Справа № 2/756/1007/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Ільченко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.08.2016 р. між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» - відповідачем було укладено договір Фінансового лізингу № 004761 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є автомобіль «Subaru XV 2.0 ZC», у відповідності до умов якого відповідач бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу («Subaru XV 2.0 ZC») у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених договором.

Як вказує позивач, на сайті «OLX.UA» він знайшов вищевказаний транспортний засіб та зателефонував до продавця, і йому роз'яснили, що дійсно такий транспортний засіб є в наявності. Позивач приїхав до офісу компанії і менеджер компанії пояснила, що він повинен спочатку сплатити за транспортний засіб 69630 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу і протягом декількох днів відповідач передасть в користування предмет лізингу. Того ж дня позивач здійснив платіж у розмірі 69630 грн. на рахунок відповідача.

Зі слів позивача, повернувшись додому та уважно прочитавши договір та додатки до нього, він зрозумів, що його ввели в оману. При цьому представником не було роз'яснено призначення платежу в сумі 69630 грн., який виявився комісією за організацію, тобто винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою, перевіркою, розглядом та укладенням договору, а позивач в свою чергу вважав, що це оплата вартості транспортного засобу (зі слів представника компанії).

Також позивач зазначає, що в договорі це передбачено, але у позивача не було можливості детально ознайомитися з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надала достовірної інформації, завірила в тому, що всі істотні умови договору вона пояснила та спонукала позивача підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на неї чекають інші особи, які бажають укласти договір лізингу.

Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004761 від 25.08.2016 р. та стягнути з відповідача - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на його користь сплачені кошти в розмірі 69630 грн. та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та вказав, що усі дії відповідачем було проведено без порушення законодавства України.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Так, 25.08.2016 р. між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» було укладено договір Фінансового лізингу № 004761 з додатками, згідно якого предметом Лізингу по даному договору є автомобіль «Субару - XV 2.0 ZC», і у відповідності до умов якого відповідач бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу даний автомобіль у власність та передати предмет лізингу у користування позивачу на строк та на умовах, передбачених договором. (а.с. 10-16).

Як з'ясував суд, (і даний факт не заперечується сторонами), цього ж дня позивач здійснив платіж у розмірі 69630 грн. на рахунок відповідача, що підтверджується копією квитанції від 25.08.2016 р. (а.с. 20), але предмет лізингу - автомобіль «Subaru-XV 2.0 ZC» відповідачем позивачу передано не було.

При цьому додатком № 1 до договору фінансового лізингу сторонами визначено графік сплати першого авансового платежу (вартість предмета лізингу - 696300 грн., відсоток платежів - 50,00%, авансовий платіж - 348150 грн., щомісячний платіж - 29012 грн. 50 коп., комісія за організацію (10%) - 69630 грн., комісія за передачу (3%) - 20889 грн. (а.с. 17). Також додатком № 2 до договору фінансового лізингу визначено графік сплати другого лізингового платежу (вартість предмета лізингу - 696300 грн., авансовий платіж - 50,00%, сума лізингу - 348150 грн., викупна вартість - 10445 грн., відсоткова ставка - 12,50%, комісія - 05%, період лізингу (кільк. міс.) - 60, щомісячний платіж - 8746 грн. 30 коп.). При цьому відвантаження автомобіля після оплати (авансовий платіж - 348150 грн., комісія за передачу ПЛ - 20889 грн. (а.с. 18).

Як вбачається з вимог ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. ст. 1, 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16.12.1997 р. № 723/-ВР фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Договір лізингу має бути у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Ч. 1 ст. 806 ЦК України передбачено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Як вбачається зі ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Відповідно до ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України визначено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі №6-2766цс15 від 16.12.2015 р., яка згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку щодо недійсності договору фінансового лізингу, оскільки при його укладенні не дотримано положення законодавства щодо нотаріального посвідчення договору.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

А оскільки позивачем на виконання умов договору фінансового лізингу було сплачено платіж на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «ЕТАЛОН» на суму 69630 грн., вказані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному об'ємі.

Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача - ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» підлягають стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 696,30 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 203, 215, 216, ст.. 220, 799 806 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 60, 88, ст. 212-215 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансовий лізинг», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 004761 від 25.08.2016 р., укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (, п/р 2140 в ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 300711) на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_1) кошти у розмірі 69 630 грн. та судовий збір у розмірі 696,30 грн.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: К.А. Васалатій