ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3275/17
Провадження № 6/210/113/17
У Х В А Л А

іменем України

"08" серпня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Алімової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_3, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження судді надійшло подання державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_3. В обґрунтування подання посилається на те, що в Металургійному ВДВС на виконанні перебуває виконавчий лист №0413/11072 від 09.11.2012 року, виданий Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05.10.2012 року і до повноліття дітей. Зазначає, що боржник ухиляється від сплати аліментів, у звязку з чим просить обмежити боржника у виїзді за кордон.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Зважаючи на негайний розгляд подання відповідно до вимог ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України.

Суд, повно та всебічно дослідивши подання державного виконавця та додатки додані до нього, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно виконавчого листа по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини стягнено з ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітної плати, щомісяця, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, до їх повноліття на користь матері ОСОБА_4, починаючи стягнення з 05.10.2012 року, у межах платежів за один місяць, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 377-1 Цивільного процесуального кодексу України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 19 частинами 1-2 статті 18 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний: у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Стаття 33 Конституції України встановлює, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Згідно положень даного Закону громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках; якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань (п.5); якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі (п. 8).

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 р. визначають, що «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (тобто боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини ( відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо), тобто з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, повинні полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків . Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника, коли державним виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування.

Отже, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

В обґрунтування свого подання державний виконавець посилається на те, що згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником не зареєстроване майно відповідно до ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем накладено арешт на все майно постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 року, згідно відповіді з Міністерства внутрішніх справ за боржником зареєстровано транспортний засіб КАМАЗ 5511, 1991 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, на яке державним виконавцем накладено арешт постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.04.2015 року, згідно відповіді Державної фіскальної служби та ПФУ боржник офіційно не працює та пенсію не отримує. Крім цього, державний виконавець зазначає, що ним здійснено вихід за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 30/62, однак майно боржника за місцем проживання відсутнє, про що складено відповідний акт.

Однак, жодного доказу на підтвердження вище викладеного державним виконавцем не надано, крім, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, з якої не вбачається дати відкриття, та копії паспорта боржника.

На підставі наведеного, суд вважає, що матеріали подання державного виконавця не містять жодних доказів, які свідчили б про те, що боржник свідомо ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а його доводи викладені в поданні про те, що несплата заборгованості є ухиленням від виконання зобовязань не ґрунтуються на вимогах закону, і є лише його припущенням, крім того як в змісті подання так і в його матеріалах держвиконавцем не вказано конкретних вчинених виконавчих дій на виконання рішення суду визначених ЗУ «Про виконавче провадження», а саме відсутні докази належного повідомлення та отримання боржником відповідних документів про виклики його до державного виконавця з зазначенням конкретної дати для зясування причин несплати заборгованості, та ознайомлення останнього з розрахунком заборгованості, а також відомостей про застосування приводу через органи внутрішніх справ в разі незявлення такого, що свідчить в сукупності про передчасність заявленого подання про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, а отже у задоволенні такого слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Металургійного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про обмеження виїзду за кордон боржника ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. В. Хлистуненко