АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Немировської О.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання права власності на грошові кошти,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2017 року, -

встановила:

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_2 проти апеляційної скарги не заперечив.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що після запровадження у банку тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів відбувається у передбаченому спеціальним законом порядку. Проте вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2014 року на ім'я ОСОБА_2 відкрито валютний рахунок № НОМЕР_1 на суму 580 000,00 доларів США, згідно депозитної угоди № 20-687 від 27 березня 2014 року.

05 вересня 2014 року грошові кошти у розмірі 580 000,00 доларів США з зазначеного рахунку на підставі дострокового розірвання депозитної угоди № 20-687 від 27 березня 2014 року було перераховано ОСОБА_2 на валютний рахунок № НОМЕР_2.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 зазначила, що 15 травня 2012 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір позики у розмірі 4 000 000 доларів США. 27 березня 2014 року між ними укладено договір застави грошових коштів, згідно якого позивач має право отримати задоволення своїх вимог за рахунок коштів, які розміщені на рахунку у ПАТ «Банк Камбіо».

Постановою Правління Національного банку України № 782 від 04 грудня 2014 року ПАТ «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 140 від 04 грудня 2014 року з 05 грудня 2014 року у ПАТ «Банк Камбіо» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 46 від 02 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо», а рішенням № 212 від 22 лютого 2016 року продовжено її строк до 01 березня 2018 року.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно виходив з того, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у ПАТ «Банк Камбіо» запроваджено тимчасову адміністрацію, а це, в свою чергу, унеможливлює задоволення вимог вкладників і інших кредиторів банку у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Доводи апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитор банку і вкладник це різні особи, в даному випадку ОСОБА_2 є саме вкладником банку, а не кредитором, і кошти, які знаходяться на рахунку вкладника підлягають поверненню вкладнику, колегія суддів відхиляє з наведених вище підстав.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 вимоги до банку не заявляє, як і ОСОБА_2, а лише звертає стягнення на кошти на підставі договору застави у відповідності до положень Закону України «Про заставу», які належать відповідачу, а не банку, колегія суддів не приймає, оскільки кошти, на які позивач хоче звернути стягнення перебувають на рахунку в банку, в якому введено тимчасову адміністрацію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що унеможливлює задоволення вимог кредиторів банку у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, позивач не позбавлена можливості розв'язання спору, який виник між сторонами, шляхом звернення до суду з позовом про стягнення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 27 березня 2017 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання неюзаконної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

О.В. Немировська