У Х В А Л А

14 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю,

в с т а н о в и л а:

Корольовський районний суд м. Житомира рішенням від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовив, зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнив частково: визнав квартиру АДРЕСА_1 особистою приватною власністю ОСОБА_4; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Апеляційний суд Житомирської області 12 січня 2016 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_5 і в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 скасував та ухвалив у цій частині нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_4: визнав зазначену квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_5; визнав за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 за кожним; в іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 квітня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2017 року та залишення в силі рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2015 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема, статті 57 Сімейного кодексу України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах указаних норм матеріального права.

Обґрунтовуючи підстави подання заяви про перегляд судових рішень, ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого та 3 вересня 2014 року, постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року, 23 вересня 2015 року та 7 вересня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, викладені в заяві про перегляд судових рішень, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5 та зустрічного позову ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що спірна квартира була придбана за 28 тис. 500 дол. США в період шлюбу та за спільні кошти сторін, які проживали разом, вели спільне господарство, мали дохід та спільний сімейний бюджет. При цьому квартира АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_4, була відчужена за договором дарування, який за рішенням суду визнаний удаваним та таким, що вчинений з метою купівлі-продажу квартири, однак не було доведено, що такий продаж відбувся за 22 тис. 500 дол. США, а також, що саме за ці кошти була придбана спірна квартира.

Правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалах від 11 лютого та 3 вересня 2014 року, які надані для порівняння, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаних судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року, що надана заявником для порівняння, установлено, що нерухоме майно придбане відповідачем як фізичною особою-підприємцем, хоча й під час шлюбу, але не за спільні кошти подружжя, а за кошти, що одержані ним від третіх осіб для здійснення підприємницької діяльності.

Наданою для порівняння постановою від 23 вересня 2015 року Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України залишила в силі рішення суду першої інстанції, яким визнано спірний будинок спільним майном подружжя, оскільки, задовольняючи позов частково й визнаючи будинок спільним сумісним майном подружжя, суд першої інстанції відповідно до статей 22, 25 КпШС України (аналогічні положення містять статті 60, 62 СК України) дійшов висновку про статус спірного майна як спільно нажитого, оскільки його побудовано та введено в експлуатацію в період шлюбу.

Постановою від 2 жовтня 2013 року, що надана заявником для порівняння, Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України направила справу в частині стягнення половини вартості автомобіля на новий розгляд до суду першої інстанції, адже встановивши, що автомобіль придбано за кредитним договором, невід'ємною частиною якого є графік погашення кредиту, суди не з'ясували, яка частина коштів була сплачена у період шлюбу, хто та за які кошти сплачував кредит після припинення шлюбних відносин, чи повністю виплачений кредит отриманий для придбання спірного автомобіля.

З огляду на викладене правові висновки Верховного Суду України в указаних постановах та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Таким чином, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з його невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Крім того, ОСОБА_4 просить поновити строк подання заяви про перегляд судових рішень, у поновленні якого немає необхідності, оскільки вищезазначена заява подана в межах строку, установленого в частині першій статті 356 ЦПК України.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна особистою приватною власністю за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Житомирської області від 12 січня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк