Справа № 466/3015/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

«08» серпня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Луців К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

у с т а н о в и в:

28 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить постановити рішення, яким визнати майно, а саме гаражний бокс АДРЕСА_1, майном, що є його особистою приватною власністю та визнати його одноосібним та повноцінним власником даного гаражного боксу із правом відчужувати його без згоди колишньої дружини ОСОБА_2

В обгрунтування своїх вимог зіслався на те, що він є власником гаражного боксу АДРЕСА_1. Даний гараж було збудовано його дідусем ОСОБА_3 у 1970 роках. Після смерті дідуся ІНФОРМАЦІЯ_1 його, ОСОБА_1, мама успадкувала даний гараж. Згодом його мама подарувала йому даний гаражний бокс та дала згоду на його приватизацію.

На даний час у нього виникла необхідність відчужити цей гаражний бокс, однак, для цього йому потрібна згода колишньої дружини ОСОБА_2, оскільки приватизацію даного гаражного боксу було здійснено ним після розірвання шлюбу. ОСОБА_2 відмовляється давати згоду на відчуження гаражного боксу.

Враховуючи вищенаведене, він, ОСОБА_1, вирішив звернутися в суд з позовом про визнання права власності на гаражний бокс АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, хоч про час і місце розгляд справи повідомлялася в установленому порядку.

За згодою позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірваною (а.с.6).

Згідно з свідоцтва про право власності на гараж від 21 травня 2009 року, яке видане Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, гаражний бокс АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Дане свідоцтво видане на підставі наказу Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради від 21.05.2009 року №1096-НЖ-Ш (а.с.3).

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатись своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Крім цього, відповідно до п.37 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тобі, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

З огляду на наведене суд вважає, що в судовому засіданні позивачем, у відповідності до вимог ст.60 ЦПК України, не подано жодних належних та допустимих доказів, і судом таких не отримано, на підтвердження того, що позивачем вибрано вірний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а саме визнання права власності на гаражний бокс.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не представлено, а судом не здобуто жодних переконливих доказів у їх підтвердження, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224,225,226 ЦПК України, ст. ст. 15,16, 392 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - відмовити за їх безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача ОСОБА_2, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська