АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2036/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43, 46 Пироженко В. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку

в с т а н о в и л а :

11 липня 2017 року позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_9, треті особи: Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради, ОСОБА_10 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку.

Позивачі посилаються на те, що кожен із них успадкував по 1/3 частині жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2. В належному їм будинку зареєстрована ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак відповідач за місцем реєстрації не проживає з жовтня 2015 року, що підтверджується актом опитування сусідів від 07.07.2017 року, її речей в домоволодінні немає, ніяких витрат по утриманню частини житлового будинку вона не несе. Місцем проживання ОСОБА_9 на даний час є квартира в АДРЕСА_1, добровільно зніматися з реєстраційного обліку (виписуватись) з домоволодіння позивачів вона відмовляється. Враховуючи те, що ОСОБА_9 не проживає у спірному будинку без поважних причин, спірним житловим приміщенням не цікавиться, витрат по його утриманню не несе, її реєстрація в будинку змушує позивачів нести зайві витрати по сплаті послуг та перешкоджає в їх праві на оформлення субсидії та порушує їх права як власників, а також порушує їх право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися належною їм власністю, тому позивачі звернулися до суду з даним позовом. У зв'язку з вище викладеним ОСОБА_6, ОСОБА_7 просили суд усунути їм, - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перешкоди у здійсненні права володіння, користування та розпорядження власністю, а саме житловим будинком з надвірними спорудами АДРЕСА_2, шляхом визнання ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування будинковолодінням АДРЕСА_2 із зняттям її з реєстраційного обліку за цією адресою. Стягнути з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 здійсненні судові витрати, а саме витрати на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 640 грн., а також сплачені позивачами витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 2100 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2017 року позов ОСОБА_6, ОСОБА_12 до ОСОБА_9, треті особи: Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради, ОСОБА_10 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 оскаржив рішення в апеляційному порядку. Апелянт вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, так як районний суд при розгляді справи не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню при розгляді справи, при цьому фактично, обставинам по справі дано невірну правову оцінку, а ухвалене рішення суперечить фактичним обставинам справи у зв'язку із їх неповним з`ясуванням, що мають значення для справи. Апелянт просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.09.2017 року і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити повністю та стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представника позивачів, третьої особи, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивачів, суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог, обґрунтовуючи рішення тим, що посилання на не проживання відповідача в спірному будинку на протязі тривалого часу в ході розгляду справи доведені не були, більш того суд дійшов висновку, що обставини, на які посилаються позивачі. не відповідають дійсності, оскільки зумовлені рядом поважних причин не проживання відповідачі, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивач, які не підлягають до задоволення.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи позивачам ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 належить по 1/3 частині жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2, які ними успадковано, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 27.09.2005 року № 1- 3169 та № 1- 3165, виданих державним нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори Грабовою І.П.

Реєстрація права власності відбулася 30.10.2005 року КП «Черкаським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації», в реєстраційній книзі № 21а за № 1027, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності № 8788340, № 8788324, даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 91513181, № 91513184 від 09.07.2017 року.

Також встановлено, що третій особі ОСОБА_10 - матері відповідача ОСОБА_9 належить 1/3 частина жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_2, про що зроблено відповідний запис в будинковій книзі, тобто вона є власником вказаної частини будинку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно із ст. 41 Конституції, з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Дана норма матеріального права визначає право власника, у тому числі квартири, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та, з яких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи в будинку за адресою АДРЕСА_2 також зареєстрована ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є онукою позивача та дочкою третьої особи ОСОБА_10

Даний факт підтверджується довідкою з місця проживання, виданого комітетом самоорганізації мікрорайону «Благовісний» за № 1410 від 07.07.2017 року, та актом опитування сусідів № 1387 від 07.07.2017 року, в яких зазначено, що ОСОБА_9 не проживає за місцем реєстрації з жовтня 2015 року. Таким чином, із зазначеного вбачається, що відповідач ОСОБА_9 зареєстрована у спірному будинку як член сім'ї одного із власників будинку, а саме ОСОБА_10

Посилання позивачів на те, що у спірному будинку відсутні речі відповідача суд оцінив критично, оскільки не було проведено обстеження житлових умов щодо наявності речей відповідача у будинку, а сам відповідач по справі ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснювала, що її особисті речі та меблі знаходяться в даному будинку.

За таких обставин, доводи апелянтів є безпідставними та не підлягають задоволенню колегією суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи те, що спірний будинок з відповідною частиною надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_2 не поділено у натурі, частки майна співвласників є рівними та той факт, що відповідач ОСОБА_9 в будинку не проживає, оскільки існують конфліктні відносини між нею та позивачами, заперечення одного із співвласників даного домоволодіння щодо зняття з реєстрації відповідача, то за таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що відповідач ОСОБА_9 не втратила зв'язок з житлом, оскільки її не проживання в спірному будинку зумовлене рядом поважних причин.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що посилання на не проживання відповідача в спірному будинку на протязі тривалого періоду часу в ході розгляду справи доведені не були, більш того вони не відповідають дійсності, оскільки зумовлені рядом причин, відтак позовні вимоги, що на них грунтується позивач, не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, судом першої інстанції винесено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному дослідженні обставин, що мають значення для справи, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Доводи апеллянта є безпідставними та необґрунтованими, спростовуються висновками суду, доводам сторін дана належна оцінка, тому посилання апелянта на вказані в апеляційній скарзі обставини не впливають на правильність обгрунтованого рішення суду.

Інших доводів, які б слугували підставою для задоволення апеляційною скарги та скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позивачів, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний і процесуальний закон та ухвалено законне, обґрунтоване і справедливе рішення, яке підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :