Справа № 144/527/17
Провадження № 2/144/357/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Германа О.С.,

секретаря судового засідання - Пігулі А.А.,

за участю представників позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ТОВ «Теплик-Агро» - Парпальос В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Теплик справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» про визнання розірваним в односторонньому порядку договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Теплик-Агро» с. Кожухівка Теплицького району про визнання розірваним в односторонньому порядку договору оренди земельної ділянки. Вказала, що вона є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку. 27 лютого 2014 року, між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «Теплик-Агро», було укладено договір оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею 1,7161 га, який зареєстровано у реєстраційній службі Теплицького районного відділу юстиції, про що 23.04.2014, зроблено запис за № 5445554. Термін дії договору до 2024 року. Позивач має намір самостійно обробляти земельну ділянку, тому листом повідомила відповідача, що договір оренди земельної ділянки від 27.02.2014 розриває в односторонньому порядку, як це передбачено договором, після завершення сільськогосподарського року та в зв'язку з необхідністю ведення особистого сільськогосподарського виробництва, що зумовлює використання за особистими потребами вказаної земельної ділянки. Вказані заяви були отримані відповідачем 24.02.2017, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. Позивач запропонував відповідачу у десятиденний термін з моменту отримання повідомлення передати їй за актом прийому передачі земельну ділянку у вигляді, в якому вона була передана відповідачу в оренду, проте відповідач ігнорує її звернення та продовжує користуватись її землею. Враховуючи, що договір фактично позивачем розірвано, що зафіксовано в письмовому зверненні до відповідача, але це не визнається відповідачем, тому просить визнати розірваним в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки із зобов'язанням відповідача передати позивачу належну їй на праві приватної власності земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 10.04.2017. Позов підтримує. Пояснив, що п. 37 оспорюваного договору передбачено, що дія договору припиняється у разі, зокрема розірвання договору. Відповідно п. 38 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, а також з інших підстав, визначених законом. У п. 39 даного договору оренди землі розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається після закінчення сільськогосподарського року. Тому просить захистити право позивача, а саме визнати розірваним договір оренди землі в односторонньому порядку та повернути земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 03.04.2017. Позов підтримує. Пояснила, що підтримує позицію представника позивача ОСОБА_3

Представник відповідача ТОВ «Теплик-Агро» - Парпальос В.В., яка діє на підставі довіреності від 02.08.2017. Заперечила проти позову. Пояснила, що позивач обрав не вірний спосіб захисту відповідно до ст. 16 ЦК України. Щодо пунктів договору на які посилається представник позивача, то зазначає, що сторони під час укладення даного договору оренди землі дійшли згоди по всіх пунктах договору, а тому позивач погодився з умовами п. 39 договору оренди землі. Також додала, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, щодо закінчення сільськогосподарського року.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2(а.с. 6). Між позивачем та ТОВ «Теплик-Агро» с. Степанівка Теплицького району 27 лютого 2014 року підписано договір оренди землі, щодо даної земельної ділянки строком на 10 років. Вказаний договір було зареєстровано у реєстраційній службі Теплицького районного відділу юстиції 23 квітня 2014 року за № 5445554(а.с. 8-9). Відповідно до заяви про розірвання договору оренди землі, позивач зверталась до відповідача з вимогою розірвати договір оренди землі від 27.02.2014 в односторонньому порядку, яку відповідач отримав 24.02.2017(а.с. 16-18). Відповідь на дану заяву позивач не отримав. В судовому засіданні представник відповідача заперечує щодо визнання договору розірваним.

Відповідно до п. 3, п. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Пунктом 37 вищезазначеного договору оренди землі передбачено, що дія договору припиняється, зокрема, у разі розірвання договору.

Згідно п. 38 договору оренди землі від 27.02.2014 - дія договору припиняється шляхом його розірвання за:

●за взаємною згодою сторін(після завершення сільськогосподарського року);

●рішенням суду, на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених Законом.

П. 39 договору оренди землі від 27.02.2014 передбачено, що розірвання договору в односторонньому порядку допускається після закінчення сільськогосподарського року та завершення дії договору(п. 8 даного договору).

Отже у правовідносинах між позивачем і відповідачем не виникли обставини, погоджені ними під час укладання договору оренди землі у п. 39, які б могли допустити розірвання договору в односторонньому порядку.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини, щодо закінчення сільськогосподарського року.

Згідно зі ст. 3 ЦК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний переліку таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст. 2 Закону України "Про судоустрій" завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Як вбачається із позовної заяви позивач просив суд визнати розірваним договір оренди землі укладений 27.02.2014 між ОСОБА_1 та ТОВ «Теплик-Агро», щодо оренди земельної ділянки площею 1,7161 га, який зареєстрований 23.04.2014 у реєстраційній службі Теплицького районного відділу юстиції за № 5445554, при цьому посилаючись на те, що умови цього договору передбачають одностороннє його розірвання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у статті 16 ЦК України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина друга статті 16 ЦК України).

Ст. 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В частині 2 ст. 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що як Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», а так і договором оренди землі, який укладеним між сторонами передбачено, що дія договору припиняється у разі його розірвання.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства й судочинства, права особи на захист у суді порушених або не визнаних прав слід дійти висновку про те, що дія договору оренди землі припиняється шляхом його розірвання, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Крім того, як вбачається із тексту позовної заяви, позивач просить визнати розірваним договір оренди землі в односторонньому порядку на підставі ч. 3 ст. 651 ЦК України та п. 39 договору оренди землі, укладеного між сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що дана норма права передбачає право на односторонню відмову від договору.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що необхідно розмежовувати випадки, коли у сторони за договором виникає право пред'являти в судовому порядку вимогу про розірвання договору, і випадки, коли сторона може в односторонньому порядку відмовитися від договору у повному обсязі або частково. При цьому стороні не потрібно звертатися до суду для визнання правомірності відмови. Сам факт відмови призводить до повного припинення зобов'язання, але це не позбавляє контрагента можливості оспорювати в суд обґрунтованість такої відмови на підставі загальних положень ЦК України про захист порушених прав (ст. 16 ЦК України).

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства й судочинства, права особи на захист у суді порушених або не визнаних прав слід дійти висновку про те, що у разі незгоди орендаря на припинення правовідносин щодо договору оренди землі в односторонньому порядку, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, тобто шляхом звернення до суду із вимогою про витребування земельної ділянки.

Однак, як вже зазначалося вище, умовами укладеного між сторонами договору оренди землі допускається саме розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку.

Таким чином, обраний позивачем спосіб судового захисту порушення цивільного права чи цивільного інтересу «визнати розірваним в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки» - не є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням, належним способом захисту є розірвання договору оренди землі, як це передбачено умовами договору оренди землі від 27.02.2014.

Отже, у даному випадку має місце з боку позивача невідповідність обраного ним способу його захисту способам, визначеним законодавством стосовно зазначеної вище вимоги, тому ця обставина також є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» - у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При поданні позовної заяви позивачем було заявлено дві вимоги немайнового характеру, а саме: визнати розірваним в односторонньому порядку договір оренди земельної ділянки та зобов'язати відповідача передати позивачу належну їй на праві приватної власності земельну ділянку. Судовий збір було сплачено тільки за одну вимогу немайнового характеру, а тому з позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 640 грн., що відповідає ставкам судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою(у відповідності до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

На підставі викладеного, керуючись п. 3, п. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 16, 651 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплик-Агро» про визнання розірваним в односторонньому порядку договору оренди земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 серпня 2017 року.

Суддя