АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/337/17 Номер провадження 22-ц/786/2050/17Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т. Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Абрамова П.С., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Шедіївської сільської ради Новосанжарського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, після уточнення, остаточно просила ухвалити рішення, яким визнати за нею, як за спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 право на земельну ділянку загальною площею 1,39 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що належала померлій ОСОБА_3 на підставі Розпорядження Голови Новосанжарської районної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок» за № 548 від 28.11.2007 року.

Заявлені вимоги мотивовані неможливістю оформити спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що рішення суду суперечить фактичним обставинам та нормам матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини.

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.5).

Розпорядженням голови Новосанжарської районної державної адміністрації «Про передачу у власність земельних ділянок» за № 548 від 28.11.2007 року передано у власність громадянці ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 1,39 га ріллі для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення, що знаходяться у запасі на території Шедіївської сільської ради (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у м.Дніпропетровську Дніпропетровської області (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 1,39 га ріллі для ведення особистого селянського господарства на території Шедіївської сільської ради.

Згідно повідомлення Новосанжарської державної нотаріальної контори № 496/01-16 від 14.03.2017 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 381/2015 від 11 грудня 2015 року. Подана заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2. Заяви від інших спадкоємців, що претендують на спадщину або відмовляються від неї, до нотаріальної контори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.19,20).

15.02.2017 року постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори Уманець М.В. відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,39 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Шедіївської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері ОСОБА_3, оскільки за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку у встановленому законодавством України порядку (а.с.10).

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, з дотриманням вимог ст.212 ЦПК України перевірив доводи сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спадкодавець (мати) за життя права власності на земельну ділянку у встановленому порядку не набула.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно ст. 125 ЗК України (в редакції Закону № 1066-VI за станом на 28.11.2007 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції Закону № 1066-VI за станом 28.11.2007 року) документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою є державний акт. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Законом України № 1066 від 05.05.2009 року внесені зміни до ст.125 і ст. 126 ЗК України. Згідно внесених змін право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникає з моменту державної реєстрації цих прав і оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження про передачу землі у власність ОСОБА_3 ухвалено 28.11.2007 року, але за життя остання не реалізувала своє право на отримання у власність переданої їй на земельної ділянки у встановленому законом порядку, тобто не набула на неї права власності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_3 за життя не набула права власності на земельну ділянку, отже вона не увійшла до спадкової маси після її смерті.

Долучена до апеляційної скарги світлокопія договору оренди землі (а.с.67) не може бути прийнята до уваги, так як цей договір всупереч вимогам закону не зареєстрований у встановленому порядку.

Заявляючи вимогу про визнання права на земельну ділянку (а.с.30), представник позивачки так і не пояснив, про яке саме право йдеться у розумінні норм Розділу ІІІ Земельного Кодексу України.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303,п.1 ч.1ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: П.С.Абрамов

Л.М.Хіль

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов