АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 666/7121/14-ц
Номер провадження:22-ц/791/711/17
Головуючий в І інстанції Єпішин Ю.М.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоКолісниченка А.Г.,
суддів:Базіль Л.В.,
Радченка С.В.,
за участю секретаряПавловської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2016 року з урахуванням ухвали цього ж суду від 12.01.2017 року про виправлення описки позов ОСОБА_6 задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_5 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_7 Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.10.2014 року і до досягнення нею повноліття. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що виходячи із обставин встановлених судом, жодна з них як в сукупності так і кожна окремо не може бути підставою для висновку про ухилення від виконання батьківських обов'язків так і для позбавлення батьківських прав. Також, ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини повинно мати конкретний чіткий зовнішній прояв негативного характеру, виражений у винних діях або винній бездіяльності, що і повинно було становити предмет доказування у даній справі. Крім цього, ст. 169 СК України передбачено, що особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення, при цьому задоволення такого позову залежить від усунення причин і зміни обставин, що були підставою для позбавлення особи її батьківських прав. Разом з тим, неповнота з'ясування судом обставин і відсутність вичерпних висновків про встановленість належних обставин, унеможливлює реалізацію ОСОБА_5 права на поновлення батьківських прав через відсутність у рішенні суду конкретних причин які їй слід усунути і обставин, які їй слід змінити. На підставі чого, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_8, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягали, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6 та його представниця ОСОБА_9, а також представниця органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради - Бабієнко Н.Ю.,представниця органу опіки та піклування Корабельної районної у м. Херсоні ради - Скиба О.В., у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим. При цьому представники органів опіки та піклування підтримали надані ними раніше висновки щодо доцільності позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання своєї доньки ОСОБА_7

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що батьками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 17.07.2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, актовий запис №520 є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.6).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.03.2014 року шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано та стягнуто з ОСОБА_6 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10).

Відповідно до довідки №01-8 від 24.09.2014 року виданої КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 29.08.2014 року о 17.00 доставлена каретою ШМД до КЗ «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня» з діагнозом: закритий перелом с/3-в/3 правої стегнової кістки зі зміщенням, забійна рана слизової оболонки верхньої губи.

ОСОБА_5 30.08.2014 року та 01.09.2014 року після 15.00 не знаходилась у платі з дитиною та не здійснювала догляд за нею через сімейні обставини, про що нею подавались відповідні заяви. А з 02.09.2014 року з посиланням на погане самопочуття (7 місяць вагітності), відмовилась перебувати у палаті з донькою, покинула її на медичний персонал. При цьому у своїй заяві послалась на те, що догляд за дитиною буде здійснювати особа, яка не перебувала з нею, на той час, у шлюбі - ОСОБА_12 Проте, останній до лікарні не з'явився. До 03.09.2013 року дитина доглядалась медичним персоналом лікарні, а з 03.09.2014 року - бабусею ОСОБА_13 - матір'ю позивача (а.с.13).

Через залишення малолітньої дитини ОСОБА_7 без батьківського піклування у лікарні, персонал лікарні повідомив орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Херсоні ради. Органом опіки та піклування 18.09.2014 року дитина була взята на облік як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах, про що свідчить надана органом опіки та піклування обліково-статистична картка № 0259750 та лист-повідомлення № 1342/07-16 від 17.10.2014 року (а.с.18).

В порядку контролю та виконання покладених на орган опіки та піклування обов'язків 10.09.2014 року та 29.10.2014 року було здійснено профілактичний рейд в ході якого відвідали місце проживання ОСОБА_5, однак через те, що до помешкання працівники служби у справах дітей потрапити не змогли, лишили повідомлення про явку до служби. На виклик ОСОБА_5 не з'явилась. Ця обставина підтверджується наданими представниками Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради інформаційними довідками від 10.09. 2014 року та від 29.10.2014 року та їх поясненнями в суді.

Після виписки дитини, а саме: 26.09.2014 року відповідачка ОСОБА_5 спілкування з дитиною припинила, нею не опікувалася та не утримувала, батьківських обов'язків не виконувала. Дитиною ОСОБА_7 опікувався батько ОСОБА_6 Згідно із листами-повідомленнями № 1259/07-16 Служби у справах дітей Дніпровської у м. Херсоні ради станом на 21.09.2016 року ОСОБА_5 до цієї служби з приводу визначення їй порядку спілкування з дитиною не зверталась, скарг щодо перешкоджання у спілкуванні їй з дитиною батьком ОСОБА_6 від відповідачки не надходило (а.с.133). Служба у справах дітей Корабельної у м. Херсоні ради зазначила у своєму листі-відповіді № 117-6-25 від 23.09.2016 року аналогічну інформацію (а.с.134). Згідно із листом-відповіддю Служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради № 08-44-865 від 27.09.2016 року ОСОБА_5 звернулась із заявою до служби з приводу доньки ОСОБА_7 20.09.2016 року (а.с.153).

10.12.2014 року Дніпровським районним судом м. Херсона було винесено заочне рішення за позовом ОСОБА_6 про позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав. На виклики суду ОСОБА_5 не з'являлась (а.с.42-43). Цим же рішенням з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуті аліменти у розмірі 400 грн. на місяць на утримання доньки ОСОБА_7 Відповідно до довідки-розрахунку № 13116 від 17.08.2016 року, наданої Дніпровським районним відділом ДВС м. Херсона аліменти ОСОБА_7 не були сплачені жодного разу, хоча про наявність судового рішення щодо позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів їй було відомо щонайменше з 23.07.2015 року (а.с.131,136). Лише 15.07.2016 року, тобто через рік, ОСОБА_5 до суду було подано заяву про перегляд заочного рішення (а.с.48-50).

З копій медичних документів, наданих до справи позивачем малолітня ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 протягом 2015-2016 років неодноразово перебувала на лікуванні в умовах стаціонару у КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.Є.Є.Карабелеша» з приводу пневмонії та гострого обструктивного бронхіту, за дитиною доглядала ОСОБА_13 - мати позивача (а.с.147-152). З пояснень позивача у судовому засіданні, вбачається, що за весь цей час , у тому числі і під час перебування дитини у лікарні ОСОБА_5 жодного разу не поцікавилась станом здоров'я та взагалі долею своєї доньки. Будь-яких коштів чи іншої допомоги не надавала. Ці твердження позивача відповідачкою та її представником не спростовані.

Крім того, згідно висновку виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 21.11.2014 року за № 2-49/2605, виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_7 (а.с.31- 33).

Відповідно до висновку Корабельної районної у м. Херсоні ради від 15.11.2016 року за № 02.14-106-25 виконавчий комітет Корабельної районної у м. Херсоні ради також вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_7 (а.с.145). Представники органів опіки та піклування, у судовому засіданні апеляційного суду, підтвердили свої висновки та наполягали на необхідності позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав.

Заперечуючи проти позову, а також у поданій нею апеляційній скарзі ОСОБА_5 посилалась на те, що за донькою вона не могла доглядати та спілкуватись із нею через те, що друга її дитина народилась із вадами розвитку, а тому вона змушена була приділяти цій дитині всю увагу. Оцінюючи ці доводи та заперечення проти позову, колегія суддів не може їх прийняти до уваги як обставину, яка свідчить про поважність причин невиконання відповідачкою своїх батьківських обов'язків щодо ОСОБА_7 оскільки ОСОБА_5 не було надано суду переконливих доказів того, що названі обставини мали характер тяжких та непереборних, що перешкоджали їй виховувати та піклуватись чи хоча б цікавитись долею її першої дитини ОСОБА_7 Навпаки, надані ОСОБА_5 докази, зокрема ордер на житлове приміщення від 25.02.2016 року (а.с.102) та акт обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання від 27.10.2016 року свідчать про те, що ОСОБА_5 має задовільні житлово-побутові умови та прийнятний дохід, який дає їй можливість забезпечення та догляду її другої дитини і підтверджує відсутність тяжких життєвих обставин, які б могли виправдати її поведінку стосовно її першої дитини ОСОБА_7

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Колегія суддів, вважає, що матеріали справи переконливо свідчать про те, що ОСОБА_5 протягом тривалого часу : з 02.09.2014 року і до тепер не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини не сплачуючи аліменти та не беручи участі у матеріальних витратах на дитину у добровільному порядку. Не надавала допомоги у догляді за дитиною під час перебування її у лікувальних закладах, не спілкувалась із дитиною не тільки в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, а взагалі самоусунулась від будь-якого спілкування з дитиною. Відсутність будь-якого спілкування з малолітньою дитиною протягом майже трьох років свідчить також і про невиконання решти батьківських обов'язків, які зазначені Верховним Судом України у вище приведеній постанові. При цьому позивачка не довела суду відсутність своєї вини у нехтуванні нею своїми батьківськими обов'язками.

Колегія суддів, усвідомлюючи всю серйозність такого заходу впливу на поведінку особи, як позбавлення її батьківських прав, все ж, враховуючи сукупність доказів, які маються у справі, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, і які свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_5 від виконання нею свої батьківських обов'язків щодо її доньки ОСОБА_7 вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги, які загалом, зводяться до посилань на неповне встановлення судом обставин справи та неправильну оцінку наданих доказів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вважає, що обставини справи, які мають слугувати підставою для задоволення позовних вимог згідно із нормою п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлені судом першої інстанції повно та правильно і ґрунтуються на доказах, які маються у справі.

Посилання на ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки факту наявності рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 також до уваги не беруться, оскільки це питання може бути врегульовано із застосуванням правових механізмів, передбачених ст. 369 ЦПК України і це не може слугувати підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: Л.В.Базіль

С.В.Радченко