Справа № 158/2394/17 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В.В.
Провадження № 22-ц/773/646/17 Категорія: 2 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретар Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитого під час шлюбу майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитого під час шлюбу майна, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитого під час шлюбу майна, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитого під час шлюбу майна.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні, виходячи з наступного.

Право доступу до суду апеляційної інстанції, у тому числі, для оскарження ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2017 року про відмову в забезпеченні доказів, є невід'ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, гарантованого Європейською конвенцією з прав людини з метою перевірки законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції.

Зазначена апеляційна скарга була прийнята до провадження апеляційного суду, виходячи з роз'яснень, які містяться в рішенні Конституційного Суду України № 3-рп/2000 від 27 січня 2010 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв'язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) про те, що стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, визначених законом, слід розуміти так, що у цивільному процесі апеляційному оскарженню підлягають ухвали за винятком випадків, коли таке оскарження заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 подав до суду в березні 2017 року заяву про забезпечення доказів шляхом призначення та проведення технічної інвентаризації об'єкта нерухомого майна, який не введений в експлуатацію, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_4

Подачі вказаної заяви передувало подача в листопаді 2016 року позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитого під час шлюбу майна, а також подача в лютому 2017 року зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку спільно нажитого під час шлюбу майна (а.с. 10-19, 20-24).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до норм ст. ст. 133, 134 ЦПК України у разі, якщо у сторін є складнощі щодо отримання та подання суду доказів, суд за заявою заінтересованої особи може забезпечити ці докази до пред'явлення нею позову та за клопотанням сторін зобов'язаний витребувати такі докази. У заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Порядок розгляду заяви про забезпечення доказів визначений ст. 135 ЦПК України.

На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2 у заяві про забезпечення доказів не навів доказів того, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Норми процесуального права судом першої інстанції не порушено.

На підставі наведеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд першої інстанції обґрунтовано та з дотриманням норм цивільно-процесуального права постановив ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 22 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді