Справа № 714/177/17
Провадження № 2/714/130/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2017 р. Герцаївський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого-судді: Козловської Л.Д.

секретар: Арсеній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Герца цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом. В обґрунтування позовних вимог як на підставу позову посилається на наступне. 22.11.2014 року померла ОСОБА_2. За життя, остання в 1952 році побудувала житловий будинок №7 по вул. Яремчука в с. Маморниця Герцаївського району Чернівецької області, на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, який згідно даних погосподарського обліку числиться за нею. В 1960 році будинок був перебудований. 05.05.2009 року ОСОБА_2 заповіла на користь позивача все своє майно, який в свою чергу своєчасно прийняв спадщину після її смерті. Інших осіб які б прийняли спадщину та які мали право на обовязкову частку у спадковому майні немає. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане спадкове майно з причин неподання правовстановлюючих документів. Просить суд визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на наведений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Представник позивача в судовому засіданні дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви в новій редакції та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, свого представника в судове засідання не направляв. Однак подав суду заяву, в якій просив розглянути справу у їхній відсутності, також зазначивши, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

22.11.2014 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-МИ №139444 від 24.11.2014 року (а.с.11). За життя, остання, 05.05.2009 року склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла на користь позивача все своє майно, де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом буде мати право (а.с.9). Заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не скасований.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У випадку відсутності заповіту, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК). Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів спадкової справи №4/2015 заведеної відносно спадкового майна ОСОБА_2 судом встановлено, що позивач прийняв спадщину шляхом звернення у встановлений законом термін з часу відкриття спадщини з відповідною заявою до нотаріуса (а.с.31). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину та які б мали право на обовязкову частку у спадковому майні спадкодавця відсутні (а.с.7).

Суд, даючи законну та правову оцінку доказам по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, який є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності.

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Як вбачається з записів погосподарських книг Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області особовий рахунок № 1049 станом на 1980-1983 роки, № 865 станом на 1961-1963 роки, №309 станом на 1996-2000 роки, номер обєкта погосподарського обліку 0009-1 станом на 2011-2015 роки, за спадкодавцем ОСОБА_2 рахується житловий будинок по вул. Яремчука, №7, в с. Маморниця Герцаївського району Чернівецької області, побудований до 05.08.1992 року, яка записана головою домогосподарства. Суспільна група господарства станом на 1991 рік відносилось до радгоспного двору.

Належність запису у книгах погосподарського обліку в якості голови двору спадкодавцю підтверджує факт належності наведеного житлового будинку саме їй. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що остання за життя у встановленому законом порядку набула право власності на спірний житловий будинок.

22.07.2013 року на спірне домоволодіння був складений технічний паспорт, що засвідчує відповідність житлового будинку вимогам законодавства, будівельним нормам, державних стандартів і правил та згідно інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна не є самочинним, так як побудований до 05 серпня 1992 року. Згідно даних технічного паспорту, спірне домоволодіння складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 32,60 кв.м., у тому числі житловою площею 20,10 кв.м., сараїв літ.літ. «Б», «В», вбиральні літ. «Г», огорожі №№ 1, 2, вимощення «І».

Нотаріус своєю постановою №94/02-31 від 03.02.2017 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на наведений житловий будинок мотивуючи ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів.

Згідно ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права.

Відповідно до встановлених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки спадкодавець у встановленому законом порядку набула право власності на спадковий житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями і спорудами, а позивач в свою чергу прийняв спадщину, однак не може оформити її на себе через відсутність документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, слід визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок.

На підставі наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 329, 1217, 1223, 1258, 1261, 1268-1270, 1273, 1296 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 174, 208-209, 212-215, 256, 294 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Цуренської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області про визнання права приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с.Маморниця Герцаївського району Чернівецької області, по вулиці Яремчука, № 7, що складається з: житлового будинку літер «А», загальною площею 32,60 кв.м., у т.ч. житловою 20,10 кв.м., та господарських будівель та споруд: сарай літер «Б, В»., вбиральні літер «Г», огорожі № 1, 2, вимощення І, загальною вартістю 48041 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд Чернівецької області шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутніми при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: