника своїх прав , треба розуміти як конституційне право особи з метою отримання правової допомоги вибирати захисником своїх прав особу, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ст. 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 1. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. 2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 3. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу; 3) витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; 4) витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ч. 1 ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік , розмір прожиткового мінімуму плати встановлений на 1 січня 2017 року складає 1600 гривень. Таким чином, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у даній справі становить: - по пункту першому: 1600 грн. х 40 % х 1 год. = 640 грн. 00 коп. . По пункту другому: 1600 грн. х 40 % х 6 год. = 3840 грн. 00 коп. . Всього граничний розмір компенсації на правову допомогу по даній справі не повинен перевищувати суму розміром 4480 грн. 00 коп. . Таким чином, сума, сплачена ним за надання правової допомоги фахівцю у галузі права ОСОБА_5, не перевищує встановлений законом граничний розмір компенсації на правову допомогу по даній справі, і відповідає чинному законодавству України. Крім того, він на даний час має статус безробітного, що підтверджується його трудовою книжкою. Тобто на даний час він не отримує жодного доходу. Також, ним понесені витрати для надання йому правової допомоги та складанням вказаної позовної заяви в розмірі 2000 грн. , що являється для нього істотною сумою. З цих причин він позбавлений здійснювати захист своїх прав шляхом звернення до суду, адже в разі сплати судового збору він не зможу сплачувати комунальні послуги та залишиться без їжі та ліків. У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЦПК України правосуддя здійснюється на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від майнового стану. Натомість необхідність сплати судового збору до моменту подання позовної заяви, розмір якого для нього є непомірно великим, позбавляє його доступу до правосуддя. Крім того, він опинився у нерівному становищі із відповідачем, який може захищати свої права без сплати судового збору аж до вирішення справи по суті. У таких випадках для забезпечення фактичної рівності учасників цивільного процесу у доступі до правосуддя ЦПК України та Законом України Про судовий збір передбачено процедуру звільнення від сплати судового збору, а також механізм відстрочення або розстрочення його сплати, якщо майновий стан сторони цивільного процесу є перешкодою для звернення за судовим захистом. Зокрема, за змістом ч. ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З цих же підстав, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Аналогічні правила встановлені в ст. 8 Закону України Про судовий збір , якою суду надано право, враховуючи майновий стан сторони, зменшувати розмір судового збору, звільняти від його сплати, розстрочувати чи відстрочувати сплату судового збору. З огляду на викладене, з метою отримання доступу до правосуддя, він вимушений подавати клопотання про звільнення від сплати судового збору (чи відстрочення його сплати) . З огляду на викладене та керуючись ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України Про судовий збір , виникла обєктивна необхідність у звільненні його від сплати судового збору. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ППВС Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року за № 4, ст. 82 ЦПК України, ст. 8 Закону України Про судовий збір , він просив: 1. Звільнити його від сплати судового збору у звязку з майновим станом, що перешкоджає звернення за судовим захистом. 2. Стягнути з Сумської митниці ДФС (адреса: Сумська область, м. Суми, вул. Юрія Ветрова, буд. 24, поштовий індекс 40020) , , на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3, завдану йому моральну (немайнову) шкоду, в результаті незаконного складання протоколу про порушення митних правил та обмеження його в використання майном, в розмірі 10000 (десяти тисяч) грн. . 3. Стягнути з відповідача Сумської митниці ДФС (адреса: Сумська область, м. Суми, вул. Юрія Ветрова, буд. 24, поштовий індекс 40020) , , на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3 компенсацію документально підтверджених витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень (дві тисячі) 00 копійок. 4.Обовязок доказування, у випадку заперечення проти позову, покласти на відповідача. 5. Про час та час здійснення розгляду справи прошу повідомити сторін завчасно (вхідний № 1062/17 від 12.01.2017 року) (а. с. 2 5) .

04.05.2017 року представниця відповідача за довіреністю головний державний інспектор юридичного відділу Сумської митниці ДФС ОСОБА_3 надала в судовому засіданні заперечення на позовну заяву ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС, в якій вона зазначила про те, що Сумською митницею ДФС було розглянуто позовну заяву ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС. Сумська митниця ДФС заперечує проти позову повністю, позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню виходячи з такого. Ковпаківським районним судом м. Суми 11.11.2016 року було прийнято рішення по справі № 592/10071/16-п, яким справу про порушення митних правил ОСОБА_1 було закрито за відсутністю у його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МУ України. Постановою Апеляційного суду Сумської області від 09.12.2016 року постанову Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.11.2016 року відносно ОСОБА_1 було залишено без змін, а апеляційну скаргу Сумської митниці ДФС залишено без задоволення. Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на ґрунті неправомірних дій Сумської митниці ДФС з вищевказаного приводу погіршилося здоровя, а саме: сильно погіршився слух . Сумська митниця ДФС вважає позовну заяву ОСОБА_1 жодним чином не обґрунтовану нормами чинного законодавства України виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом, зокрема, залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно абз. 2 п. 5 вказаної Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач в своїй позовній заяві зазначає: Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) розяснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи . Отже, сам позивач, посилаючись на вищезазначену норму згоден з тим, що обовязковою умовою для відшкодування шкоди є причинний звязок між діями особи, яка її заподіяла, та шкодою, що заподіяна особі. ОСОБА_1 посилається на те, що саме у звязку зі складенням протоколу про порушення митних правил від 06.09.2016 року № 0484/80500/16 його стан здоровя погіршився, а саме: погіршився слух. Однак, проаналізувавши позовну заяву та додані до неї документи, жодної інформації та жодного документу, як підтвердження того, що погіршення стану здоровя сталося у звязку зі складенням протоколу про порушення митних правил, позивач не наводить. Доводи позивача ґрунтуються лише на словах, які жодним документом не підтверджені. До позовної заяви позивач додає єдиний, як на його думку доказ, це копія сторінки з медичної картки ОСОБА_1 про огляд отоларинголога (первинний) . Однак постає питання, де з цього висновку вбачається, що погіршення слуху сталося саме у звязку з моральними та фізичними стражданнями? Більше того, вона просить суд звернути увагу на те, що ОСОБА_1 В 2002 2003 роках працював водієм на Сумській митниці та вже тоді, зі слів співробітників, скаржився на погіршення слуху. Також вона просить суд звернути увагу на те, що позивач посилається на ст. ст. 32, 62 ОСОБА_4 України, в яких визначено наступне: Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених ОСОБА_4 України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сімї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації (ст. 32 ОСОБА_4 України) . Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобовязаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням (ст. 62) . Однак, яким чином зазначені норми стосуються даної справи позивач в своїй позовній заяві не зазначає. Виходячи зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів позивач не надає жодних доказів до суду, які б підтвердили законність та обгрунтованість його позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 27, 31 ЦПК України, вона просила суд у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС відмовити у повному обсязі за необґрунтованістю та безпідставністю (а. с. 40 42) .

У відкритому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позов підтримали, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Вони просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відкритому судовому засіданні представниця відповідача за довіреністю головний державний інспектор юридичного відділу Сумської митниці ДФС ОСОБА_3 позов не визнала, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в запереченні проти позову. Вона просила суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог повністю.

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, пояснення представниці відповідача за довіреністю головного державного інспектора юридичного відділу Сумської митниці ДФС ОСОБА_3, пояснення свідка ОСОБА_6, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_4 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_4 України гарантується.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.

Ст. 56 ОСОБА_4 України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. В ст. 1173 ЦК України вищезазначене положення знайшло подальший розвиток. Ст. 1173 ЦК України є спеціальною, тобто в ній передбачені особливості, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності. До таких особливостей можна віднести: а) субєктний склад завдавачів шкоди. Субєктами завдання шкоди є органи державної влади, яка відповідно до ст. 6 ОСОБА_4 України здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову; б) завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень органів державної влади. Такі діяння можуть мати різноманітні види та форми. Ними можуть бути різні накази, розпорядження, вказівки або інші владні приписи (причому немає значення, зроблені вони в усній чи в письмовій формі) , які підлягають обовязковому виконанню фізичними та юридичними особами, яким вони адресовані. Поряд із діями, тобто активною поведінкою державних органів, їх посадових та службових осіб, шкода у зазначеній сфері може бути заподіяна і шляхом протиправної бездіяльності, оскільки в області владно-адміністративних відносин вимагається активність, і неприйняття необхідних мір, передбачених законами або іншими правовими актами, може призвести до завдання шкоди. Якщо шкода завдається не в сфері адміністративно-владних відносин, а в сфері господарської або технічної діяльності органів державної влади, вона відшкодовується не за правилами ст. 1173 ЦК України, а на загальних підставах, тобто на підставі ст. 1166 ЦК України; в) завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Незаконними діяннями органів державної влади є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Субєктом відшкодування завданої шкоди є держава. Тобто шкода відшкодовується за рахунок державного бюджет.

Із змісту абз. 3 п. 3, абз. 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року вбачається, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної) , прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків; відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 6.6. розділу VI. Психологічна експертиза Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року № 1950/5) , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.01.2013 року за № 1/22533, із змісту якого вбачається орієнтовний перелік вирішуваних питань при призначенні та проведенні психологічної експертизи, а саме: - чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для особи (прізвище, імя та по батькові) ? Якщо так, то чи завдані особі (прізвище, імя та по батькові) страждання (моральна шкода) ? ; - чи спричинені особі (прізвище, імя та по батькові) страждання (моральна шкода) за умов ситуації (зазначаються умови ситуації) , що досліджуються у справі? Якщо особі (прізвище, імя та по батькові) завдані страждання (моральна шкода) , який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду) ?

Особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Особи, які беруть участь у справі, мають право користуватися правовою допомогою.

Учасником цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є особа, яка надає правову допомогу.

Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Якщо спір не врегульовано, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про залучення до участі у справі особи, яка надає правову допомогу.

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми права, які врегульовують вказані спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Отже, що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з Сумської митниці ДФС (адреса: Сумська область, м. Суми, вул. Юрія Ветрова, буд. 24, поштовий індекс 40020) , , на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_3, завданої йому моральної (немайнової) шкоди, в результаті незаконного складання протоколу про порушення митних правил та обмеження його в використання майном, в розмірі 10000 (десяти тисяч) грн. , то суд дійшов наступного висновку.

Що стосується можливого заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу, то суд враховує те, що вимога про відшкодування моральної шкоди є такою, що не обґрунтована належними та допустимим доказами й є лише припущенням позивача (абз. 1 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року) . А доказування не може ґрунтуватися на припущеннях в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України. Крім того, суд бере до уваги те, що, з невідомих суду причин, позивач не скористався своїм правом ініціювання питання щодо призначення судової психологічної експертизи для зясування питань: - чи є ситуація, що досліджується за справою, психотравмувальною для позивача? - якщо так, то чи завдані позивачу страждання (моральна шкода) ? ; - чи спричинені позивачу страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджуються у справі? ; - якщо позивачу завдані страждання (моральна шкода) , який можливий розмір становить грошова компенсація за завдані страждання (моральну шкоду) , як те передбачено ч. 1 ст. 143 ЦПК України та Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Крім того, постанова Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.11.2016 року по справі № 592/10071/16-п, провадження № 3/592/1908/16, залишена без змін постановою апеляційного суду Сумської області від 09.12.2016 року по справі № 592/10071/16-п, провадження № 33/788/222/16 підтверджує лише те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративне правопорушення, а саме: порушення митних правил, передбачених ч. 1 ст. 483 МК України (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/62682664, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/63297396) (а. с. 6, 7) .

Крім того, копії медичної документації, наданої позивачем ОСОБА_1, містять відомості про те, що стан його здоровя погіршився, але не містять відомостей про наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні (а. с. 8, 9, 63, 67 72) .

Отже, що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з Сумської митниці ДФС (адреса: Сумська область, м. Суми, вул. Юрія Ветрова, буд. 24, поштовий індекс 40020) , , на його користь компенсацію документально підтверджених витрат на правову допомогу у розмірі 2000 гривень (дві тисячі) 00 копійок, то суд дійшов наступного висновку.

Згідно розрахунковому документу № б/н від 05.01.2017 року ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, який не брав участь у розгляді справи у якості представника за довіреністю із повноваженнями представника, передбаченими ст. 44 ЦПК України (а. с. 13) . Крім того, позивач ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення ОСОБА_5 до участі у справі як особи, яка надає правову допомогу. Крім того, суд не постановляв ухвалу про допуск до участі у справі ОСОБА_5 як особи, яка має право на надання правової допомоги. Крім того, ані позивач ОСОБА_1 , ані фізична особа-підприємець ОСОБА_5 не надали суду документ про те, що останній є особою, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги, згідно ст. 56 ЦПК України. Таким чином, вимога позивача про стягнення з Сумської митниці ДФС на його користь витрат, понесених ним за надану правову допомогу в сумі 2000 гривень, в порядку ст. 88 ЦПК України, є необґрунтованою.

Ксерокопія диплому про вищу юридичну освіту не є документом на підтвердження права на надання правової допомоги (а. с. 14) .

Отже, що стосується вимоги позивача ОСОБА_1 про покладення обовязку доказування, у випадку заперечення проти позову, на відповідача, то суд дійшов наступного висновку.

Із змісту ч. 1 ст. 60 ЦПК України вбачається, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто, обовязок доказування покладається на сторони. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обовязок по доказуванню.

Відтак вказана вимога є такою, що суперечить чинному законодавству України, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208, 209, 213 215, 218, 222 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сумської митниці ДФС про відшкодування моральної шкоди та витрат, затрачених на правову допомогу в результаті протиправних дій з боку посадових осіб Сумської митниці ДФС відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков