АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1111/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 66 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року за заявою ОСОБА_6 про оголошення фізичної особи померлою,

в с т а н о в и л а :

17 листопада 2016 р. ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеною заявою. В якості заінтересованої особи вказав Новогребельську сільську раду Жашківського району.

В обґрунтування заявлених вимог вказав, що він являлася сином ОСОБА_8, яка постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

У лютому 1997 р. вона вибула із с. Нова Гребля і по даний час за місцем її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Постільки мати заявника ОСОБА_8 тривалий час зловживала алкогольними напоями, між нею та заявником з цього приводу склалися напружені стосунки, заявник не намагався встановити її місцезнаходження, вважаючи, що вона сама повідомить про місце її перебування.

З часу зникнення минуло багато років, однак ніяких відомостей про місце перебування матері заявника - ОСОБА_8 немає, а тому у заявника виникли обґрунтовані припущення факту її смерті.

Враховуючи викладене просив суд ухвалити рішення яким, оголосити померлою ОСОБА_8, 03 серпня 1971 р. н., уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 р. ОСОБА_6 у задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 через свого представника ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити заяву.

При цьому зазначив, що, на його переконання, висновок суду про те, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність відомостей про місце перебування його матері за місцем її колишнього проживання на протязі 3 років та вживання ним заходів, щодо її розшуку, є помилковим. Матеріали справи містять належним чином оформлену довідку Новогребельської сільської ради № 46 від 07 вересня 2016 р. з якої вбачається, що ОСОБА_8 в лютому 1997 р. була знята з реєстраційного обліку і вибула з с. Нова Гребля. З того часу відсутні відомості про місце її перебування.

У рішенні суду не відображені покази свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та представника заінтересованої особи.

Крім того, зазначив, що про слухання справи 07 лютого 2017 р. він повідомлений не був.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представників: заявника ОСОБА_7 та заінтересованої особи: Новогребельської сільської ради Жашківського району сільського голови ОСОБА_11, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Розглядаючи одноособово справу та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_6, суд виходив з того, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом трьох років, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи, та були б підставою для оголошення ОСОБА_8 померлою.

Однак, повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки судом допущено порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, серед іншого, вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене у справі судові рішення зазначеним вимогам закону не в повній мірі відповідає.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 17.11.2016 р. звернувся до суду з заявою, в порядку окремого провадження, про оголошення його матері ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_4 померлою з тих підстав, що більше девяти років немає відомостей про місце її перебування, у зв'язку з чим у нього є обґрунтовані припущення щодо факту її смерті. При цьому, як на підставу звернення послався на ст. ст. 46 48 ЦК України та ст. ст. 246 249 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 46 ЦК України визначено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, зокрема, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Частиною 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 46 ЦК України порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Нормами ч. 2 ст. 18 ЦПК України, в редакції чинній на час вирішення заяви, було передбачено, що у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох народних засідателів, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, яка регламентує окреме провадження, визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 234 ЦПК України, у редакції чинній на час розгляду заяви, у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини 2 цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних.

Як передбачено ст. 127 Конституції України правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних.

Прикінцевими та Перехідними положеннями діючого Закону України «Про судоустрій та статус суддів», на час розгляду заяви, не було врегульовано питання розгляду справ окремого провадження щодо повноважного складу суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» N 9 від 01 листопада 1996 р. визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.

Проте судом першої інстанції дані вимоги норм цивільного процесуального закону враховані не були і справу було розглянуто одноособово суддею.

Згідно ж до ч. 4 ст. 234 ЦПК України, із змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 09.02.2017 р. N 1847-VIII, у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини 2 цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

За ст. 247 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

За результатами розгляду заяви, колегією суддів встановлено, що згідно до Свідоцтва про народження 1-АМ № 168067, виданого повторно 09 серпня 2002 р., ОСОБА_8 є матір'ю заявника ОСОБА_6 (а. с. 9)

У відповідності до паспорта громадянина України серія АВ 611951 заявник ОСОБА_6 з 16.03.2007 р. зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_5. (а. с. 8)

Звертаючись із заявою про визнання своєї матері ОСОБА_8 померлою, заявник вказує, зокрема на те, що у 1997 р. остання вибула з місця її постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 і з того часу про неї немає ніяких відомостей, при цьому зазначає, що він не намагався встановити її місцезнаходження, тобто не вживав заходів до розшуку матері, вважаючи, що вона повідомить його про це сама.

Факт відсутності відомостей про місце перебування ОСОБА_8 по місцю її попереднього проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується лише довідкою Новогребельської сільської ради Жашківського району Черкаської області № 465 від 07 вересня 2016 р. про те, що ОСОБА_8 у період з 15 лютого 1992 р. по 20 лютого 1997 р. була зареєстрована та проживала на території с. Нова Гребля. (а. с. 4).

В якості мети за для якої заявникові необхідно оголосити його матір ОСОБА_8 померлою, ОСОБА_6 вказав оформлення спадщини, що залишилась після неї, без конкретизації того з чого вона складається, де знаходиться та чи є інші особи чиїх прав та інтересів це могло б стосуватись, зокрема батьки ОСОБА_8, чоловік, інші діти.

При цьому до заяви додано довідку відділу держгеокадастру у Жашківському районі Черкаської області Головного управління держгеокадастру у Черкаській області відділу від 03.10.2016 р. за № 86 про те, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 131013 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7133 на ОСОБА_8 не видавався. (а. с. 5)

Факт зловживання ОСОБА_8 спиртними напоями, на що, як на одну з підстав посилався заявник, не підтверджений належними та допустимими доказами.

Крім того, як пояснив у суді апеляційної інстанції представник заявника ОСОБА_7, ОСОБА_6 будучи неповнолітнім виховувався у будинку інтернаті, інформацією щодо позбавлялась ОСОБА_8 батьківських прав відносно свого сина він, як представник, не володіє.

Таким чином добровільна зміна особою місця свого перебування, зі зняттям з реєстраційного обліку, та не спілкування тривалий час з сином, не може бути підставою для визнання такої особи померлою.

Закон повязує можливість оголошення особи померлою за умови, що обставини її зникнення з місця постійного проживання дають підстави вважати її померлою. В даному випадку, як вказано заявником у заяві, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, самостійно змінила місце постійного проживання, знявшись при цьому з реєстраційного обліку, після чого припинила спілкування з сином. Данні про наявність інших родичів матеріали справи не містять. Заходи щодо її розшуку, зокрема, заявником не вживалися.

За викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які б давали обґрунтовані підстави для задоволення його ж заяви.

Разом з тим, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, зокрема, є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом.

Враховуючи викладене, а саме те, що судом першої інстанції було порушено норми цивільного процесуального права, які регулюють розгляд у порядку окремого провадження заяв про оголошення фізичної особи померлою, розглянуто і вирішено справу неповноважним судом, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, рішення суду першої інстанції до скасування та ухвалення нового, яким, за приведеного законодавства та встановлених судом обставин справи, у задоволені заяви ОСОБА_6 необхідно відмовити.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що про слухання справи 07 лютого 2017 р. представник заявника ОСОБА_7 повідомлений не був, то дане твердження спростовується наявною в матеріалах справи розпискою ОСОБА_7 про те, що повістку про виклик до Жашківського районного суду Черкаської області на 9 год. 30 хв. 07.02.2017 р. на імя ОСОБА_6 він отримав особисто. (а. с. 16)

Крім того, матеріали справи містять заяву ОСОБА_6 адресовану суду першої інстанції про слухання справи за його відсутності. (а. с. 12)

Інші доводи апеляційної скарги носять суб'єктивний характер.

Керуючись ст.ст. 234, 303, 304, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 лютого 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_6 про оголошення ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 померлою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :