АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 661/2014/15-ц Головуючий в суді І інстанції Ведяшкіна Ю.В.
Номер провадження 22ц/791/945/17 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Орловської Н.В.

суддів: Кутурланової О.В.

Майданіка В.В.

секретар Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя

В С Т А Н О В И Л А :

20 травня 2015 року ОСОБА_3 звернулась із позовом до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, які неодноразово змінювала в ході розгляду справи та за змістом поданої 28.03.2017р. заяви про уточнення позовних вимог, просила поділити майно набуте у шлюбі із відповідачем і припинити спільну сумісну власність на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0586 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, розміщені за адресою: АДРЕСА_1, на нежитлове приміщення площею 44,5 кв.м. в АДРЕСА_2 та автомобіль марки «Mazda»6 2.0CD Executive 6MT GG, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску. Визнати за кожним із сторін право власності на 1/2 частину вказаного майна та виділити належну позивачці частку нерухомого майна в натурі.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 березня 2017року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Ухвалено: здійснити поділ майна подружжя. Визнати за ОСОБА_3 право власності на нежитлове приміщення площею 44,5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_3. Визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки «Mazda»6 2.0CD Executive 6MT GG, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та незаконність рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_4 та виділ в натурі цієї частки, просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати і ухвалити нове рішення яким її позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів встановила такі обставини.

Сторони перебували у шлюбі із 07.12.2004р. За час шлюбу у власність подружжя придбано нежитлове приміщення площею 44,5 кв.м. в АДРЕСА_5 та автомобіль марки «Mazda»6 2.0CD Executive 6MT GG, державний номер НОМЕР_1, 2007 року випуску.

У справі, що розглядається суд першої інстанції ухвалив рішення щодо поділу вказаного майна між подружжям. Рішення у цій частині жодним із сторін не оскаржене, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Предметом апеляційного перегляду є рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачки щодо визнання за нею права власності на 1/2 частину спільної сумісної власності подружжя у житловому будинку садибного типу загальною площею 472,8 кв.м. та земельної ділянки площею 0,0586 га, наданої для його будівництва і обслуговування, розміщених за адресою: АДРЕСА_6

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 60, ст.70 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Законодавством встановлена презумпція виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого у шлюбі подружжям, які мають право на його поділ згідно ч.1 ст. 69 СК України незалежно від розірвання шлюбу. Розмір часток кожного із подружжя є рівними.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2007р. ОСОБА_4 придбав житловий будинок АДРЕСА_7 За своїми характеристиками цей об'єкт нерухомості мав загальну площу 59,5 кв.м., із яких житлової 34,3 кв.м. та господарські споруди: прибудову літ.А1; сараї літ.В, Д; гараж літ.Г, мощення і споруди № 1-4. (а.с.14-16 т.1).

Після реконструкції вказаний будинок за технічною характеристикою має загальну площу 472,8 кв.м., із яких житлова площа - 86,2 кв.м. Об'єкт нерухомості введений у експлуатацію та на підставі рішення виконкому Новокаховської міської ради від 26.12.2011р. ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності від 29.12.2011р. (а.с.17-18 т.1).

Земельна ділянка площею 0,0586 га, для будівництва і обслуговування будинку, придбана ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 04.12.2007р. (а.с.24-25 т.1).

Рішенням засновника від 06.03.2015р. створено ТОВ «Сиріус 15» статутний капітал якого становить 2 000 000 грн. та на 100% належить засновнику, ОСОБА_4

Статутний фонд складається із грошової частини в сумі 50 000 грн., та майнової на суму 1 950 000грн. до складу якої внесено житловий будинок та земельна ділянка, належні засновнику, які розміщені за адресою: АДРЕСА_8 та передані у власність створеного товариства на підставі акту приймання - передачі (а.с. 215-236 т.1).

Відповідно до ст. 65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються спільним майном, яке є об'єктом спільної власності подружжя за взаємною згодою. При укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою іншого. Один із подружжя має право на звернення до суду із позовом про визнання договору недійсним , як такого, що укладений другим подружжям без його (її) згоди, якщо такий договір виходить за межі дрібного побутового.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 15.02.2017р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ТОВ «Сиріус 15» про визнання недійсним правочину із передачі нерухомого майна до статутного фонду ТОВ «Сиріус 15». Вказаним рішенням встановлено, що спірне нерухоме майно придбано та реконструйовано із врахуванням добудованих господарських нежитлових приміщень, за рахунок коштів подружжя, але з часу передання їх до статутного фонду товариства набули статусу приватної власності товариства. (а.с.104-106 т.2).

Право власності на вказане нерухоме майно за ТОВ «Сиріус 15» підтверджено свідоцтвом про право власності від 11.03.2015р., зареєстрованим у реєстрі речових прав.( т.1 а.с. 237-239, т.2 а.с.4-29).

За змістом ст. 113 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про господарські товариства», товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) належить до господарських товариств та може набувати майнові права.

Господарське товариство, згідно п.1 ст. 115 ЦК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства», є власником майна переданого у власність товариства його учасниками, як вклад до статутного капіталу.

З врахуванням наведених положень законодавства та ст. 85 ГК України саме господарське товариство - ТОВ «Сиріус 15» є власником спірного майна, переданого йому у власність його засновником.

У момент внесення відповідачем у статутний фонд ТОВ «Сиріус 15» житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_9 це майно втрачає ознаки суб'єкта права спільної сумісної власності, та належить на праві власності саме цьому товариству.

Згідно ч.2, 3 ст. 61 СК України, якщо внесок до статутного капіталу господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, тому той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів.

Подружжя набувають майнові права, які реалізуються засновником товариства, ОСОБА_4, шляхом участі в управлінні товариством, а ОСОБА_3 набуває право вимоги на виплату їй суми у разі поділу майна подружжя.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням ПП «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положень ч.1 ст. 61 СК України від 19.09.2012р. № 1-8/2012, Конституційний Суд України дійшов висновку, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя є об'єктом їх спільної сумісної власності.

Однак, предметом спору у даній справі за позовом одного їх із подружжя до іншого було нерухоме майно, яке на час розгляду справи передано у власність ТОВ «Сиріус 15», як складові статутного капіталу цього товариства.

Жодних вимог до вказаного власника з приводу належного товариству майна з врахуванням конституційного тлумачення ч.1 ст. 61 СК України, позивачка не заявляла.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а також викладені у заяві від 28.03.2017р. уточнення позовних вимог до відповідача, ОСОБА_3 визначений спосіб, що підлягав судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину нерухомого майна, яке на її думку є спільним майном подружжя, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірний житловий будинок і земельна ділянка, після передання їх до статутного капіталу ТОВ «Сиріус 15» не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому правомірно відмовив у визнанні за позивачкою права на 1/2 частину цього майна.

Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 02.10.2013р. № 6-79цс13, яка є обов'язковою для застосування судами згідно ст.360-7 ЦПК України.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду не спростовані доводами апеляційної скарги, підстави для її задоволення та скасування рішення відсутні.

На підставі викладеного, ст.ст. 57, 60, 61, 69 СК України, керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 28 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ______________ Н.В.Орловська

Судді: ______________ О.В.Кутурланова

______________ В.В.Майданік