Справа № 310/8484/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

11 квітня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Черткової Н.І.,

при секретарі судового засідання - Димовій Л.В., представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту належності заповіту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту належності заповіту, посилаючись на наступні обставини.

Позивач вказав, що 04 травня 1997 року померла її підопічна - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала за адресою: вул. Новоросійська, 77 в м. Бердянську, разом з нею мешкала бабуся позиваач- Колесник О.М., яка померла 22.06.2007 року.

ОСОБА_4 була одинокою особою, яка потребувала сторонньої допомоги. Позивач вказала, що за згодою з ОСОБА_5 та за її заявою рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28.03.1990 року №177 її було призначено піклувальником ОСОБА_5

Позивач зазначила, що вона опікувалась ОСОБА_5, яка потребувала постійної допомоги, тому мусила жити з нею постійно в її квартирі АДРЕСА_1, також разом з ними проживали і неповнолітні доньки позивача. Пізніше вони приватизували зазначену квартиру і потім, разом вирішили обміняти її на більшу за розміром квартиру АДРЕСА_2.

08.05.1996 року було укладено договір міни реєстр. №3-1183, згідно якого, ОСОБА_3, позивач та її дочка -ОСОБА_6 стали співвласниками житлової квартири АДРЕСА_2. Позивач вказав, що у ОСОБА_3 не було ніяких родичів, а позивач не відносилась до кола спадкоємців за законом, на момент смерті вони мешкали окремо, а серед речей покійної заповіту позивач не знайшла, тому після її смерті тому і вирішила до нотаріуса не звертатись, а спокійно мешкала в своїй квартирі, і фактично стала користуватись та володіти майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_5

Позивач вказала, що після того, як померла її бабуся ОСОБА_7 спадкоємцями майна померлої ОСОБА_7 стали її батьки -ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Вони забрали меблі та інші речі, які належали покійним - ОСОБА_7 та ОСОБА_5

Позивач зазначив, що в липні 2016 року її батько - ОСОБА_9 перебирав у гаражі книги, які він забрав у будинку ОСОБА_7 та знайшов заповіт на ім'я позивача, який було складено ОСОБА_5 26.12.1995 року, посвідчений державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_10

ОСОБА_2 зазначила, що її батько передав їй заповіт і вона звернулась з ним до приватного нотаріуса ОСОБА_11, з метою оформлення спадкових прав після померлої 04.05.1997 року ОСОБА_5

Приватний нотаріус ОСОБА_11 повідомила позивача, що не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач вказала, що ОСОБА_4 склала заповіт, про який нікому не повідомила, у зв'язку з чим вона не звернулась до нотаріуса і пропустила установлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, а нотаріуси не повідомили її про наявність такого заповіту.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги, викладені в позовній заяві та прохав суд задовольнити позов у повному обсязі, при подальшому розгляді справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав прийняти рішення у відповідності до закону.

Представник третьої особи - Бердянської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.

Суд, заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖС №362373, виданого повторно 19.07.2016 року, ОСОБА_3 померла 04.05.1997 року в м. Бердянську Запорізької області.

Встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та мешкала за адресою: вул. Новоросійська, 77 в м. Бердянську, що підтверджується довідкою вуличного комітету №29 від 20.07.2016 року, також разом з нею мешкала покійна бабуся позивача - ОСОБА_7, яка померла 22.06.2007 року.

Згідно рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28.03.1990 року №177 позивача- Намлієву Р.Б.( "Демьяненко" - згідно свідоцтва про шлюб серії ІІ-ЖС № 344874 від 17.08.1987 року) було призначено піклувальником ОСОБА_5

Згідно угоди міни від 08.05.1996 року за реєстр. №3-1183 ОСОБА_3, ОСОБА_12 та її дочка ОСОБА_6 стали співвласниками житлової квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до заповіту від 26.12.1995 року, посвідченого державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, ОСОБА_3 заповіла усе своє майно ОСОБА_13.

Статтею 256 ЦПК України встановлено вичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку й зазначено, що суд розглядає справи про встановлення факту в тому числі й належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно п. 12 вищевказаної Постанови Верховний Суд України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рекомендує судам, які розглядатимуть справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по- батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали отримувати від заявника докази про те, що правовстановлюючий документ належить саме йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Встановлено, що в заповіті зазначено спадкоємцем ОСОБА_13, тоді як прізвище позивач було ОСОБА_12, а ім'я ОСОБА_12. Расланой позивача називали її близькі та знайомі, у тому числі і її померла підопічна - ОСОБА_4 Факт, що заповіт на все майно, яке належало на момент смерті ОСОБА_4 складено на ім'я позивача, підтверджується показаннями свідків, опитаних в судовому засіданні.

Згідно свідоцтва про шлюб серії 1 ЖС № 119991 від 23.02.2005 року позивач уклала шлюб 23.05.2005 року з ОСОБА_14 та змінила прізвище на «Намлієва».

Позивач, на момент смерті ОСОБА_3, мешкала з нею окремо, а серед речей покійної заповіту не знайшла, тому після її смерті вирішила не звертатися до нотаріуса у передбачений законом строк із заявою про прийняття спадщини та фактично стала користуватися та володіти майном, яке залишилось після смерті ОСОБА_3

Встановлено, що тільки у липні 2016 року батько позивача - ОСОБА_9 знайшов вищевказаний заповіт.

Згідно листа б/н від 26.07.2016 року приватного нотаріуса Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_11, строк для прийняття спадщини ОСОБА_2 пропущено, місце її проживання не було зареєстровано за однією адресою з місцем проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, спадкова справа померлої 04 травня 1997 року ОСОБА_3 заведена не була.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця , який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини , суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, оскільки ОСОБА_4 склала заповіт про який нікому не повідомила, а нотаріуси не повідомили її про наявність такого заповіту, оскільки вона не відносилася до кола спадкоємців, бо не була родичкою ОСОБА_15

Цей факт також підтверджується показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, а також письмовими доказами.

Суд, оцінивши всі докази в їх сукупності, вважає причини пропуску позивачем строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, поважними.

Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2 є законним і обґрунтованим та підлягаючим задоволенню.

На підставі ст. ст. 1261, 1272 ЦК України та керуючись ст..ст. 15, 30, 62, 202, 214, 221, 224,256 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до Територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради, третя особа Бердянська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, встановлення факту належності заповіту, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу - заповіту, складеного померлою ОСОБА_16 від 26 грудня 1995 року та посвідченого Бердянською державною нотаріальною конторою, зареєстровий номер І-2917.

Визначити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 додатковий строк в один місяць з дня набрання даного рішення законної сили, для подання заяви приватному нотаріусу Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_11 про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_3, яка померла 04.05.1997 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: