Справа № 161/2495/17
Провадження № 2/161/1596/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 квітня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що разом з ОСОБА_3, ОСОБА_4 є співвласником житлового будинку №40а по вул. Чернишевського в м. Луцьк. У 2010 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 Зазначає, що відповідача ОСОБА_5 та її доньку від першого шлюбу ОСОБА_6, зі згоди інших співвласників зареєстрував у даному будинку в 2012 році. Однак, спільне життя не склалося, шлюб між ними було розірвано в грудні 2015 року. Після розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_5 разом зі своєю донькою змінили місце проживання і по даний час в ньому не проживають, речі їхні відсутні. Вважає, що дана обставина не дозволяє йому розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, чим порушує його права та інтереси, як власника майна. Окрім того, змушений нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг.

А тому, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 40а по вулиці Чернишевського в м. Луцьк.

Представник позивача ОСОБА_7 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за їхньої відсутності відповідачі не подали.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування житлового будинку від 13.07.2012 посвідченого приватним нотаріусом приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_8 (а.с. 4,5) ОСОБА_2 належить 56/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Волинська область, м. Луцьк, вул. Чернишевського, 40а.

Право власності на дане будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_2 в установленому законодавством порядку, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 6-9).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України у Волинській області встановлено, що відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, дана обставина стверджується відповідними записами в будинковій книзі А № 123557 (а.с. 10-12).

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З викладених в позовній заяві обставин вбачається, що відповідач ОСОБА_5 після розірвання шлюбу з позивачем ОСОБА_2 забрала свою доньку ОСОБА_6, особисті речі та змінила місце проживання. В добровільному порядку з знятися з реєстрації відповідачі не бажають.

Висновком Луцького ВП ГУНП у Волинській області за результатами розгляду звернення громадян (а.с. 14,15) підтверджено факт не проживання з грудня 2015 року ОСОБА_5 та її доньки ОСОБА_6 за адресою: м. Луцьк, вул. Чернишевського, 40а.

Таким чином, відповідачі, будучи зареєстрованими у квартирі позивача, порушують його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що слід визнати відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування житловим будинком № 40а по вулиці Чернишевського в м. Луцьк.

Згідно з ч.1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Задовольняючи позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, суд використовує права надані ст. 217 ЦПК України, щодо встановлення порядку виконання рішення суду, і вважає, що в рішенні слід вказати на те, що дане рішення є підставою для зняття особи з реєстрації.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачами понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 213, 214, 215, 217,218. 226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 16, 319, 321, 391, 383, 405.,406, ст. 156 ЖК України, ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, 13 червня 1998 року, народження такими, що втратили право користування житловим будинком № 40а по вулиці Чернишевського в м. Луцьк.

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстрації за адресою: м. Луцьк, вул. Чернишевського, 40а.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 в користь ОСОБА_2 по 320 (триста двадцять) гривень судового збору з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій