АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 642/3138/16-ц Головуючий І інстанції - Євтіфієв В.М.
Провадження: 22-ц/790/2636/17 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: власність
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретарів - Котлярової М.Ю., Лашакової Д.І.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 28 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово - будівельного кооперативу «Холодногірський», треті особи : ОСОБА_3, Друга Харківська нотаріальна контора про визнання право власності у порядку спадкування, -

встановила:

У травні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 була отримана відповідно до обмінного ордеру №1627 від 17.04.1981р. ОСОБА_5 - мати позивача. Разом з нею у вказану квартиру засилились ОСОБА_6- брат позивачки, сама позивачка ОСОБА_1, її син та донька - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Фактично ОСОБА_9 отримала право власності на спірну квартиру після виплати пайового внеску у ЖБК «Холодногірський», але належне їй право власності в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «ХМБТІ») не зареєструвала, не отримала відповідний правовстановлюючий документ на належне їй нерухоме майно. Після смерті ОСОБА_9 спадкоємцями належного їй майна стали діти: позивачка - ОСОБА_1 та ОСОБА_6. ОСОБА_6 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, в порядку п.3 ст.1268 ЦК України, але за життя не оформив своє право на спадщину, оскільки мешкав до моменту смерті у спірній квартирі. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до 2-ї Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити спадщину не видалось можливим через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2. Зазначена квартира була повністю викуплена (сплачений пайовий внесок) ще за життя ОСОБА_9, пай було повністю виплачено у 1990р. Доказом цього факту є квитанції про сплату пайових внесків. До теперішнього часу право власності на спірну квартиру не зареєстроване і відсутня державна реєстрація вказаної квартири на праві власності за матір'ю позивача - ОСОБА_9 та братом - ОСОБА_6 Це стало перешкодою для нотаріального оформлення спадщини та підставою для звернення до суду з цим позовом.

Просила визнати за нею, право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9 та брата ОСОБА_6.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 28 лютого року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено наступне. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги, що спірна квартира була отримана ОСОБА_9 відповідно до обмінного ордеру № 1627 від 17.04.1981 року, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів. Позивач була зареєстрована у вказаній квартирі з 1981 р. по 1985 р., сплачувала комунальні платежі по ній. У 1985 року позивач отримала від держави в порядку поліпшення житлових умов житло та переїхала в іншу квартиру, однак продовжувала допомагати ОСОБА_9 сплачувати пайові внески по квартирі АДРЕСА_3. Суд першої інстанції безпідставно визнав неналежними доказами оригінал платіжного документу про сплату пайового внеску, оскільки для встановлення підробки вказаного документу будь - які експертизи не проводились. Оскаржуване рішення суду було ухвалене на нормах законодавства, яке ще не діяло на момент спірних правовідносин.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо вступу спадкоємців позивача до кооперативу, щодо набуття членства в кооперативі, сплати внесків, що виключає можливість віднесення спірної квартири до спадкової маси померлих родичів позивачки і можливості визнання права власності на це майно за нею, у зв'язку з чим прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що на підставі обмінного ордера №1627, виданого виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів 17 квітня 1981 року, ОСОБА_9 дозволено зайняти по обміну з ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_4, житловою площею 43,92 кв. м. За даними обмінного ордера список осіб, які вселяються по ордеру з самосійним правом на житлову площу є: ОСОБА_9- основний квартиронаймач; ОСОБА_6 - син; ОСОБА_1 - дочка; ОСОБА_7- онук; ОСОБА_8- онука.

Будинок АДРЕСА_5 побудований у 1976 році та належить ЖБК «Холодногірський».

Згідно до свідоцтва про смерть від 11 жовтня 2006 року року ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Відповідно до свідоцтва про народження мати ОСОБА_1 зазначена - ОСОБА_11

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 4 червня 2007 року за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_5 та продовжено ОСОБА_1 строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_9

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 17 липня 2008 року задавлено заяву ОСОБА_7, ОСОБА_8 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 4 червня 2007 року скасовано за новоявленим обставинами.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_6 помер.

Згідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі була зареєстрована спадкова справа після смерті ОСОБА_12, народженого ІНФОРМАЦІЯ_4., який помер ІНФОРМАЦІЯ_5., про що також свідчить копія свідоцтва про смерть від 15 травня 2014р. та копія самої справи на аркушах 104-117. Згідно повідомлення нотаріальної контори, свідоцтва про спадщину ОСОБА_9 не видавалось, справа закрита.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

За змістом ч. ч. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року) відносини спадкування регулюються нормами ЦК України (2004 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, то до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.

Якщо спадщина у зв'язку зі смертю члена кооперативу відкрилась до 1 липня 1990 року, тобто до набрання чинності Законом СРСР «Про власність» (який згідно з Постановою Верховної Ради України «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 року - часу набрання чинності Законом України «Про власність» від 7 лютого 1991 року) та відповідно до ст. 145 ЖК УРСР та п. 43 Типового статуту ЖБК і п. п. 7, 55 Примірного статуту ЖБК, відкривається спадщина не на квартиру, а на пай, який переходить до спадкоємців у порядку передбаченому законом (ст. ст. 524 - 562 ЦК УРСР 1963 року), а члени його сім'ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них.

Спадкоємцям, що не користувались жилим приміщенням за життя спадкодавця, і тим, що відмовились від подальшого користування ним, кооператив виплачує успадкований пай або його частку (ч. ч. 4, 5 п. 43 Типового статуту ЖБК).

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що за життя ОСОБА_9 була членом ЖБК «Холодногірський» та на день смерті, яка настала 10 квітня 1991 року, вона повністю внесла пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_5, надану їй у користування. Спадкоємці щодо прийняття спадщини після померлої ОСОБА_13 та померлого ОСОБА_6 з відповідними документами до ЖБК «Холодногірський» не зверталися. Право власності на квартиру НОМЕР_1 у встановленому законом порядку не зареєстровано. Право власності в порядку спадкування на квартиру НОМЕР_1 за участю та відома ЖБК «Холодногірський» у судовому порядку не визнавалося. Відомості про видачу свідоцтва про право власності на квартиру НОМЕР_1 у ЖБК «Холодногірський» відсутні.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання права власності за ОСОБА_1 у відповідності до положень ст.328 ЦК України.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 07.05.2015 року відмовлено ОСОБА_3 у визнанні права власності на спірну квартиру в порядку спадкування, що також приймається до уваги судовою колегією.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції безпідставно не було прийнято до уваги оригінал платіжного документу про внесення пайового внеску є помилковими. Судом першої інстанції надано належну оцінку вказаним документам.

З урахуванням відсутності доказів щодо членства ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у кооперативі суд першої інстанцій прийшов до вірного висновку про те, що сплата внесків виключає можливість віднесення спірної квартири до спадкової маси померлих родичів позивачки і можливості визнання права власності на це майно за позивачем. Позивачка може мати право на подання позову щодо спадкування частини плачених померлими платежів на «погашення суди-кредиту», за умови доведення цього питання.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -