Головуючий суду 1 інстанції - Максименко О.Ю.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 409/464/17
Провадження № 22ц/782/558/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Назарової М.В., Орлова І.В.

за участю секретаря Подрябінкіна Я.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Білокуракинської селищної ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Білокуракинської селищної ради, ОСОБА_3 (далі відповідачі), посилаючись на те, що у 2005 році вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 купили у ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташований у АДРЕСА_1, про що була оформлена розписка. Вважає, що фактично вони набули зазначений будинок у власність. У 2015 році її чоловік помер. Право власності на житловий будинок не оформлено.

Посилаючись на те, що з 2005 року володіння є добросовісним, відкритим, не переривалося протягом всього строку набувальної давності, просила визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, що розташований у АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Білокуракинської селищної ради, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку набувальної давності відмовлено за необґрунтованістю.

Не погодившись із висновком суду першої інстанції, ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, звернулась із апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов та визнати за нею право власності на майно за набувальною давністю.

Заслухавши доповідь головуючого-судді, пояснення позивача ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникли договірні правовідносини щодо купівлі-продажу спірного будинку, позивач з волі власника проживає у ньому та вважає себе власником вказаного майна, а тому підстав для застосування ст.344 ЦПК України немає.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

З довідки виконавчого комітету Білокуракинської селищної ради Білокуракинського району Луганської області від 12 жовтня 2016 року № 4 вбачається , що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_2

Згідно розписки від 18 липня 2005 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4- чоловіка позивачки, кошти від продажу житлового будинку.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що житловий будинок був куплений у відповідача ОСОБА_3 по розписці, у період шлюбу, і фактично вона є власником будинку.

У якості доказів позивачем надано розписку, що свідчить про існування між сторонами договірних правовідносин.

Відповідно до частини першої ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки наявність договірних правовідносин виключає можливість застосування ст.344 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: