Провадження №4-с/523/51/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Мица А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 22 в м.Одесі цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

До Суворовського районного суду м.Одеси звернувся заявник зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Висоцької А.В. Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції в Одеській області, і просить визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця по забезпеченню виконання Рішення суду за виконавчим провадженням ВП №47322108 відповідно до вимог діючого законодавства та зобовязати старшого державного виконавця прийняти дієві заходи по забезпеченню виконання Рішення суду за виконавчим провадженням ВП №47322108 відповідно до вимог ст.ст.11, 75, 89 Закону України Про виконавче провадження та п.8.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, а саме: здійснити перевірку виконання рішення суду боржником, у разі невиконання без поважних причин вжити заходів, передбачених п.8.8 Інструкції.

Скаргу мотивовано тим, що Суворовським районним судом м.Одеси ухвалено Рішення від 29.09.2014 року по справі №1527/2-6155/11 про зобов'язання ОСОБА_2 спростувати поширену ним 17.08.2011 року недостовірну інформацію через засоби масової інформації 31 телеканал ПАТ «ІА Репортер», а саме, що «протягом більше двох років начальник НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області полковник міліції ОСОБА_1, перевищуючи і використовуючи свої владні повноваження, відібрав у нього та його колег співробітників експертів заробітну плату, а також про те, що ОСОБА_1 втягнув у злочинну діяльність співробітників фінансової частини з метою привласнення грошового утримання та скоїв посадовий злочин у групі осіб». Вищезазначений виконавчий документ був пред`явлений для примусового виконання до Суворовського відділу ДВС, однак по цей час Рішення суду не виконане, державний виконавець не вжив заходів щодо реального здійcнення виконання судового рішення. Заявник вважає дії державного виконавця неправомірними, вказану постанову протиправною, та просить суд її скасувати.

У судовове засідання заявник подав заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримав заявлені вимоги.

Державний виконавець Лисогор В.Г., у котрої на даний час перебуває виконавче провадження, у судове засідання не зявилася, про розгляд справи була належним чином сповіщена, заяви про розгляд справи за відсутності не подавала.

Заінтересована особа ОСОБА_2 повідомлявся судом про розгляд справи неодноразово, однак до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, із запереченнями чи клопотаннями не зветрався.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Суворовським районним судом м.Одеси ухвалено Рішення від 29.09.2014 року по справі №1527/2-6155/11 про зобов'язання ОСОБА_2 спростувати поширену ним 17.08.2011 року недостовірну інформацію через засоби масової інформації 31 телеканал ПАТ «ІА Репортер»: а саме, що «протягом більше двох років начальник НДЕКЦ при ГУМВС України в Одеській області полковник міліції ОСОБА_1, перевищуючи і використовуючи свої владні повноваження, відібрав у нього та його колег співробітників експертів заробітну плату, а також про те, що ОСОБА_1 втягнув у злочинну діяльність співробітників фінансової частини з метою привласнення грошового утримання та скоїв посадовий злочин у групі осіб».

03.02.2015 року Суворовським районним судом м.Одеси був виданий виконавчий лист, що був пред`явлений для примусового виконання до Суворовського відділу ДВС, 21.04.2015 року державним виконавцем Висоцькою Анною Вікторівною відкрито виконавче провадження ВП №47322108, однак по цей час Рішення суду не виконане, матеріали виконавчого провадження не містять даних про вжиття необхідних і достатніх заходів для належного виконання рішення суду.

На даний час виконавче провадження перебуває на виконанні у державного виконавця Лисогор Вероніки Геннадіївни Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно вимог п.9 ч.2 ст.129 Конституції України, обовязковість рішень суду є одною із основних засад судочинства, отже невиконання судового рішення є порушенням норм Конституції України, які є нормами прямої дії.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачено, що виконання судового рішення є невідємною частиною судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 4 Закону передбачені заходи примусового виконання рішень.

Згідно вимог ст.5 Закону державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. З боку державного виконавця не представлено жодного доказу, який би спростовував доводи, викладені заявником.

Нормами ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення. Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

Ст.89 цього Закону передбачає, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових

осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Статтею 85 Закону передбачено право стягувача на оскарження дії чи бездіяльності Державної виконавчої службу шляхом подання скарги до начальника відповідного відділу Державної виконавчої служби, або до суду.

Згідно ст.387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

У відповідності до п.18 Постанови №6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК. Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 3738 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

За таких обставин суд приходить до висновку, що предявлена скарга щодо неправомірної бездіяльності державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції із зобовязанням вчинити певні дії є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 158, 169, 197, 209, 210, 218, 222, 293, 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на неправомірну бездіяльність державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заінтересована особа ОСОБА_2, задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність державного виконавця Лисогор Вероніки Геннадіївни Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області по забезпеченню виконання Рішення суду за виконавчим провадженням ВП №47322108 - неправомірною.

Зобовязати державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м.Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 прийняти дієві заходи по забезпеченню виконання Рішення Суворовського районного суду м.Одеси, ухваленого 29.09.2014 року по справі №1527/2-6155/11 про зобов'язання ОСОБА_2 спростувати поширену ним 17.08.2011 року недостовірну інформацію через засоби масової інформації 31 телеканал ПАТ «ІА Репортер», за виконавчим провадженням ВП №47322108, а саме: здійснити перевірку виконання рішення суду боржником, у разі його невиконання без поважних причин, вжити заходів, передбачених ст.ст.75, 89 Закону України Про виконавче провадження.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5 -ти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя: