Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1637/16-ц
Провадження № 2/280/165/17
19 квітня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді Щербраченко І. В.,
за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, визначених у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.
Відповідно до статті 169 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), та відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Позивач вказує, що 19 грудня 2011 року між нею та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого вона передала відповідачу 140000 гривень, а ОСОБА_2 зобовязався повернути кошти позивачу до кінця грудня 2012 року. На підтвердження цього позивач подала до суду копію розписки.
Позикові відносини регулюються положеннями глави 71 Цивільного кодексу України.
Поняття договору позики визначено статтею 1046 Цивільного кодексу України, згідно з якою за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 Цивільного кодексу України).
Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 Цивільного кодексу України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до статті 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Такий правовий висновок щодо застосування норм права, які регулюють спірні правовідносини, узгоджується з викладеною у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року у справі № 6-1103цс16 правовою позицією, що є обов'язковим і має враховуватись судом відповідно до статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України.
За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В силу приписів статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, позивач, заявляючи вимогу про стягнення боргу за розпискою, має довести факт передачі особі, до якої заявлено вимогу грошових коштів за розпискою та наявність у останньої зобов'язань по поверненню таких коштів.
Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку.
Дані висновки узгоджуються з правовими позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 квітня 2012 року, справа № 6-24ц12.
Ні позивачем, ні представником позивача не подано до суду оригіналу розписки ОСОБА_2 Хоча у позовній заяві зазначено, що оригінали документів, копії яких додано, будуть надані до суду.
Таким чином, суд проходить до висновку про необґрунтованість позову, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Коростишівським районним судом Житомирської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя І. В. Щербаченко