Провадження №2/760/2469/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Хілюк І.О.

представника позивача- ОСОБА_4

представника відповідача- Полтавської Н.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» про зобов»язання надати документи, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить зобов'язати відповідача надати їй довідку форми №4 про склад сім'ї наймача і про займані ними приміщення, для подальшої подачі такої довідки до районного відділу приватизації, заяву на оформлення технічного паспорта на квартиру (на приватизацію квартири), завірену копію ордеру про надання житлової площі за адресою: квартира АДРЕСА_1, що в м. Києві.

Посилається в позові на те, що квартира АДРЕСА_2 була отримана її бабусею ОСОБА_3 на підставі ордеру у 1954 році, яка працювала на 135 заводі залізобетонних виробів та конструкцій з 27 серпня 1951 по 01 грудня 1967 роки.

З народження вона проживає у вказаній квартирі, а з 1968 року в ній зареєстрована.

З 24 червня 1985 року іона перебуває на квартирному обліку на підставі рішень виконавчого комітету Дарницької районної Ради народних депутатів №627 від 15.12.1987 року №720 від 29.10.1990 року

Згідно акту приймання/передачі будинків, споруд і території військового містечка від 06 грудня 2000 року будинок АДРЕСА_1 передавався як житловий будинок на баланс Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (філії «135 Домобудівельний Комбінат Державного підприємства МОУ «Укрвійськбуд»).

17 січня 2017 року вона звернулася до виконуючого обов'язки директора ДП МОУ«Укрвійськбуд» Терещенка В.О. за отриманням необхідних документів для приватизації займаного нею житла, однак відповіді не отримала.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував. В своїх поясненнях посилався, що на підставі наказу Міністерства Оборони України від 29 січня 1998 року №27 було створено ДП МОУ «Укрвійськбуд», відповідно до статуту якого майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

ДП МОУ «Укрвійськбуд» було створено відокремлений структурний підрозділ - Філію державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» -135 Домобудівельний комбінат».

Майно, а саме: будинок АДРЕСА_1 переданий на обслуговування КЕУ Міністерства оборони України від 01 грудня 2000 року до Філії, є нерухомим військовим майном військового містечка №225 та перебуває на обліку Київського квартирно-експлуатаційного управління, що відноситься до державного фонду та значиться як гуртожиток.

Крім того, відповідно до технічної документації спірне житлове приміщення складається з однієї кімнати та місць загального користування, якими користуються інші мешканці гуртожитку.

Також вказує, що позичкою здійснюється оплата житлово-комунальних послуг вказаного житлового приміщення, як за кімнату в гуртожитку, а не за квартиру.

Відповідно до Висновку обстеження технічного стану будівельних конструкцій гуртожитків по АДРЕСА_1 від 2013 року даний гуртожиток є ветхим та подальша експлуатація будівлі неможлива.

На підставі вимог закону при введені будівлі в експлуатацію Київським міським відділом охорони здоров'я Дарницької райсанепідстанції видано санітарний паспорт №685 від 15 серпня 1972 року на гуртожиток АДРЕСА_1 загальною площею 119 кв.м, в якому проживають 20 осіб.

Виходячи з цього, вважає, що дане житлове приміщення є гуртожитком, який перебуває на обліку та обслуговуванні КЕУ МОУ та Філії ДП МОУ «Укрвійськбуд» -135 Домобудівельний комбінат» та є військовим майном, що не підлягає приватизації, в зв'язку з цим позивачка не має право на отримання відповідних документів для приватизації .

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача зазначила, що бабуся позивачки була поселена в гуртожиток на підставі усного розпорядження керівництва приблизно в 1954 році і ордер на право проживання їй не видавався, а тому він не може бути їй наданий.

Зазначила також, що для оформлення Технічного паспорта на квартиру заява балансоутримувача не передбачена, а тому вважає вимоги позивачки в цій частині безпідставними.

Виходячи з цього, просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про ча сткове задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог абзацу 1 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» № 2482-ХІІ від 19.06.1992 року /зі змінами та доповненнями /, приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 квадратних метрів на сім'ю.

Згідно ч.1 ст.8 цього ж Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Частиною 3 ст. 8 Закону встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Судом встановлено, що позивачка зареєстрована в АДРЕСА_1.

Дана квартира була отримана на підставі ордеру у 1954 році її бабусею- ОСОБА_3, яка працювала на 135 заводі залізобетонних виробів та конструкцій з 27 серпня 1951 по 01 грудня 1967 роки, що підтверджується архівною довідкою №834 від 12 лютого 2010 року.

/а.с. 9/

З довідки відділу житлового забезпечення Дарницької райдержадміністрації у м.Києві №737/22 від 08 травня 2008 року вбачається, що позивачка перебуває на квартирному обліку з 24 червня 1985 року.

/а.с.10/

Отже, позивачка є наймачем квартирі АДРЕСА_3, який на підставі Акту приймання/передачі будинків, споруд і території військового містечка від 06 грудня 2000 року передавався на баланс Державному підприємству Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» (філії «135 Домобудівельний Комбінат Державного підприємства МОУ «Укрвійськбуд») як житловий будинок.

/а.с.20-24/

Розпорядженням представника Президента України у Дарницькому районі м. Києва за №70 від 18 травня 1992 року будинок був перенумерований з №2 на №25.

17 січня 2016року позивачка звернулася з заявою до виконуючого обов'язки директора ДП МО України « Укрвійськбуд» з заявою про видачу документів для приватизації квартири.

Відповіді на вказане звернення позивачкою отримано не було.

Відповідно до пункту 4. Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16 грудня 2009 року та зареєстрованого в Мінінстерстві юстиції України за № 109/17404 від 29 січня 2010 року / із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 42 від 02.03.2015року/передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника.

Пунктом 18 встановлено, що громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі, документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Крім того, пунктом 19 зазначено, що довідку про склад сім'ї та займані приміщення береться громадянином на підприємстві (організації), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток.

Тобто, у відповідності до вимог п. 19 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян не встановлено жодних обмежень щодо отримання документів про склад сім'ї та займані приміщення і обов»язок по їх видачі покладено на на підприємство (організацію), що обслуговує жилий будинок, гуртожиток.

Виходячи з цих обставин, суд приходить до висновку, що не надання позивачці документів, визначених законом, для приватизації займаного нею житла та посилання представника відповідача на відсутність у неї права на приватизацію, всуперечить вимогам закону.

Суд вважає, що позиція відповідача, викладена в письмових запереченнях на позовну заяву та пояснень в судовому засіданні, суперечить вимогам закону, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, частиною 3 ст. 8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Тобто, питання наявності чи відсутності у наймача права на приватизацію житла віднесено до компетенції органу приватизації, а не відповідача, як власника.

За таких обставин суд вважає, що дії відповідача суперечать вимогам закону, а тому вимоги позивачки в ці йчастині є обгрунтованими.

Суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки в частині зобов»язання відповідача видати їй заяву на оформлення технічного паспорта на квартиру, виходячи з наступного.

Порядок виготовлення технічного паспорта на об»єкт нерухомого майна врегульовано Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24 травня 2001 року / із змінами, внесеними наказом № 658 від 228 грудня 2012 року /.

Даною Інструкцією не передбачено згоди балансоутримувача житла на виготовлення наймачем Технічного паспорта на займане житло.

За таких обставин суд вважає вимоги позивачки в цій частині безпідставними.

Суд не приймає до уваги заперечень представника відповідача в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Так, представник відповідача в судовому засіданні не спростовувала проживання та реєстрації позивачки в займаному житлі з моменту народження.

З копії паспорта позивача, виданого позивачці 19 лютого 1999 року, вбачається, що вона з 09 грудня 1983 року постійно зареєстрована у АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Яким чином сім»я позивачки була поселена в займане ним житло з огляду на зміст заперечень відповідача, представник останнього в судовому засіданні не пояснила.

Та обставина, що при передачі підприємству житла та документів на будинок дана інформація, тобто ордер, переданий не був, не є підставою для висновку про незаконність проживання та реєстрації в жилому приміщенні.

Крім того, саме відповідач, як балансоутримувач будинку, має контролювати ефективність використання житлового фонду та забезпечувати законність проживання в жилих приміщеннях і саме на відповідачу, як балансоутримувачу, лежить обов»язок зберігання документації на займані наймачами жилі приміщення, в тому числі ордера.

За таких обставин ці заперечення судом не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 551 грн. 21 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. ст. 3,8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду», Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Державне підприємство Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» надати ОСОБА_2 документи, необхідні для приватизації житла, а саме: довідку про склад сім»ї наймача /форма №4/ та завірену копію ордера про надання житлової площі.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» на користь ОСОБА_2 551, 21гр.судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя