Справа № 463/6125/16-ц
Провадження № 2/463/767/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Гирич С. В.

при секретарі судових засідань Попович Х.І.

за участі представника відповідача Гасюка Т.Б.

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Львівської міської ради про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

представник позивачів ОСОБА_6 в інтересах позивачів звернувся до суду із уточненим в процесі розгляду справи позовом до відповідача про визнання за ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 права власності за кожним на 1/3 частину будинку, який складається з кухні площею 7,7 кв.м., житлової кімнати площею 14,2 кв.м., житлової кімнати площею 13,9 кв.м., житлової кімнати площею 14,5 кв.м., коридору площею 9,3 кв.м., веранди площею 9,3 кв.м., санвузла площею 5,2 кв.м., сараю (Б) площею 11,3 кв.м., вбиральні (В) площею 0,8 кв.м., огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, вимощення І та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позов мотивує тим, що 23.12.1935 року ОСОБА_7 придбала будинковолодіння АДРЕСА_1. В подальшому вказане будинковолодіння неодноразово переходило у спадок, проте право власності жодним чином власники не оформили. На даний час у вказаному будинку проживають позивачі із своїми сім'ями. Зокрема, позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є спадкоємцями, які прийняли спадщину за померлою ОСОБА_5, а ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_8 Після звернення до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті спадкодавців їм було відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Станом на момент звернення до суду єдиним можливим способом захисту їхніх прав є визнання права власності на вказаний будинок, такий є єдиним житлом позивачів та їхніх сімей. Для захисту їх прав змушені звернутись до суду.

В судовому засіданні 20.03.2017 року представник позивачів позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним в позовній заяві, доповнив, що позивачем надано документи про підтвердження родинних відносин осіб, які проживали разом з спадкодавцями на час смерті і до яких переходило почергово право на спадкування майна, а тому просить позов задоволити. В останнє судове засідання позивачі та їх представник не з'явився, позивачі подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.03.2017 року проти позову заперечив. Зазначив, що Львівською міською радою жодним чином не порушується права позивачів. Вказана ситуація виникла внаслідок бездіяльності спадкодавців. З приводу належності родині позивачів представник відповідача доводи позивачів не заперечив.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши представленні по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Судом встановлено, що 23.12.1935 року ОСОБА_7 на підставі Договору купівлі-продажу реєстраційний номер 2369/35 придбала будинковолодіння АДРЕСА_1, що підтверджується ухвалою, виданою Гіпотечним Гродським Заміським Судом у Львові від 31.12.1935 року (а.с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_9 народилася донька ОСОБА_14, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 11.09.1950 року Архівом записів актів громадського стану серія НОМЕР_1 (а.с.9).

Між ОСОБА_34 та ОСОБА_14 17.07.1935 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 25.11.1966 року Львівським обласним архівом запису актів громадянського стану серія НОМЕР_2. Після одруження ОСОБА_14 змінила своє прізвище з "ОСОБА_14" на "ОСОБА_34". (а.с.9)

У сім'ї ОСОБА_34 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька - ОСОБА_13, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 11.09.1950 року Архівом записів актів громадського стану серія НОМЕР_4. (а.с.10)

В подальшому 10.11.1953 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_13 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого 21.07.1958 року архівом записів актів громадського стану серія НОМЕР_3. Після одруження ОСОБА_13 змінила прізвище з "ОСОБА_34" на "ОСОБА_18". (а.с.11)

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сім'ї ОСОБА_17 та ОСОБА_13 народилася донька - ОСОБА_22, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 21.06.1956 року Бюро актів громадянського стану серія НОМЕР_5. (а.с.11)

Між ОСОБА_35 га ОСОБА_23 11.09.1982 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_6 виданого 16.09.1935 року відділом актів громадянського стану. Після одруження ОСОБА_23 змінила прізвище з "ОСОБА_18" на "ОСОБА_35". (а.с.10)

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сім'ї ОСОБА_24 та ОСОБА_8 народилася донька - ОСОБА_25, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12).

28.11.2002 року між ОСОБА_26 та ОСОБА_25 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_7, виданого "28" листопада 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Личаківського районного управління юстиції м. Львова. (а.с.12)

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_27 та ОСОБА_13 13.11.1958 року було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження видного Ленінськім районним бюро ЗАГС м. Львів "13" листопада 1958 року серія НОМЕР_8. (а.с.13) У вказаному шлюбі у сім'ї народилось двоє дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9, виданого Червоноармійським районним бюро ЗАГСУ м. Львова ОСОБА_14 померла ІНФОРМАЦІЯ_5. (а.с.14)

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_10, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції "ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 - ОСОБА_13 померла "ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.15)

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_11, виданого Сихівським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7.

У відповідності до положень ч.1 ст.549 ЦК Української РСР,1963р. було визначено, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як встановлено судом, вказаний житловий будинок належав ОСОБА_7, яка придбала його на підставі договору купівлі-продажу у 1935 року. В подальшому, після смерті останньої єдиної донька ОСОБА_14, у відповідності до положень ст.549ч.1 ЦПК України, 1963 року спадщину прийняла, оскільки вступила у володіння спадковим майном, т.я. залишилася у ньому проживати і утримувала його, але право власності на спадкове майно на будинковолодіння вона не оформила.

Після смерті ОСОБА_14ІНФОРМАЦІЯ_5 її спадкоємцем була ОСОБА_13 ОСОБА_13, як єдина дитина своїх батьків, яка також у відповідності до положень ст.549 ч.1 ЦПК України,1963 року прийняла у спадщину.

Після смерті ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_6 цей будинок у рівних частинах успадкували ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8, які постійно проживали з померлою та являлися спадкоємцями першої черги.

Окрім цього, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7 1/3 частину будинку фактично успадкувала ОСОБА_3, яка є єдиною донькою померлої та постійно з нею проживала.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається із Довідки №6212 від 11.08.2016 року з місця проживання про склад сім'ї і прописки, в АДРЕСА_1 прописані та проживають ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_31, ОСОБА_32. З вказаної довідки також вбачається, що ОСОБА_14 - ОСОБА_33 була постійно прописана і дійсно проживала по даній адресі з "21" квітня 1967 року по день смерті; ОСОБА_13ІНФОРМАЦІЯ_1ла постійно прописана і дійсно проживала по даній адресі з "11" лютого 1936 року по день смерті і виписана "28" квітня 2006 року; ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 була постійно прописана і дійсно проживала по даній адресі з "28" серпня 1972 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 і знята з реєстрації "11" серпня 2016 року.

Як вбачається із відповіді Четвертої Львівської державної нотаріальної контори (а.с.73) спадкові справи після смерті ОСОБА_14 та ОСОБА_7 не заводились. Також після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_8 було відкрито спадкові справи, проте свідоцтва про прийняття спадщини не видавалась.

З врахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позивачі - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину за померлою ОСОБА_13 позивач - ОСОБА_3 є спадкоємцем, яка фактично прийняла спадщину за померлою ОСОБА_8.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається із характеристики будинку, господарських будівель та споруд (а.с.23-24), будинок за адресою: АДРЕСА_1, складається з житлового будинку (А-1) площею 56,1 кв.м., прибудови (а-1) площею 9,8 кв.м., прибудови (а'-1) площею 7,2 кв.м., прибудови (а''-1) площею 12,3 кв.м., веранди (а'''-1) площею 11,5 кв.м., сараю (Б) площею 11,3 кв.м., вбиральні (В) площею 0,8 кв.м., огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, вимощення І. Як вбачається з технічного паспорта будинку він був збудований у 1930 році та реконструйований спадкодавцями у 1990 році.

Таким чином, судом встановлено, що спадкодавцями право власності на будинковолодіння не оформлено у встановленому законом порядку, що позбавляє їх права оформити спадщину у нотаріальній конторі.

Також в судовому засіданні доведено, що позивачі проживають у вказаному будинку, разом з тим оформити право власності спадкове майно на вказаний будинок не можуть, а тому у відповідності до положень ст.ст.16, 392 ЦК України вони вправі заявити позов про визнання права власності на спадкове майно.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов є підставний і його слід задоволити.

Керуючись ст.ст. ст. 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 права власності за кожним по 1/3 частині будинку, який складається з кухні площею 7,7 кв.м., житлової кімнати площею 14,2 кв.м., житлової кімнати площею 13,9 кв.м., житлової кімнати площею 14,5 кв.м., коридору площею 9,3 кв.м., веранди площею 9,3 кв.м., санвузла площею 5,2 кв.м., сараю (Б) площею 11,3 кв.м., вбиральні (В) площею 0,8 кв.м., огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, вимощення І та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Гирич С. В.