Справа № 0915/2988/12
Провадження № 22-ц/779/1255/2017
Головуючий у 1 інстанції Хоминець М. М.
Суддя-доповідач Горейко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.

секретаря Возняк В.Д.

з участю законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Григорківа С.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, за апеляційною скаргою законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Тисменицького районного суду від 16 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Тисменицького районного суду від 16 жовтня 2015 року подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тисменицького районного управління юстиції Григорківа С.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15.11.2012 року.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2, діючи як законний представник своєї дочки ОСОБА_1, від імені та в інтересах останньої, подала апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що оскаржувана ухвала порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_5 на виїзд за межі України.

Зазначає, що до винесення ухвали вона, ОСОБА_1, систематично виїжджала за межі України в супроводі своєї одинокої матері ОСОБА_2, яка особисто здійснює її виховання та утримання, де вони разом брали участь у освітніх програмах. 14.09.2015 року Римо-католицькою парафією в м. Жешув (Республіка Польща) її та матір запрошено до співпраці та участі в освітніх програмах з метою інтелектуального та духовного розвитку. Запрошення дійсне до 21.09.2018 року. Однак вона позбавлена можливості перетнути кордон, оскільки її матір ОСОБА_2 обмежено у праві виїзду за межі України, а вона як неповнолітня, повинна та бажає виїжджати в супроводі останньої.

Вважає, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України її матері, як особи, яка зобов'язана супроводжувати її під час виїзду за межі країни до іноземної держави, турбуватися про неї та забезпечувати дотримання її найкращих інтересів, унеможливлює реалізацію нею зазначеного обов'язку і відповідно порушує її право на виїзд за кордон. Це впливає на реалізацію її права на достатній рівень інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. Суд при постановленні ухвали не врахував її інтересів, як це визначено вимогами Конвенції про права дітей та Законом України «Про охорону дитинства», чим допустив порушення цих вимог.

Також стверджує, що ухвала є необґрунтованою, оскільки суд взяв до уваги тільки наявність невиконаного зобов'язання та факт відкриття виконавчого провадження, що само по собі не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків. Суд не встановив в повному обсязі обставини справи та не навів достатніх мотивів на підтвердження суб'єктивного невиконання ОСОБА_2 зобов'язання у формі свідомого ухилення, не навів будь-яких тверджень про те, що тимчасове обмеження у праві виїзду сприятиме виконанню рішення. Наведене призвело до обмеження немайнового інтересу ОСОБА_2, що безпосередньо вплинуло й на реалізацію її, ОСОБА_1, права та законного інтересу.

З наведених підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання державного виконавця відмовити.

В засіданні апеляційного суду законний представник неповнолітньої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, викладених у скарзі.

Представник відділу державної виконавчої служби у засідання апеляційного суду не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представників апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на виконанні у ВДВС Тисменицького районного управління юстиції знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №0915/2988/12, виданого Тисменицьким районним судом 18.04.2013 року на виконання рішення суду від 15.11.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 88 345,60 грн. боргу за договором позики та 883,45 грн. судових витрат, а всього 89 229,05 грн.

ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї рішенням суду, борг перед стягувачем повністю не погашений.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд виходив з того, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань згідно рішення Тисменицького районного суду від 15.11.2012 року, не погашає борг навіть частково, що відповідно до законодавства є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Одним із заходів забезпечення виконання судового рішення є тимчасове обмеження боржника - громадянина України у праві виїзду за межі України, що передбачено п. п. 2, 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», у відповідності до яких підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України являються неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання, ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Як роз'яснив Верховний Суд України в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Судом вірно встановлено, що боржник ухиляється від виконання своїх зобов'язань згідно рішення Тисменицького районного суду від 15.11.2012 року, з часу прийняття рішення до сьогоднішнього дня не погасила борг навіть частково; постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа від 02.07.2015 року належно вручена боржнику за зареєстрованим місцем її проживання, тому враховуючи ці обставини, суд дійшов правильного висновку про доцільність задоволення подання про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Крім того, ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Тисменицького районного суду від 16 жовтня 2015 року, якою ОСОБА_2 тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України, відхилено, а вказану ухвалу залишено без змін і вона є чинною. Апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала суду від 16 жовтня 2015 року є законною та обґрунтованою, а також що ОСОБА_2 навмисно ухиляється від виконання судового рішення, оскільки тривалий час не виконує рішення суду, наміру погашати борг не має (а. с. 67-68).

Наведеним спростовуються доводи апелянта про те, що ухвала є необґрунтованою, так як суд не навів достатніх мотивів на підтвердження суб'єктивного невиконання ОСОБА_2 зобов'язання у формі свідомого ухилення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов правильного висновку, задовольнивши подання державного виконавця та обмеживши ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

Що стосується доводів, викладених в апеляційній скарзі про те, що оскаржувана ухвала порушує права та охоронювані законом інтереси ОСОБА_1 на виїзд за межі України, то такі доводи не можуть бути підставою для скасування ухвали, постановленої з додержанням вимог закону, оскільки необхідно врахувати права стягувача ОСОБА_7, які можуть бути порушені у випадку скасування оскаржуваної ухвали, та положення ст. 129-1 Конституції України, якою встановлено обов'язковість виконання судових рішень.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Тисменицького районного суду від 16 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча М.Д. Горейко

Судді: П.І. Проскурніцький

Л.В. Ясеновенко

Згідно з оригіналом

Суддя М.Д. Горейко