Справа№751/5059/17
Провадження №2-н/751/534/17
У Х В А Л А

10 серпня 2017 року м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Мороз К. В.,

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за отримані послуги з теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,-

Встановила:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» 09.08.2017 року звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за отримані послуги з теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» заборгованість за отримані послуги з теплопостачання в сумі 18738,66 грн. за період з 01.05.2012 року ро 01.08.2017 року та судовий збір в сумі 800,00 грн..

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п.2 ч.3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Так, п.9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п.2.ч.3 ст.100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні ( ч.3 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з заяви та матеріалів, заявник просить стягнути борг з боржників ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за період з 01.05.2012 року по 01.08.2017 року. Тобто, заявник звернувся до суду з вимогою про стягнення з боржників грошових коштів за період більший ніж встановлено ст. 257 ЦК України.

За вказаних обставин, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, а тому вищевказані вимоги підлягають розгляду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

Ухвалила:

Відмовити у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «ТехНова» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за отримані послуги з теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розяснити заявнику право на звернення з заявленими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги в пяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. В. Мороз