Справа № 521/7071/17
Провадження 2о/521/225/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Мазун І.А.,

за участю секретаря - Бурдейного В.О.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 257-1 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1, зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі із заявою про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 257-1 ЦПК України, а саме просить встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Луганськ Луганської області.

В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається, на те, що його бабуся ОСОБА_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Луганськ Луганської області, про що свідчить свідоцтво про смерть, видане 25.04.2017р. Ленінським відділом запису актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, довідкою про причину смерті № 39/ор. Звернувшись до Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою про державну реєстрацію смерті бабусі, йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки свідоцтво про смерть, видана недійсним органом та не відповідає встановленій законом формі.

Оскільки встановлення факту смерті його бабусі, необхідне йому для отримання свідоцтва про смерть, яке б мало юридичну силу на території України, звернувся до суду з відповідною заявою.

Сторони в судове засідання не з'явилися, та відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви ОСОБА_3

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є бабусею ОСОБА_1, що підтверджується відповідними документами, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с. 11, 12, 13).

З матеріалів справи вбачається, що 20.04.2017 року, відповідно до свідоцтва про смерть, яке видане 25.04.2017р. Ленінським відділом запису актів громадянського стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської Народної Республіки, ОСОБА_2, перебуваючи на тимчасово окупованій території, а саме в м. Луганськ Луганської області, померла. (а.с. 9).

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується довідкою про причину смерті № 39/ор, в якій зазначено причину смерті - хронічна серцева недостатність, копія якої наявна в матеріалах справи а також фотографіями надтрунної дошки ОСОБА_2 (а.с. 10, 20, 21).

Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року), підставою для проведення державної реєстрації документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 05.04.2015 року) про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами.

При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті державна реєстрація факту смерті, встановленого у судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Зокрема, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.2 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Згідно з ч.2 ст.259 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 20.04.2017 року на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Луганськ Луганської області.

Відповідно до вимог ч.2 ст.259 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті ОСОБА_2.

Згідно з вимогами ч.4 ст.257-1 ЦПК України дане рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст.234, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 257-1 ЦПК України - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Луганськ Луганської області.

Вказане рішення є підставою для Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у м. Одесі державної реєстрації смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. в м. Луганськ Луганської області, на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Луганськ Луганської області та видачі свідоцтва про смерть.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН