Справа № 361/6004/2015-ц Головуючий у І інстанції
Провадження № 88-ц/780/14/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 04.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами по справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» (Шахта імені ОСОБА_3), третя особа: Мііністерство енергетики та вугільної промисловості України про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року у звязку з ново виявленими обставинами. Свої вимоги мотивував тим, що після закінчення розгляду справи виникли нововиявлені обставини, а саме : рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595. Вважає зазначені обставини істотними для постановлення правильного рішення по справі, в зв'язку з чим рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Просив, суд рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи заявника та інших учасників судового процесу, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області вважає, що заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами повинна бути задоволена з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно роз'яснень п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" від 30.03.2012 № 4 нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно роз'яснень п. 7 даної постанови обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Судом встановлено, що Рішенням Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення Апеляційний суд Київської області виходив із того, що відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595.вказана оплата буде здійснена відповідачем після повернення вказаної вище території під контроль органам державної влади.

Разом з тим, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року залишеним без змін ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 16 жовтня 2015 року визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пунк 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595.

Приймаючи до уваги те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчавого порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595, обставини на які посилається заявник є істотними, існували на час розгляду справи, а тому заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що у серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 грудня 2014 року позивач був прийнятий по переводу до шахти імені ОСОБА_3, відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція по ліквідації шахт», Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з відокремленого підрозділу «Луганська виконавча дирекція по ліквідації», на посаду гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем, а 02 червня 2015 року він звільнився за власним бажанням з займаної посади згідно ст.38 КЗпП України. З 01 листопада 2014 року йому не виплачувалася заробітна плата, не було оплати за невикористану щорічну відпустку.

Просив суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з виплати заробітної плати за період з 01 листопада 2014 року по 02 червня 2015 року, що становить 25315,35 гривень, компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період з 01 листопада 2014 року по 02 червня 2015 року у сумі 2625,28 гривень і суму середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати з 01 листопада 2014 року в розмірі 54755,84 гривень.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року позов задоволено.

Стягнуто із ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» на користь ОСОБА_2 заборгованість із виплати заробітної плати, що становить 43182 грн. 92 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення присудження працівникові виплати заробітної плати допущено до негайного виконання не більше ніж за один місяць.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» подала апеляційну скаргу, та просив рішення скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 01 грудня 2014 року був прийнятий по переводу до шахти імені ОСОБА_3, відокремленого підрозділу «Донецька виконавча дирекція по ліквідації шахт», Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» з відокремленого підрозділу «Луганська виконавча дирекція по ліквідації», на посаду гірника підземного 3 розряду з повним робочим днем.

02 червня 2015 року позивач ОСОБА_2 був звільнений за власним бажанням із займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.26).

Згідно довідки про доходи, заборгованість з виплати заробітної плати позивачу ОСОБА_2 за період з 01 листопада 2014 року по 30 червня 2015 року становить 20367, 64 грн. (а.с.11).

З 27 квітня 2015 року позивач ОСОБА_2 взятий на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції за адресою: Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 17 кв.111, що підтверджується довідкою № від 27 квітня 2015 року (а.с.12-13).

Згідно листа №652 від 14 липня 2015 року ДП «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація», позивачу відмовлено у виплаті заробітної плати на підставі п.2 постанови КМУ №595 від 07 листопада 2014 року та розпорядження КМУ №1085 від 07 листопада 2014 року (а.с.15).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його доведеності.

З вказаним висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

П. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року встановлено, що нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості на загальну суму в розмірі 43182,92 грн.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року у звязку з нововиявленими обставинами задовольнити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 16 лютого 2016 року скасувати за нововиявленими обставинами та ухвалити нове рішення, яким:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Обєднана компанія «Укрвуглереструктуризація» відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: