Справа № 654/5481/13-ц
Провадження №2/654/327/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року Голопристанський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого - судді Сіянка В. М.

за участю секретаря Бакай В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостій них вимог щодо предмету спору: ОСОБА_8, про визнання договору недійсним та зобовязання вчинити певні дії та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання удаваним правочину та застосування до правочину правил, що регулюють правочин, які сторони насправді вчинили, визнання договору дійсним,

УСТАНОВИВ:

10.12.2013 позивачі звернулися до суду з первісним позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 від 27.09.2012 № 1511, посвідченого приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 та зобовязання відповідача повернути їм вказану земельну ділянку, посилаючись на те, що ОСОБА_10, який помер 16.09.2012 на праві власності належала вказана земельна ділянка і позивачі прийняли спадщину, яка відкрилася після його смерті. Під час оформлення спадщини їм стало відомо, що на підставі виданої померлим при житті генеральної довіреності на право розпорядження вказаною земельною ділянкою, остання за оспорюваним договором купівлі-продажу після смерті ОСОБА_10 від імені померлого була продана ОСОБА_6 Відповідно до ч. 6 ст. 248 ЦК України довіреність втрачає чинність зі смертю довірителя, а тому оспорюваний договір в силу ст. 203, 215 ЦК України є недійсним, а відповідач зобовязаний на підставі ст. 216 ЦК України повернути все одержане за недійсним договором.

19.05.2014 ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідача було залучено ОСОБА_7 (т. 1 а. с. 71).

30.01.2017 ухвалою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено ОСОБА_8 (т. 2 а. с. 23).

28.02.2017 ОСОБА_7 звернувся до суду із зустрічним позовом (т. 2 а. с. 49) до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_4 про визнання удаваним правочину щодо представництва на підставі довіреності від 10.02.2012, виданої ОСОБА_10 на управління, користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,2000 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2, застосувавши до правовідносин сторін правила, що регулюють правовідносини купівлі-продажу, визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки від 27.09.2012 № 1511, посилаючись на те, що 10.02.2011 він позичив ОСОБА_10 100000 доларів США строком на 1 рік, про що останнім була надана письмова розписка, в якій в якості гарантії виконання боргових зобовязань ОСОБА_10 вказав про намір передати у заставу вказану земельну ділянку, про що зазначено у самій розписці. Оскільки у встановлений строк ОСОБА_10 не зміг повернути борг, він розрахувався з ним вказаною земельною ділянкою, в рахунок погашення боргу за договором позики, видавши йому генеральну довіреність від 10.02.2012 на право розпорядження вказаною земельною ділянкою на власний розсуд, яка посвідчена нотаріально. Таким чином, між ним та ОСОБА_10 склалися правовідносини з купівлі-продажу вказаної земельної ділянки, які було оформлені розпискою про отримання у борг суми коштів та генеральною довіреністю на право розпорядження вказаною земельною ділянкою, які є удаваними, укладеними сторонами з метою приховати дійсний договір, а саме договір купівлі-продажу. В подальшому, діючи як власник вказаною земельної ділянки, на підставі зазначеної генеральної довіреності, 27.09.2012 він продав вказану земельну ділянку ОСОБА_6 З посиланням на ст. ст. 235 ЦК України просив задовольнити позов.

У судовому засіданні представник позивачки (ОСОБА_1 О.) за первісним позовом ОСОБА_11 позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечував.

Позивачка за первісним позовом ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій висловилася про підтримку позовних вимог за первісним позовом (т. 2 а. с. 13). Також надала до суду письмові заперечення (т. 2 а. с. 88-91) на зустрічний позов, які зводяться до наступного. Застава нерухомого майна, яким є земельна ділянка повинна бути оформлена лише нотаріально посвідченим правочином, а тому твердження позивача про надання земельної ділянки в заставу не відповідає чинному законодавству України. Мета видачі ОСОБА_7 її колишнім чоловіком генеральної довіреності на право розпорядження спірною земельною ділянкою їй, як колишній дружині ОСОБА_10 не відома, але рішення суду не повинно ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій висловився про підтримку позовних вимог за первісним позовом, а також в іншій заяві заперечував проти задоволення зустрічного позову (т. 2 а. с. 37, 85).

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти позову, пояснив, що він особисто був присутній під час отримання ОСОБА_10 коштів у борг від ОСОБА_7, після чого через рік ОСОБА_10 продав належну йому спірну земельну ділянку в с. Залізний Порт ОСОБА_7 в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Він сам був присутній під час передачі документів на землю ОСОБА_10 ОСОБА_7 Під час підписання договору купівлі-продажу 27.09.2012 він сприймав ОСОБА_7 саме як продавця та власника спірної земельної ділянки, і не вчитувався від кого саме була оформлена продаж вказаної земельної ділянки, яка є суміжною з належною йому земельною ділянкою, а тому він був зацікавлений у її придбанні. Позивачка ОСОБА_3 розлучилася з ОСОБА_10, виїхала разом з дітьми більше ніж за три роки до смерті ОСОБА_10 за кордон, покинувши ОСОБА_10 без засобів до існування і він особисто допомагав ОСОБА_10 у бізнесових справах, надав йому прихисток, житло тощо.

Третя особа за первісним позовом у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_12 позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, зазначених у позові. Проти задоволення первісного позову заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає первісний позов таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку від 12.11.2007 серія ЯД № 742662 власником земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 був ОСОБА_10 (т. 1 а. с. 37).

10.02.2011 ОСОБА_10 позичив у ОСОБА_7 100000 (сто тисяч) доларів США терміном на один рік, про що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 склали відповідну письмову розписку (т. 1 а. с. 59).

10.02.2012 ОСОБА_10 уповноважив ОСОБА_7 управляти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою площею 0,2 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2,про що видав довіреність, яка посвідчена приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_13, зареєстрована в реєстрі за № 169 (т. 1 а. с. 45-51). Повноваження ОСОБА_7 у вказаній довіреності жодним чином не обмежені і ОСОБА_7 мав можливість розпорядитися вказаною земельною ділянкою будь-яким передбаченим законом способом на власний розсуд.

У відповідності до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно п. 25 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, то основним юридичним фактом, який підлягає встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні договору дарування та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2012 р. у справі N 6-133цс12).

Таким чином, з урахуванням пояснень відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні, які не спростовані жодними іншими доказами, з урахуванням характеру взаємовідносин, які існували між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, а саме отримання ОСОБА_10 від ОСОБА_7 значної суми коштів (проти чого не заперечували жодна із сторін у даній справі) та передача ОСОБА_10 ОСОБА_7 (сторонній особі) права на власний розсуд без обмежень управляти, користуватися та розпоряджатися належною йому земельною ділянкою площею 0,2 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 свідчить про наявність між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 правовідносин щодо купівлі-продажу вказаної земельної ділянки та удаваність правочину щодо представництва інтересів ОСОБА_10 за зазначеною вище довіреністю (договір доручення) та приховування таких правовідносин шляхом укладання письмової розписки про отримання коштів у борг та нотаріально посвідченої довіреності на право розпорядження земельною ділянкою, а тому до даних правовідносин суд вважає за можливе застосувати правила щодо правочину, який сторони насправді вчинили, тобто правила щодо правочину купівлі-продажу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 08.09.2010 N 6-2735св10 та відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для врахування судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

16.09.2012 ОСОБА_10 помер (т. 1 а. с. 13) і після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняли його діти позивачі по справі (т. 1 а. с.17).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, ОСОБА_10 уклавши фактично 10.02.2012 із ОСОБА_7 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 передав усі права на вказану земельну ділянку ОСОБА_7, а тому дана земельна ділянка не увійшла до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_10, відтак позивачі за первісним позовом як спадкоємці ОСОБА_10 не мають на неї жодних прав, через що первісний позов задоволенню не підлягає, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, оспорюваних чи невизнаних прав осіб, а такого порушення прав позивачів за первісним позовом судом не встановлено, а позивачами не доведено.

Крім того, на момент ухвалення рішення власником спірної земельної ділянки є ОСОБА_8 (т. 1 а. с. 207-209), а тому ОСОБА_6 не має повертати вказану земельну ділянку, так як він нею не володіє.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_7 за зустрічним позовом щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2 від 27.09.2012, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9, зареєстрований за № 1511 (т. 1 а. с. 35), оскільки на момент підписання вказаного договору ОСОБА_7 не зареєстрував за собою право власності на вказану земельну ділянку, договір укладено від імені померлої особи, що унеможливлює у відповідності до ст. 25 ЦК України визнати такий договір дійсним шляхом ухвалення судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 15, 16, 203, 204, 215, 235, 655-658, 1000-1008, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 1-4, 10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання договору недійсним та зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання удаваним правочину та застосування до правочину правил, що регулюють правочин, які сторони насправді вчинили, визнання договору дійсним задовольнити частково.

Визнати удаваним правочин щодо представництва (доручення) на підставі довіреності від 10.02.2012, виданого ОСОБА_10 на управління, користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,2000 га, кадастровий номер :02:060:0016, розташованої в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області по вул. Шкільна, ділянка №63/1;2, застосувавши до правовідносин сторін правила, що регулюють правовідносини купівлі-продажу.

У задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко