Справа № 591/2931/17
Провадження № 2/591/1879/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого: судді Бурда Б.В.

при секретарі: Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління «Центр надання адміністративних послуг» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі також зареєстрований відповідач, якій є її онуком. Зазначила, що відповідач в 2005 року залишив спірну квартиру та виїхав за межі України, з того часу відповідач у спірному приміщенні не мешкає та не бере участі в його утриманні. Тому посилаючись на положення ст. 405 ЦК України просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та визнання позову.

Представник 3-ї особи в судове засідання також не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом було встановлено, позивач на підставі Свідоцтва про право власності на житло є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі, окрім позивача, зареєстрований в якості члена сім'ї власника відповідач, якій є онуком позивача. Вказані обставини підтверджуються копією Свідоцтва та довідкою з місця проживання позивача.

Також встановлено, що відповідач у продовж тривалого часу з 2005 року, більше ніж один рік, у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, що підтверджується поясненнями позивача та визнано відповідачем, якій подав суду заяву про визнання позову що не суперечить вимогам закону.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що позивач є її тіткою. Відповідача вона знає, але бачила дуже давно, оскільки він виїхав з України в 2005 році. У квартири позивача буває дуже часто. У квартирі мешкає одна позивачка. Відповідач з 2005 року у квартирі жодного разу не з'являвся.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви (яка має назву довіреність, але не є такою за формою) відповідач уповноважив позивача вчинити необхідні дії для зняття його з реєстрації з квартири, яка їй належить, із зазначенням того, що він у спірній квартирі не мешкає більше 11 років..

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

За змістом вказаної норми зняття з реєстрації здійснюється на підставі рішення суду виключно щодо: позбавлення права власності на житлове приміщення; позбавлення права користування житловим приміщенням; визнання особи безвісно відсутньою; визнання фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення вказаного Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням (як то: виселення чи визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням); 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, суд вважає, що згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України відповідач втратив право користування спірним житловим приміщення, а тому вимоги позивача в даній частині підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя