Справа № 141/211/14-ц Провадження № 22-ц/772/1219/2017Головуючий в суді першої інстанції Слісарчук О. М.
Категорія 19Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого судді Нікушина В.П.,

суддів Оніщука В.В., Медвецького С.К.,

за участю секретаря Ліннік Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 26.02.2014 року, постановлену за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області Тимчука Вячеслава Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань,

встановила:

В лютому 2014 року державний виконавець відділу ДВС Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області Тимчук В.П. звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Подання державного виконавця мотивоване тим, що на виконанні у відділі ДВС Оратівського РУЮ знаходяться виконавчі провадження №39499249 та №39498896 на підставі наказу №902/436/13 від 30.04.2013 року та наказу №902/437/13 від 28.05.2013 року виданих Господарським районним судом Вінницької області про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Магістраль-2002» 19295,20 грн.; та на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 коштів в сумі 103649,79 грн.

В обґрунтування вимог подання державним виконавцем зазначено, що боржником значний проміжок часу не виконуються зобов'язання, що свідчить про ухиляння ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області від 26.02.2014 року подання задоволено, з якою не погодився ОСОБА_2, оскарживши її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання відмовити. При цьому скаржник посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали з тих підстав, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, їх доведеність.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.04.2013 року Господарським судом Вінницької області видано наказ з виконання рішення господарського суду у справі № 902/436/13 про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ТОВ «Магістраль-2002» 19295,20 грн.; та наказ від 28.05.2013 року з виконання рішення господарського суду у справі № 902/437/13 про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 103649,79 грн.

Постановами державного виконавця відділу ДВС Оратівського РУЮ Тимчуком Вячеславом Петровичем 23.08.2013 року відкрито виконавчі провадження №39499249 та №39498896 відповідно, боржнику надано добровільний термін для виконання рішень суду до 30.08.2013 року (а. с. 3-6).

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів подання вбачається, що ОСОБА_2 не виконує зобов'язання по сплаті боргу, а тому його слід тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов'язання.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до пункту 18 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до статті 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до статті 32 Закону України «Про виконавче провадження», тощо.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) передбачає наявність з об'єктивної сторони таких діянь (дії чи бездіяльності) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Така позиція узгоджується з уставленою судовою практикою Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Тимчук В.П. не надав доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання зобов'язань, а також доказів, які б свідчили про доцільність обмеження його у праві виїзду за кордон.

Також державним виконавцем не надано суду доказів того чи дійсно особа, відносно якої встановлюються обмеження, свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції належним чином не з'ясував фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення даного питання, а відтак порушив порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Оратівського районного суду Вінницької області від 26.02.2014 року постановлену за результатами розгляду подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оратівського районного управління юстиції у Вінницькій області Тимчука Вячеслава Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: