Провадження №22-ц/784/977/17
Справа номер 479/21/17
Провадження номер 22-ц/784/977/17 Головуючий суду першої інстанції - Микитей Л.Л.
Категорія - 59 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

за участі представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Кривоозерського районного центру зайнятості Миколаївської області

на рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області

від 01 березня 2017 року,

ухвалене за позовом Кривоозерського районного центру зайнятості Миколаївської області до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно отриманих коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

28 грудня 2016 року Кривоозерський районний центр зайнятості Миколаївської області (далі - Кривоозерський центр зайнятості) пред'явив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

11 січня 2011 року на підставі звернення відповідача Кривоозерський центр зайнятості надав йому статус безробітного з призначенням допомоги по безробіттю.

Під час перебування ОСОБА_5 на обліку в якості безробітного йому з 24 жовтня 2011 року було призначено пільгову пенсію за віком, як трактористу.

Про вказану обставину відповідач не повідомив.

Кривоозерський центр зайнятості вказував, що перебуваючи на обліку в якості безробітного в період з 24 жовтня 2011 року по 12 січня 2012 року ОСОБА_5 безпідставно отримав допомогу по безробіттю в сумі 1811 грн. 98 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 1811 грн.98 коп.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказував на відсутність з його боку винних дій та пропуск позивачем позовної давності.

Рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст.ст.7, 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №1533-ІІІ від 02.03.2000 р. (далі - Закон України №1533-ІІІ від 02.03.2000 р.) одним з видів забезпечення, яке може надавати державна служба зайнятості за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, є державна допомога по безробіттю.

Виплата допомоги по безробіттю припиняється, серед іншого, у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

Відповідно до ст.36 Закону України №1533-ІІІ від 02.03.2000 р. застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов'язана повідомити про це державну службу зайнятості.

Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Стаття 1215 ЦК України передбачає, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 11 січня 2011 року відповідач звернувся до Кривоозерського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю.

У цей же день йому було надано вказаний статус та призначено допомогу по безробіттю.

11 січня 2012 року ОСОБА_5 звернувся до Управління Пенсійного фонду України у Кривоозерському районі Миколаївської області з заявою про призначення йому пенсії за віком як трактористу.

12 січня 2012 року його заява була розглянута і вказана пенсія йому призначена з 24 жовтня 2011 року, тобто з часу виповнення ОСОБА_5 55 років.

У цей же день ОСОБА_5 звернувся до позивача з заявою про зняття його з обліку у зв'язку з відмовою від послуг Кривоозерського центру зайнятості.

Наказом Кривоозерського центру зайнятості від 12 січня 2012 року №НТ120112 відповідача знято з обліку у зв'язку поданням відповідної заяви (а.с.6).

За змістом довідки Кривоозерського центру зайнятості від 21.11.2016 р. №05-5585 ОСОБА_5 за період з жовтня 2011 року по січень 2012 року отримав 1811 грн.98 коп. допомоги по безробіттю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Кривоозерського центру зайнятості, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено недобросовісності відповідача при отриманні допомоги, а тому, виходячи з положень ст.1215 ЦК України, відсутні підстави для її повернення. Крім того, суд вважав, що наявні підстави для відмови у позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Колегія суддів погоджується з першим висновком суду, оскільки матеріали справи не містять доказів недобросовісності відповідача при отриманні допомоги.

Про призначення йому пенсії він дізнався тільки 12 січня 2012 року, коли таке рішення було прийнято Управлінням Пенсійного фонду України у Кривоозерському районі Миколаївської області.

Те, що вказана пенсія йому була призначена з 24 жовтня 2011 року є вимогою законодавства і відповідач ніяким чином не міг раніше повідомити позивача про це, оскільки призначення йому пенсії відбулося тільки 12 січня 2012 року.

Що ж стосується висновку суду про наявність підстав для відмови у позові у зв'язку зі спливом позовної давності, то він є хибним.

Згідно з п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 р., встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оскільки у даному випадку наявні підстави для відмови у позові через його недоведеність, то відмова у позові також і через сплив позовної давності є помилковою.

Вказані судом підстави для відмови у позові є взаємовиключними і не можуть застосовуватися разом.

Однак, оскільки висновок суду щодо розгляду справи є правильним, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кривоозерського районного центру зайнятості Миколаївської області відхилити.

Рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 01 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий О.В.Локтіонова

Судді С.Ю.Колосовський

О.О.Ямкова