Справа № 446/1408/17
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

11.08.2017 року м. Камянка-Бузька

Суддя Камянка-Бузького районного суду Львівської області Котормус Т.І. перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи Центр надання адміністративних послуг Камянка-Бузької районної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

09 серпня 2017 року до суду, в порядку окремого провадження надійшла заява ОСОБА_1, який просить суд встановити факт набуття ним права власності за набувальною давністю на склад (комору), загальною площею 20,5 кв.м., і вбиральню, загальною площею 9,1 кв.м., що входить в комплекс будівель, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Камянка-Бузька, вул. Шевченка, 74д.

Дослідивши таку заяву та додані до неї документи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік фактів, що мають юридичне значення, які можуть бути встановлені судом. Такий перелік не містить випадку можливості розгляду справ про встановлення факту набуття права власності.

Згідно ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз вказаної вище норми закону свідчить, що перелік фактів, які суд може встановити не є вичерпним, проте обмежується обставиною, коли законом визначено інший порядок їх встановлення.

У розясненнях які надані у Листі Верховного Суду України "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" від 01.07.2013р. зазначено, що добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи, яка підлягає доказуванню. У зв'язку з цим не підлягають розгляду позовні вимоги про визнання набувача майна добросовісним, оскільки відповідно до ст. 338 ЦК питання добросовісності набуття майна є одним із фактів, що має значення для вирішення справи і встановлюється судом відповідно до ст. 214 ЦПК (про це зазначено в рішенні Верховного Суду України від 19 січня 2011 р. у справі N 6-13839св10). Такі заяви не підлягають розгляду на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК.

Також, у Листі Верховного Суду України "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012р. зазначено, що слід розрізняти судовий порядок встановлення факту володіння будівлею на праві приватної власності від судового порядку визнання права власності на будівлю. У першому випадку справи розглядаються в порядку окремого провадження, що передбачено статтями 234, 256 ЦПК, у другому - у позовному провадженні за нормами ЦК.

Враховуючи, що судовий порядок визнання права власності на нерухоме майно підлягає розгляду в позовному провадженні, із з'ясуванням всіх фактичних обставин справи, в т.ч. визначення особи, права якої можуть бути порушеними, а також із обовязковим застосуванням принципу змагальності сторін, суд дійшов до висновку, що вимоги заявлені заявником не можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У згаданому вище Листі ВСУ від 01.01.2012р. зазначено, що у разі звернення до суду із заявою про встановлення факту, що не має юридичного значення, слід відмовляти у відкритті провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК або ж у разі його помилкового відкриття - закривати провадження у справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК.

Також, як розяснено у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 234, 235 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1, за участі заінтересованої особи Центр надання адміністративних послуг Камянка-Бузької районної державної адміністрації про встановлення факту, що має юридичне значення відмовити.

Роз'яснити заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах визначених ЦПК України.

Дану ухвалу разом із заявою та всіма доданими до неї документами невідкладно надіслати заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Львівської області через Камянка-Бузький районний суд Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Котормус Т.І.