АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7139/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Поліщук Н.В., Шахової Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача Хитрової Л.В.

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в грудні 2016 року до суду із вищевказаним позовом, обґрунтовував свої вимоги тим, що 20.12.2012 року між ними та ОСОБА_5 було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до умов та правил надання продукту кредитних карт. Відповідно до якої відповідач отримав кредит в розмірі 17 878,91 гривень на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 31.12.2017 року. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав допустивши заборгованість у розмірі 50 402,35 гривень, які і просить стягнути позивач.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року позов було задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість в розмірі 50 402,35 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 16 736,03 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10 163,09 гривень, заборгованість за пенею та комісією - 16 165,44 гривень, штраф відповідно до п. 2.2. генеральної угоди - 7 337,79 гривень.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року було виправлено описку у написані імені та по батькові відповідача, а саме: замість „ОСОБА_5" слід читати „ ОСОБА_5".

Не погоджуючись із рішення суду представник відповідача подав апеляційну скаргу де ставив питання про скасування рішення суду. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача не визнав подану апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 525 ЦК України, та зазначав, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. А тому, з урахуванням вимог ст. 1054 ЦК України, позичальник повинен повернути надані йому кошти та сплатити визначені умовами договору додаткові витрати.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, представник відповідача вказував на те, що визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами. У банка виникло право звернення до суду унаслідок неналежного виконання боржника, або з іншого порушення у 2008 році, але останній не скористався цим правом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на матеріалах справи та постановленому судовому рішенні.

Так, як згідно з матеріалів справи підставою для звернення позивача до суду було невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості з приєднанням до Умов та Правил надання продукту кредитних карт від 20.12.2012 року.

За умовами якої: сторони погодили наявність на момент підписання цієї угоди заборгованості в розмірі 19 206, 92 гривни (п.1.1.2), визначили строк дії угоди - до 31.12.2017 року (п. 1.1.3), а також серед інших умов визначили щомісячний розмір погашення заборгованості - 456,44 гривни, які повинні здійснюватися з 1 по 25 число кожного місяця (п. 2.1) та настання штрафних санкцій у разі неналежного виконання умов договору - а.с. 57.

Відповідач також підтвердила свою згоду на те, що підписана Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості є приєднанням до Умов та правил надання продукту кредитних карт» які викладені на банківському сайті і складає між банком та нею договір приєднання у розумінні ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Згідно цієї статті - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості вбачається, що позивач прийняла визначені умови генеральної угоди і до 2016 року (останній платіж) здійснювала внесення коштів. Відтак, відсутні підстави вважати, що позивачем при зверненні до суду були пропущені строки позовної давності за умовами генеральної угоди щоб давало підстави відмовити у задоволенні прозову з урахування заяви відповідача за пропуском строку позовної давності.

Заперечуючи проти позову, а також звертаючись до суду з апеляційною скаргою вказуючи на порушення банком положень Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач та її представник не надали до суду доказів щодо визнання генеральної угоди недійсною або її скасування з підстав визначених в апеляційній скарзі, тобто угода є діючою.

Відтак розглядаючи спір, суд першої інстанції правомірно прийшов до доведеності вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитом - 16 736,03 гривень, заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 10 163,09 гривень - згідно наданого розрахунку, штрафу відповідно до п. 2.2. генеральної угоди - 7 337,79 гривень.

У той же час колегія суддів вважає, що судом не було взято до уваги, що серед заявлених вимог позивача була і вимога про стягнення заборгованості за пенею та комісією - 16 165,44 гривень.

Пунктом 1.1.1 Умов та правил надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач підписавши генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті також були визначенні терміни та поняття укладеної угоди, які за своїм змістом не містять такого поняття, як «заборгованість за пенею та комісією».

Не містить таких правових обґрунтувань і сама позовна заява та її додатки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлене судове рішення підлягає скасуванню в частині задоволення вимог ПАТ КБ «Приват Банк» про стягнення пені та комісії в сумі 16 165,44 гривень. З постановленням в цій частині нового рішення за правилами ст. 309 ЦПК України про відмову у задоволенні цих вимог зазначених вище підстав.

Беручи до уваги те, що резолютивна частина рішення ( п. 2) в частині визначення складової боргу, що підлягає до стягнення містить в собі визначення загального розміру заборгованості, який підлягає зменшенню з урахуванням суми заборгованості за пенею та комісією, яка апеляційним судом скасована (50402,35 гривень - 16165,44 гривень = 34 236,91 гривень), колегія суддів вважає за необхідне викласти її у новій редакції.

У іншій частині постановлене судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дарницькогорайонного суду м. Києва від 29 березня 2017 року скасувати в частині задоволення вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення суми пені та комісії в розмірі 16 165,44 гривень, постановивши у цій частині нове рішення, за яким:

Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити у задоволенні заявлених вимог про стягнення пені та комісії.

Викласти резолютивну частину рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2017року в наступній редакції:

Стягнути із ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (р/р 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитом - 16 736,03 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять шість гривень три копійки), заборгованість за відсотками за користування кредитом - 10 163,09 (десять тисяч сто шістдесят три гривни дев'ять копійок), штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 7 337,79 (сім тисяч триста тридцять сім гривень сімдесят дев'ять копійок) всього на загальну суму : 34 236,91 (тридцять чотири тисячі двісті тридцять шість гривень дев'яносто одна копійка).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: