АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 688/3007/16-ц
Провадження № 22-ц/792/388/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.

секретар Гриньова А.М.

з участю: представника позивача-відповідача публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», відповідача-позивача ОСОБА_1, його представника, перекладача

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу №688/3007/16-ц 2-з/688/7/16 за апеляційною скаргою ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 5 січня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В березні 2016 року ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 24 318 грн. 82 коп. за кредитним договором від 16 травня 2013 року з ОСОБА_1

В свою чергу ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами до банку про визнання кредитного договору недійсним та стягнення з

банку на його користь у відшкодування заподіяної моральної шкоди 2 000 000 євро. Вказані позови сторін об'єднані в одне провадження.

При цьому, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення його позову, в якій послався на злочинні дії щодо нього з боку банку та заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди, розмір якої він оцінює в розмірі 2 000 000 євро, а тому на його думку, якщо суд не вживе заходів забезпечення позову, то в подальшому буде неможливо виконати рішення суду. В зв'язку з цим заявник просив накласти арешт на грошові кошти банку в сумі 2 000 000 євро.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 січня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Березова І.О. провадження № 22-ц/792/388/17

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № ухвала

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на її незаконність та необґрунтованість.

Зазначають, що судом не було прийнято до уваги всі істотні обставини справи, а саме те, що через неправомірні дії працівників банку ОСОБА_1 заподіяно моральні страждання, через постійні вимагання повернути кошти він втратив житло і сім'ю, підірвав своє здоров'я, яке витрачає на постійну боротьбу з неправомірними діями банку.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, апелянт та його представник просять скасувати ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 5 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи ПАТ «Акцент-банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 травня 2013 року.

ОСОБА_1 подав зустрічний позов до ПАТ «Акцент-банк» про визнання недійсним кредитного договору від 16 травня 2013 року б/н, уточнивши позовні вимоги просив стягнути з банку на його користь 2 000 000 євро у відшкодування моральної шкоди, а також заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача банку в сумі 2 000 000 євро.

У відповідності до ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю, на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

П. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківська діяльність це залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб; зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми; розміщення на іменних рахунках клієнтів коштів в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За таких обставин колегія суддів вважає, що накладення арешту на грошові кошти в сумі 2 000 000 євро з урахуванням вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», перешкоджатиме господарській діяльності юридичної особи - банку в зв'язку з неможливістю користуватись коштами, які є на рахунках банку, призведе до порушення прав інших осіб вкладників банку на отримання своїх грошових коштів на депозитних рахунках, відсотків за користування банком цими коштами, порушення прав інших осіб, які користуються послугами банку щодо користування рахунками в банку для збереження грошових коштів, проведення грошових операцій тощо, фактично може призвести до зупинення роботи банку та порушення прав інших громадян клієнтів банку, а також самого банку як юридичної особи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, твердження апелянта, що накладення арешту на грошові кошти банку примусило б банк взяти безпосередню участь у суді не можуть бути взяті до уваги, оскільки фактично апелянт таким шляхом має іншу процесуальну мету, а не забезпечення свого позову.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,312,315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду від 05 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий (підпис) А.М.Костенко

Судді (підписи) Р.С.Гринчук

Л.М.Грох

Згідно з оригіналом А.М.Костенко