Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1548/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

08.08.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Єгорової С.М., Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2, третя особа Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обгрунтування своїх позовних вимог зазначили, що наприкінці 2001 року зник їхній дідусь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 жовтня 2014 року помер батько ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

В 2013 році бабуся ОСОБА_2 отримала свідоцтво про смерть, згідно якого ОСОБА_5 помер 11 вересня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.11.2013 року, виданого міським відділом державної реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції.

Зазначили, що згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін, доповнень від 22 лютого 2017 року вбачається, що на підставі висновку № 903/3.48 від 08.11.2013 року внесено зміни до актового запису про те, що невпізнана особа виявилася їхнім дідусем.

Про зазначене позивачам ні чого не було відомо, так як між ними та ОСОБА_2 не існувало близьких стосунків та про смерть дідуся вони дізналися лише 22.02.2017 року.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку.

Оскільки за життя ОСОБА_5 складено не було то відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України позивачі вважають, що вони є спадкоємцями за правом представлення.

22 лютого 2017 року позивачі звернулися до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_5

Однак, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском шестимісячного строку для її прийняття.

За таких обставин, з метою реалізації прав позивачів, визначених ЦК України, єдиним способом реалізації матеріального (спадкового) права є звернення з позовом до суду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровоград від 26 червня 2017 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_3, ОСОБА_4 додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті дідуся ОСОБА_5, померлого 11 вересня 2002 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати по справі в сумі 640,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначала, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивачів ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_8, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Матреіалами справи підтверджено, що ОСОБА_5 помер 11.09.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Міським відділом по державній реєстрації смертей реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 11.11.2013 року, актовий запис № 2693 (а.с. 12).

24 жовтня 2014 року помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 27.10.2014 року, актовий запис № 15162 (а.с. 16).

Судом встановлено, що з 2001 року ОСОБА_5 зник про, що не заперечувала в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2.

26 жовтня 2012 року Ленінським ВМ КМУ УМВС України в Кіровоградській області за заявою ОСОБА_2, було проведено перевірку, якою встановлено, що ОСОБА_5 в листопаді 2002 року пішов з дому та не повернувся. Дані факти зареєстровано в ЖРЗПЗ № 8589 від 26.10.2012 року, № 7571 від 26.10.2013 року.

Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. ОСОБА_5 спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, виражається в поданій ним до нотаріальної контори заяві про прийняття спадщини.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК наслідком пропущення спадкоємцем строку для прийняття спадщини з поважних причин є визначення йому судом додаткового строку, достатнього для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оскільки позивачі є внуками спадкодавця і їхній батько ОСОБА_6, син спадкодавця помер, то ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями померлого за законом. Враховуючи цю обставину, доводи позовної заяви щодо причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини пояснення свідків про те, що відповідач не повідомляла про факт смерті ОСОБА_5 судом апеляційної інстанції не можуть братися до уваги та не можуть бути підставою для надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Статтею 1266 ЦК визначені правила спадкування за правом представлення. Згідно з нормами зазначеної статті спадкоємцями за правом представлення можуть бути: внуки, правнуки спадкодавця, прабаба, прадід спадкодавця, племінники, двоюрідні брати та сестри спадкодавця.

Згідно з ч. 6 ст. 1266 ЦК при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Таким чином, відповідно до ст. 1266 ЦК до спадкування за правом представлення закликаються саме згадані вище особи, а не їхні нащадки; при цьому обмеження ступеня споріднення не допускається лише при спадкуванні по прямій низхідній лінії, родинність за якою визначається виключно від пращура до нащадка.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Чинним законодавством відкриття спадщини передбачених повязане лише із смертю спадкодавця. Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, час отримання спадкоємцями свідоцтва про смерть ОСОБА_5 вирішального правового значення не має.

Батько позивачів помер після відкриття спадщини ОСОБА_5 але своїх спадкових прав не реалізував.

Доводи позивачів про незнання дати (факту) смерті діда ОСОБА_5 не змінюють його правового статусу як спадкоємця, а тому позивачі безпідставно вважають себе спадкоємцями, які можуть спадкувати за правом представлення.

Обєктивно вбачається, що вони щодо спадщини діда ОСОБА_5 є спадкоємцями пятої черги і мають спадкувати у загальному порядку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не відповідають обставинам справи та суперечать нормам матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, тому відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 313, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення у справі.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704 грн.

Рішення Апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді: