Справа № 522/5393/17
Провадження № 2/522/6596/17
03 серпня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси
у складі: головуючого судді: Бойчука А.Ю.,
при секретарі; Іскрич В.В.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3; ОСОБА_4; ОСОБА_5; ОСОБА_6, за участю третьої особи: Одеська універсальна біржа зі статусом «Н» про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та відповідно до уточнених позовних вимог просив суд:
-визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_2.
У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Відповідачі у судове засідання не з'явились, про слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи Одеської універсальна біржа зі статусом «Н» у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України з винесенням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в результаті правочину позивач придбав квартиру АДРЕСА_3, загальною площею 59,80 кв. м., що складається з 3-х кімнат, жилою площею 38.8 кв. м. Право власності на квартиру зареєстровано в МБТІ м. Одеса 07.12.1995 року в книзі 150 пр. Реєстр. № 383 стор.60.
Унаслідок невизнання Договору купівлі-продажу нотаріальною конторою покупець не може розпорядитися належною йому квартирою, що порушує надане йому як власнику статтею 317 Цивільного кодексу України право розпорядження своїм майном.
Разом з тим, відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири складається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, у випадку недотримання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір у відповідності з ч.1 ст. 220 ЦК України є нікчемним. Обов'язковість нотаріального посвідчення даної угоди була також передбачена ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на момент укладення договору.
Разом з тим, у відповідності з ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно з ч.2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.), діючого на момент укладення сторонами договору, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право за вимогою виконавшої договір сторони визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Заст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно до ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.
Отже, для звернення до суду з позовом про визнання права власності необхідно щоб дане право оспорювалось або не визнавалось іншою особою. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: м. Одеса вул. Тіниста квартиру № 19 будинку 9 за ОСОБА_2, оскільки з матеріалів справи не вбачається що відповідачем не визнається або оспорюється право власності позивача на вказану квартиру.
Згідно вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повно і всебічно зясував обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, що були досліджені в судовому засіданні, вирішив справу згідно із законом.
У зв'язку з вищевикладеним, суд, з урахуванням повно та всебічно з'ясованих обставин справи, дослідивши письмові докази, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, та на які посилався позивач при зверненні до суду, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2І про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст.7,8,10,11,15,209,212-215,223,294 ЦПК України, ст. 47, ч. 2 ст. 227 ЦК України у редакції 1963 року, ст. 220 ЦК України в редакції 2003 року, суд, -
Позов задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення суду може бути переглянуте за заявою відповідача, який не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, яки брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.Ю. Бойчук