Справа № 454/117/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 квітня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1Р звернувся в суд з даним позовом до відповідача про стягнення боргу за борговою розпискою, покликаючись на те, що 17.01.2014 року він позичив ОСОБА_2 2000 євро (що в еквіваленті до гроивні станом на 27.12.2016р. становить 55080грн.) та які він відповідно до письмової розписки зобов»язалася повернути на протязі шести місяців. Термін сплати боргу сплив, однак відповідач свого зобов»язання щодо повернення боргу не виконав до цього часу.

Просить суд стягнути з відповідача в його користь 55080грн. боргу за договором позики та судові витрати.

30.01.2017р. позивач подав заяву про доповнення до позовних вимог, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 3% річних від простроченої суми бргу, що становить 4337грн.

10.03.2017р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимг, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики 2000 євро, 3% річних від простроченої суми боргу в розмірі 180 євро.

Позивач в судове засідання не прибув, подав в суд заяву в якій вказує, що уточнені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач в судове засідання 03.04.2017р. повторно не прибув, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не повідомив суд про причину неявки, тому судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Позивач у поданій заяві не заперечив проти такого порядку вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

З оглянутої в судовому засіданні розписки від 17.01.2014р. установлено, що ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 2000 Євро та зобовязується повернути їх на протязі шести місяців.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку).

Ч.2 ст.509 ЦК України встановлено, що зобовязання виникають з підстав встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч.2 ст.1051 ЦК України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не може ґрунтуватись на свідченнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами.

Факт передачі грошей підтверджений розпискою.

Таким чином, факт написання розписки про отримання грошей є доказом отримання грошей позичальником від позикодавця.

Таким чином, судом встановлено істотне порушення умов договору зі сторони ОСОБА_2 та відповідно позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Разом з цим, згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеного змістом зобовязання (неналежне виконання).

Крім того, відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-06/928/2012 від 17.07.2012р. передбачене право кредитора вимагати сплати боргу з урахування індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних втрат та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з цим, незалежно від фіксації еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, згідно з частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Також, відповідно до розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми за період з 18.07.2014р. по 03.04.2017р., становить 4 701 грн.

2000 євро за курсом 28,89грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.04.2017 року складає 57 777,80 грн.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми проводиться за формулою: сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення.

990 - кількість днів прострочення з 18.07.2014р. по 03.04.2017р.

57 777,80 грн. х 3 х 990 : 365 : 100 = 4 701 грн.

Таким чином, з ОСОБА_3 слід стягнути в користь ОСОБА_1 4701грн. - 3% річних від простроченої суми боргу.

Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з поданої квитанції ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом сплатив 640 грн. судового збору.

Отже, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 борг в сумі 2000 (дві тисячі) євро.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 180 (сто вісімдесят) євро - 3% річних від простроченої суми боргу.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Заява про перегляд даного заочного рішення може бути подана відповідачем в суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: М. Я. Адамович