Ухвала

Іменем України

06 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу ПідгайнаОлена Іванівна, про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та зобов'язання вчинити дії, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року та Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що 06 вересня 2013 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») був укладений кредитний договір № 50010487 із загальними умовами кредитування, які є додатком до кредитного договору від 06 вересня 2013 року № 50010487, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 321 810 грн 42 коп., еквівалент суми кредиту в доларах США - 39 384, 46 доларів США, та додатковий кредит в розмірі 137 636 грн, еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США - 16 844, 45 доларів США, зі сплатою 9,90 % річних - змінна ставка відповідно до статті 2.3 загальних умов кредитування строком на 60 місяців на споживчі цілі, а саме: для придбання автомобіля.

Позивач зазначає, що згідно з умовами кредитування та графіком погашення кредиту усі платежі повинні бути сплачені у гривні та підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. На підставі таких положень розмір щомісячного зобов'язання збільшувався у зв'язку з підвищенням курсу долара США.

З метою забезпечення кредитного договору від 06 вересня 2013 року, між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» 09 вересня 2013 року був укладений договір застави транспортного засобу № 50010487.

Вказані умови кредитного договору, на думку позивача, є несправедливими в розумінні ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, на підставі ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з забороною з 16 жовтня 2011 року надання споживчих кредитів в іноземній валюті, а також на підставі ч. 6 ст. 19, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» вважає, що кредитний договір укладено з використанням нечесної підприємницької практики, а саме: банк не надав споживачу необхідну інформацію для здійснення свідомого вибору перед підписанням кредитного договору.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати кредитний договір частково недійсним та зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Визнано недійсним кредитний договір від 06 вересня 2013 року № 50010487, укладений між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», в частині умов «Еквівалент суми кредиту в дол. США 39 384, 46 дол. США» та «Еквівалент суми додаткового кредиту в дол. США 16 844, 45 дол. США», «Курс обчислення: курс Філія «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь БАНК», що дорівнює: 8, 1710 грн/дол. США», «Усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування».

Визнано недійсним повністю графік погашення кредиту, додаток до кредитного договору № 50010487 від 06 вересня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

Визнано недійсними пункти 1.1, 1.3, 1.3.1, 1.3.2, 2.4, 3.1, 3.1.1, 3.1.2 та 8.3 загальних умов кредитування додатку до кредитного договору № 50010487 від 06 вересня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті».

Визнано недійсним пункт 1.3.1 договору застави транспортного засобу № 50010487 від 09 вересня 2013 року, укладеного між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Підгайною Оленою Іванівною та зареєстрованого в реєстрі за № 921, в частині умов «що на день укладення Кредитного договору складає еквівалент 39384, 46 дол. США (Тридцять дев'ять тисяч триста вісімдесят чотири долара 45 центів США)» та «що на день укладення Кредитного договору складає еквівалент 16844, 45 дол. США (Шістнадцять тисяч вісімсот сорок чотири долара 45 центів США)».

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» зарахувати страхове відшкодування в сумі 72 383 грн 65 коп., перераховане Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту crP238422Га/13скв від 09 вересня 2013 року, в рахунок погашення ОСОБА_4 кредиту за кредитним договором № 50010487 від 06 вересня 2013 року.

Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» вчинити наступні дії:

- провести перерахунок сплачених ОСОБА_4 грошових коштів на виконання умов кредитного договору № 50010487 від 06 вересня 2013 року;

- зарахувати надлишково сплачені ОСОБА_4 грошові кошти в рахунок майбутніх платежів за кредитним договором № 50010487 від 06 вересня 2013 року.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_4 121 грн 80 коп. в рахунок відшкодування витрат на сплату судового збору, 8 000 грн в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу та 530 грн в рахунок відшкодування витрат на проїзд представника в судові засідання, а всього - 8 651 грн 80 коп.

Додатковим рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2016 року доповнено рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Підгайна Олена Іванівна, про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та зобов'язання вчинити певні дії.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн 60 коп.

Додатковим рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 03 червня 2016 року доповнено рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Підгайна Олена Іванівна, про захист прав споживачів, визнання недійсним правочину та зобов'язання вчинити певні дії.

Достягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь держави судовий збір за 5 (п'ять) позовних вимог немайнового характеру по 243 грн 60 коп. за кожну або на загальну суму 1 218 грн.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року в частині задоволення вимог про визнання недійсними умов і положень кредитного договору № 50010487 від 06 вересня 2013 року та зобов'язання ТОВ «Порше Мобіліті»провести перерахунок сплачених за кредитом коштів із зарахуванням надлишково сплачених коштів в рахунок майбутніх платежів скасовано.

Постановлено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні даних позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі ТОВ «Порше Мобіліті» просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про визнання недійсними умов і положень кредитного договору від 06 вересня 2013 року № 50010487 та зобов'язання ТОВ «Порше Мобіліті» провести перерахунок сплачених за кредитом коштів із зарахуванням надлишково сплачених коштів в рахунок майбутніх платежів та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, апеляційний суд, керуючись Законом України «Про захист прав споживачів» та враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, виходив з відсутності підстав для визнання недійсним спірного кредитного договору та окремих його положень.

Апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що кредит та додатковий кредит був наданий у національній валюті України, що станом на день укладення кредитного договору становило певний еквівалент грошових коштів в іноземній валюті та коригування суми процентів здійснюється в інтересах обох сторін, отже відповідає принципам справедливості та добросовісності.

Крім того, апеляційний суд вірно зазначив, що графік погашення кредиту містить вичерпну інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом, а положення загальних умов кредитування містять достатню інформацію про надання позивачу інформації передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» та попередження останнього про валютні ризики під час виконання зобов'язання.

Доводи ОСОБА_4 про те, що оспорюваний правочин, як і додаткова угода до нього № 1 від 08 квітня 2014 року, укладені під час дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечать ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть братись до уваги, оскільки кредит та додатковий кредит був наданий у національній валюті України, що станом на день укладення кредитного договору становило певний еквівалент грошових коштів в іноземній валюті, що не заборонено вищевказаною нормою закону.

Доводи ТОВ «Порше Мобіліті» про те, що судами попередніх інстанцій не враховано положення Податкового кодексу України, а ТОВ «Порше Мобіліті» не може зарахувати в повному обсязі страхове відшкодування у розмірі 72 383 грн 65 коп., у зв'язку з тим, що товариство зобов'язане утримати з цієї суми податок на доходи фізичних осіб у розмірі 18 %, є безпідставними та не спростовують висновків судів, попередніх інстанцій які відповідають положенням ст. 581 ЦК України та іншим нормам цивільного законодавства.

Крім того, доводи осіб, які подали касаційні скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що 06 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір № 50010487 із загальними умовами кредитування, які є додатком до кредитного договору від 06 вересня 2013 року № 50010487, за умовами якого ОСОБА_4 отримав кредит в розмірі 321 810 грн 42 коп., еквівалент суми кредиту в доларах США - 39 384, 46 доларів США, та додатковий кредит в розмірі 137 636 грн, еквівалент суми додаткового кредиту в доларах США - 16 844, 45 доларів США, зі сплатою 9,90 % річних - змінна ставка відповідно до статті 2.3 загальних умов кредитування строком на 60 місяців на споживчі цілі, а саме: для придбання автомобіля марки Audi, модель A6, кузов № НОМЕР_1, об'єм двигуна 1 968 куб. см., рік випуску 2013, який позивач придбав у ТОВ «Ауді-Центр-Полтава», згідно з договором від 06 вересня 2013 року № N-0000156.

09 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу № 50010487 з метою забезпечення вказаного кредитного договору, згідно з яким позивач передав в заставу відповідачу вищезазначений автомобіль.

Умовами кредитного договору від 06 вересня 2013 року передбачено, що всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 загальних умов кредитування.

Враховуючи те, що кредит було надано відповідачем позивачу для придбання автомобіля, то правовідносини між ними, як сторонами за кредитним договором, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, що містять положення про захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовʼязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст. 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Установлено, що п. 1.1. загальних умов кредитування банк зобов'язався надати позивачу кредит у сумі, визначеній у договорі, у національній валюті України та сторонами у ньому встановлено відповідний еквівалент суми кредиту у доларах США. У п. 1.3. вказаних умов зазначено, що сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позивачем відображають вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання банком коштів на основі діючого обмінного курсу валюти. Крім того, п. 1.3.1. вищевказаних умов встановлено, що позивач має сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно виставлених банком рахунків у гривні, розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту та враховується як коригування суми процентів, які підлягають сплаті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України зобовʼязання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовʼязання в іноземній валюті.

Грошове зобовʼязання має бути виконано у гривнях, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що національна валюта України є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте вони не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань у національній валюті України з посиланням на еквівалент суми зобов'язання в іноземній валюті.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційних скарг не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» відхилити.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2016 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.В. Маляренко О.М. Ситнік