Номер справи 220/6/17
Номер провадження 2/220/130/17
УХВАЛА

Іменем України

28 липня 2017 року смт Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Яненко Г.М.;

при секретарі - Черняєвій С.П.

за участі представника третьої особи - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт. Велика Новосілка Донецької області, цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області до ОСОБА_2, треті особи служби у справах дітей Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ :

Орган опіки та піклування Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області звернувся у Великоновосілківський районний суд Донецької області з позовом до ОСОБА_2, за участі третьої особи служби у справах дітей Великоновосілківської райдержадміністрації Донецької області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Вимоги позивача мотивовано тим, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків по догляду та вихованню дітей, що створює небезпеку для їх життя та здоровя.

До матеріалів справи долучено висновок органу опіки та піклування Новопетриківської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, акт обстеження умов проживання, висновок про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав, за змістом яких діти мешкають з пенсіонером дідусем, в будинку брудно та холодно, продуктів харчування не достатньо, для дітей не облаштовано місця для навчання і відпочинку, в той час як матір проживає окремо, постійного місця проживання та роботи немає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти.

В той же час, за змістом психолого-педагогічних характеристик та характеристик зі школи, жодних відхилень від розвитку дітей, інших наслідків неналежного виховання кваліфікованими спеціалістами, педагогами не зазначено. Діти характеризуються позитивно.

Даних про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання обовязків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей суду не представлено.

В засіданні ОСОБА_2 проти позову заперечила, посилаючись на створення нею умов для нормального життя та розвитку дітей та упереджене ставлення органу опіки та піклування.

Представник позивача, в судові засідання 19 липня та 28 липня 2017 року не зявилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про час та місця розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до вимог ст.129 Конституції України, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ст. 119 ЦПК України, позовна заява подається в письмовій формі і повинна містити у т.ч. зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Поряд з цим, стаття 131 ЦПК України, покладає на сторін обовязок подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

У рішенні в справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 року (остаточне17.06.2011 року), Європейський Суд з прав людини зробив висновок про те, що "Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. рішення від 18.01.1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства"). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі "Салман проти Туреччини")"

Згідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, сімейного життя.

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

З огляду на неподання беззаперечних доказів правомірного втручання держави у сімейне життя, та неподання інших доказів обґрунтованості позовних вимог, повторну неявку позивача, що перешкоджає повному, всебічному та обєктивному зясуванню обставин справи, в порядку ст. 207 ЦПК України, позовну заяву слід залишити без розгляду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.10, 11, 27, 31, 57-61, 119-121, 131, 179, 185, 192, 196, 207-212 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області через Великоновосілківський районний суд Донецької області протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 14 серпня 2017 року.

суддя Г.М.Яненко