Справа №487/3659/16-ц 27.09.2017 27.09.2017 27.09.2017
Провадження №22-ц/784/1612/17
Справа 487/3659/16-ц Головуючий першої інстанції: Біцюк А.В.
Провадження № 22-ц/784/1612/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
УХВАЛА

Іменем України

27 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючий: Колосовський С.Ю.,

судді: Локтіонова О.В., Ямкова О.О.,

секретар судового засідання - Лівшенко О.С.

за участі: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3

на рішення та додаткове рішення Заводського районного суду м. Миколаєва відповідно від 23 і 30 травня 2017 року

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у вихованні дитини, визначення участі батька у вихованні дитини,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 пред'явив позов до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні дитини, визначення участі батька у вихованні дитини.

Позивач зазначав, що з 19 квітня 1996 року по 24 червня 2014 року перебував у шлюбі з відповідачем від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу сторони домовились, що донька деякий час буде проживати з батьком. Але 20 червня 2014 року відповідач без його згоди забрала доньку до своєї матері у м. Нова Одеса Миколаївської області. З цього часу відповідач безпідставно заборонила йому побачення та спілкування з дитиною.

Крім того, позивач зазначив, що 24 липня 2014 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на її утримання. В свою чергу він звернувся із зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним. Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року була затверджена укладена між сторонами мирова угода щодо визначення місця проживання дитини та його участі в її вихованні.

Посилаючись на те, що відповідач порушує умови мирової угоди та чинить йому перешкоди у спілкуванні та виховані дитини, просив суд зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у вихованні дитини та встановити спосіб його участі у вихованні доньки таким чином: побачення п'ять разів на тиждень: з вівторка по п'ятницю з 16.00 год. до 19.00 год., субота з 11.00 год. до 17.00 год. за місцем навчання доньки або за місцем її проживання, перебування; спільний відпочинок: першу половину літніх канікул та один тиждень зимових канікул дитина проводить з батьком; необмежене спілкування з донькою особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та донькою; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з донькою або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні донька проводить з батьком; в день його побачення з донькою він має право забирати доньку з дому/школи особисто. А також зобов'язати відповідачку інформувати позивача про місця проживання, перебування, навчання та повідомляти про їх зміни.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2017 року позов задоволено частково. Визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, шляхом встановлення ОСОБА_2 побачень з донькою щопонеділка та щочетверга з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (з правом забирати зі школи), щосуботи з 11 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., та спільного відпочинку в період літніх канікул протягом 14 календарних днів, в період зимових канікул протягом 5 календарних днів.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 30 травня 2017 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на незаконність рішення суду, просила його скасувати та закрити провадження у справі.

Позивач, в поданих запереченнях на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним і обґрунтованим.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 перебував у шлюбі із ОСОБА_3 з 19 квітня 1996 року, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 24 червня 2014 року.

Сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання якої визначено з матір'ю.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 червня 2015р. із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу).

За даними державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.03.2017р. складала 28043,60 грн., а на 01.06.2017р. - 1237,50 грн.

Також між сторонами існував спір щодо поділу спільного майна, який був вирішувався 18 травня 2016р. Заводським районним судом м. Миколаєва, а 21 листопада 2016р. Апеляційним судом Миколаївської області.

З державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 є власником двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Згідно з висновком Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №421/02.02.01-22/22/14/17 від 28 лютого 2017 року орган опіки враховуючи інтереси дитини вважав доцільним визначити участь батька ОСОБА_2 у вихованні дитини, надавши йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною протягом першого року: щопонеділка та щочетверга з 15:00год. до 18:00 год., щосуботи з 11:00 год. до 20:00 год., а у подальшому, через рік до зазначеного часу додати половину усіх канікулярних днів та надати батькам право змінювати час побачень з дитиною за взаємною домовленістю та враховуючи бажання та інтереси дитини.

При ухвалені рішення суд вірно зазначив, що висновок органу опіки містить мінімізовану участь відповідача у вихованні дитини, а це не в повній мірі відповідає інтересам дитини та порушує права батька на спілкування та проведення спільного відпочинку в період канікул. У зв'язку з чим обґрунтовано врахував його частково.

Визначаючи спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні дитини, суд першої інстанції врахував інтереси та вік дитини, необхідність її спілкування з батьком, неприязні стосунки, які склались між сторонами, та прийшов до висновку про необхідність встановлення періодичних побачень позивача з дитиною без присутності її матері та спільного відпочинку у дні літніх канікул.

Такий висновок суду узгоджується з положеннями ст.ст.157,159 СК, є збалансованим щодо прав сторін відносно участі у спілкуванні та вихованні дитини, в повній мірі відповідає інтересам останньої, яка згідно з її поясненнями в суді бажає спілкуватись з батьком. Вік дитини, стан її здоров'я дозволяють батьку зустрічатися з донькою у визначений судом спосіб без шкоди для дитини. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що батько негативно впливає на дитину матеріали справи не містять.

Аргументи в апеляційній скарзі відносно відсутності доказів противоправної поведінки відповідача не впливають на законність судового рішення, так як у задоволенні вимог про усунення перешкод у вихованні дитини (ч.1 ст.159 СК) відмовлено.

Посилання в апеляційній скарзі щодо необхідності закриття провадження у справі у зв'язку з наявністю ухвали Новоодеського районного суду Миколаївської області 18 червня 2015р. про затвердження між сторонами мирової угоди є безпідставним, тому що предметом розгляду у названій справі було визначення місця проживання дитини, а не способу участі батька у вихованні дитини. Спірні правовідносини є триваючими, а тому і у разі врегулювання спору між батьками в певний час це у подальшому не є перешкодою для звернення до суду з відповідним позовом.

Висновок психолога був врахований як органом опіки, за замовленням якого він проводився, так і судом з огляду на часткове задоволення позову. До того ж згідно з дослідженням тривожність дитини є наслідком емоційного конфлікту та напруги між батьками.

Оскільки суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст.309 ЦПК підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, а рішення та додаткове рішення Заводського районного суду м. Миколаєва відповідно від 23 і 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: