Справа № 2-3897/10
Провадження №2/523/2947/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" жовтня 2017 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді- Середи І.В.,

при секретарі Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м.Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 посилаючись на те, що позов був поданий 12.05.2010 року, а відтак заборгованість по аліментам склала за 88 місяців 440000 грн.. Оскільки відповідач може ухилятися від сплати аліментів, що в наступному зробить неможливим виконання рішення суду, тому з метою захисту прав дитини необхідно забезпечити позов.

Заслухавши позивача,перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судом норм чинного законодавства України при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі вимог п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується арештом майна, а згідно з ч.3 цієї ж статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно з матеріалів справи, 12.05.2010 року позивач звернувся з позовом про стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. . Ухвалою суворовського районного суду м.Одеси від 15.06.2010 року позов залишено без розгляду.11.05.2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області вказану ухвалу скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 17.10.2017 року позивач збільшив вимоги та просив стягнути аліменти у розмірі 5000 грн. щомісячно.

Враховуючи зазначене, а також предмет заявлених вимог, тобто стягнення аліментів на утримання дитини, які є періодичними виплатами, суд прийшов до висновку, що заява не підлягає задоволенню, оскільки зазначений позивачем захід не є співмірним з вимогами.

Керуючись ст.ст.151-153,209,210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів.

Суддя: