Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1684/17 Головуючий у 1 інстанції: Васильченко В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Воробйової І.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

ОСОБА_2

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна.

У листопаді 2016 року відповідач подала заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року вжито заходи забезпечення позову.

Накладено арешт на майно, яке знаходиться за адресою Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Водяне, вул. Леніна, 83 в межах суми позову у розмірі 301918 грн., заборонивши ОСОБА_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 його відчужувати.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу судді скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За розясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Більш того, в п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

В оскаржуваній ухвалі взагалі не зазначено ні доказів, ні обставин, з якими суд першої інстанції повязував необхідність вжиття заходів забезпечення позову та відповідні посилання чи обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При постановленні оскаржуваної ухвали суддею порушено вимоги ст. 209 ЦПК України, оскільки оскаржувана ухвала не містить в собі належно викладеної мотивувальної частини, а саме, обґрунтування щодо співмірності обраного виду забезпечення позову із заявленими, а відповідно і підстав його обрання.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Разом з тим, постановивши ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке знаходиться за адресою Запорізька область, Камянсько-Дніпровський район, с. Водяне, вул. Леніна, 83 в межах суми позову у розмірі 301918 грн, суд не прийняв до уваги предмети поділу майна подружжя, їх оцінку, не пересвідчився взагалі кому належить майно за вказаною адресою, та чи не порушує такий вид забезпечення позову права та обовязки осіб, які не були залучені до розгляду справи на час постановлення ухвали та звернення її до виконання, а також співмірність обраного виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що під час апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження. Оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею на новий розгляд до суду першої інстанції питання щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 18 січня 2017 року по цій справі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: