1Справа № 335/5689/17 2/335/1289/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання, -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання, в якій вказала, що відповідач по справі є її донькою, яка зі своєю сімє проживає разом з нею, однак господарство ведуть окремо. Сімя відповідача складає з відповідача, її чоловіка та сина.

Також зазначила, що вона має другу доньку ОСОБА_3, яка проживає окремо, щомісячно надає їй матеріальну та фізичну допомогу, сплачує за свою частку квартири комунальні послуги.

Позивач посилаючись на те, що відповідач не надає будь якої допомоги, є працездатною, працює не офіційно, має чоловіка, який працездатний та працює, а також на те, що вона похилого віку, має статус „Дітини війни, часто хворіє, має захворювання, отримує пенсію у розмірі 1300 грн., основна частина якої іде на придбання продуктів та ліків, крім допомоги, яку надає друга донька, інших джерел доходу не має, просить суд стягнути з відповідача на її користь кошти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно довічно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що вона офіційно не працює, має тимчасовий заробіток не офіційно у розмірі 1000 грн., який є меншим ніж прожитковий мінімум на 1 особу, має на утриманні неповнолітнього сина, її чоловік працює, однак отримує мінімальну заробітну плату, має захворювання. Також зазначила, що вона зі своєю сімє проживає разом з позивачем, несе витрати на купівлю необхідної техніки, будівельних матеріалів, що використовує позивач, просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних півдстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 6, свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖС № 261392.

Також встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком при повному стажі у розмірі 1469,85 грн. щомісячно, що підтверджується копією довідки УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя від 31.03.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 перебуває у шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ЖС № 261392. Від спільного подружнього проживання у них є неповнолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 009243.

Крім того, встановлено, що відповідач на даний час офіційно не працює, має мінливий, нерегулярний заробіток, що підтверджується письмовими запереченнями відповідача та не оспорюється сторонами.

Також встановлено, що позивач зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з 20.06.1984 року по теперішній час.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 2195, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/4 частини: ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5

Відповідно до договору дарування від 14.10.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності 1/3 частину подарувала своїй іншій донці ОСОБА_3

Також встановлено, що позивач має іншу доньку ОСОБА_3, яка добровільно надає щомісячну матеріальну допомогу матері, сплачує свою частину в квартирі за комунальні послуги, що не оспорюється сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Відповідно до п.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до ч.1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов'язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Так, згідно п. 21. Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз'яснити судам, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Отже, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи. З урахуванням закріпленого у ч. 1 ст. 10 СК України положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні потреби у матеріальній допомозі треба виходити з критеріїв, закріплених у ч. 4 ст. 75 СК України. Таким критерієм є прожитковий мінімум, визначений законом.

Тобто при вирішенні даного спору суд виходить з того, що принциповим питанням розгляду даного спору є доведеність двох одночасно підстав для отримання аліментів на позивача-його непрацездатність та потребу у матеріальній допомозі.

У той же час із матеріалів справи вбачається, що позивач отримує пенсію у певному розмірі, добровільну матеріальну допомогу від другої доньки ОСОБА_3, разом з тим не навів доказів витрат на своє лікування, що може бути підтверджене відповідними медичними довідками чи іншими письмовими документами, з яких би слідувало, що вона потребує певного лікування та витрат на це лікування.

Крім того, комунальні витрати, які, з пояснень позивача, вона сплачує за свою частину квартири, не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки позивач не є власницею цієї частини квартири, оскільки подарувала її своїй іншій донці ОСОБА_3, частину яких остання сплачує самостійно.

Також встановлено, що відповідач має неповнолітнього сина, який знаходяться на її утриманні та чоловіка, який отримує мінімальну заробітну плату та ряд захворювань, і в них відсутні доходи, які б давали їм можливість нести додаткові витрати на утримання матері шляхом оплати аліментів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що сам факт непрацездатності позивача не зумовлює виникнення у відповідача обов'язку надання їй утримання та не свідчить про наявність у позивача потреби в отримані матеріальної допомоги. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати позивачем матеріальної допомоги.

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про стягнення коштів на утримання залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя: Ю.В.Геєць