Справа № 495/2055/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

27 квітня 2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_3, яка померла 21.05.1993 року.

Позивач надав заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги позивача визнає, заперечень немає.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 21.05.1993 року померла баба позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №085798 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на 11/25 часток житлового будинку №53 (колишній №63), розташованого за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Плавньова, які належали останній на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, 13.05.1988 року, за реєстровим №2-550; свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, 13.05.1988 року, за реєстровим №2-552 (а.с. 6-7).

Відповідно до довідки виконавчого комітету управління містобудування та архітектури від 16.01.2017 року встановлено, що згідно наданих документів, а саме: свідоцтва про право власності від 13.05.1988 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.05.1988року, договору дарування від 11.03.1989року, адреса житлового будинку з госпбудівлями, що належить гр.ОСОБА_3, ОСОБА_2 - Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Плавньова,63.

По даним управління містобудування та архітектури, картографічним даним за даною адресою знаходяться два житлові будинки.

Перевіркою встановлено, що житловий будинок літ. «А» загальною площею 114,90 кв.м, в т.ч. житловою - 70,60 кв.м з госпбудівлями (сараї літ. «Б», «Г», вбиральня літ. «Д») знаходиться за адресою: - Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Плавньова,53.

Враховуючи викладене, управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради підтверджує, що адреса житлового будинку літ. «А» загальною площею 114,90 кв.м, в т.ч. житловою - 70,60 кв.м з госпбудівлями (сараї літ. «Б», «Г», вбиральня літ. «Д») гр.ОСОБА_3, ОСОБА_2 - Одеська область, м.Білгород-Дністровський, вул.Плавньова, 53.

Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2017 року ОСОБА_3 за життя заповіту не складала.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна чергя спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 ЦК України.

Окрім позивача спадкоємцем майна померлої, а саме спадкоємцем першої черги є її син - відповідач по справі ОСОБА_2.

Відповідач надав до суду письмову заяву, в якій пояснив, що проживає на території РФ та надав до суду копію заяви, посвідченої нотаріусом Якутського нотаріального округу р. Саха (Якутія) (а.с. 25), відповідно до якої відмовився від прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5. Фактично в управління спадковим майном не вступав, не заперечує проти вступу в спадкові права та отримання свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 її онуком - ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Онук відноситься до другого ступеня споріднення.

Отже, позивач є спадкоємцем майна ОСОБА_3, за законом п'ятої черги спадкування.

Із довідки завідувача Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилася, а отже інших спадкоємців майна померлої, які звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини немає.

На даний час позивач не може оформити свої спадкові права в порядку спадкування за законом відносно вказаного житлового будинку, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду.

Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Позивач вважається таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, що також підтверджється відміткою у його паспорті про реєстрацію його місця проживання, та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив відмови від неї.

Додатково встановлювати факт прийняття позивачем спадщини після смерті баби не є необхідним.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за законом п'ятої черги та має право на отримання спадщини, однак позбавлений можливості зареєструвати право на спадкове майно на спірний житловий будинок, оскільки оригінал правовстановлюючого документу відсутній.

Таким чином права позивача, як спадкоємця підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 16, 1216, 1265, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 11/25 частин житлового будинку №53 по вул. Плавньова, в м. Білгород-Дністровському Одеської області, який в цілому складається з житлового будинку літ. "А", загальною площею - 114,9 кв.м., житловою площею - 70,6 кв.м., , сараю літ. "Б", сараю літ. "Г", вбиральні літ. "Д", споруди №3-6,І.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: