Справа № 487/6849/16-ц
Провадження № 2/487/691/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г, при секретарі - Плетенчук О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх особ Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, Служба у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаєва про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, із ним, і свій позов мотивує тим, що після припинення цивільного шлюбу з відповідачем в 2009 році, його дочка, проживає то з ним, то з матір'ю, ОСОБА_2. Дочка не має постійного місця проживання, що негативно на неї впливає, через постійну зміну свого життєвого устрою. Вважає, що проживання дочки разом з ним, відповідає інтересам дитини. Він має можливість та надалі буде спроможний забезпечити дитину належними умовами проживання, повною мірою займатися її вихованням, чого ОСОБА_2 забезпечити не в змозі. Проживання дитини з відповідачем, негативно впливає на її виховання, розвиток та поведінку. До теперішнього часу сторони не дійшли згоди щодо постійного місця проживання дитини. У зв'язку з викладеними обставинами позивач звернувся до суду та просить визначити місце проживання малолітньої дочки, ОСОБА_3, разом з ним.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити та визначити місце проживання дитини разом з ним, при цьому зазначив, що не буде чинити перешкоди для спілкування дитини з матір'ю.

Відповідач в судове засідання не з'явилась про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. За вісім місяців розгляду справи в суді, відповідач з'явилася в судове засідання лише один раз, проте просила суд перенести розгляд справи, у зв'язку з залученням адвоката для захисту її прав. Однак, на наступні засідання не з'явилася не відповідач не її захисник, не було надано жодних письмових пояснень, заперечень та будь-яких документів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З 2007 року по 2009 рік, позивач перебував з відповідачем у цивільному шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2, у них народилася дочка, ОСОБА_3, згідно свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1. Родина вся разом проживала у будинку його батьків по АДРЕСА_1.

В цивільному шлюбу, він з відповідачкою, як сім`я, прожили недовго. Коли дитині виповнилося п'ять місяців мати, забравши дитину, виїхала в м. Миколаїв, в той час коли позивач перебував на роботі в м. Москві. Із семимісячного віку ОСОБА_3 періодично перебувала то у матері, то у батька, але з кожним разом все частіше знаходилася за місцем проживання позивача.

Так дитина, практично з народження 2008 року по серпень 2014 рік, проживала разом з позивачем. В трирічному віці, дівчинка пішла до дитячого садочку «Барвінок», який знаходиться за адресою, АДРЕСА_2, що підтверджується характеристикою. Відвідування дитячого садочку, ОСОБА_3 було постійним, вона любила відвідувати заняття, приймала активну участь у всіх святах, добре розумово та фізично розвивалася та була слухняною дитиною. До першого класу була добре підготовленою. З дитячого садочку має добру характеристику та запам'яталася всім вихователям як добре вихована, активна, здібна та доброзичлива дитина.

На протязі 2008 - 2014 років,дитина перебувала на обліку у місцевого фельдшера та в Березнегуватській районній поліклініці, яку відвідувала постійно, за вимогою дитячого педіатра для огляду та проведення відповідних її віку щеплень. Хворіла мало. Тяжких захворювань не було. Дитина була фізично міцною. Маленький організм був достатньо насичений вітамінами та корисними елементами, що допомагали боротися з будь-яким вірусом на ранній стадії.

Вихованням, доглядом та розвитком дитини займався позивач та його батьки, в більшій мірі бабуся дитини - ОСОБА_4, яка за професією є вчителька. Бабуся повністю заміняла дівчинці матір, тому що надавала дитині те тепло, ласку та материнську любов, якою нехтувала відповідачка. Для ОСОБА_3, бабуся була та є авторитетом, в усьому їїслухалась та допомагала, ділилася своїми думками та переживаннями. Для дитини, бабуся була як рідна мама.

Всі ці факти, підтверджуються актами про проживання від 16.12.2016 року, які надані сусідами та родичем позивача, що належним чином посвідченні в Новоочаківській сільській раді.

В 2011 році, позивач одружився з ОСОБА_6, яка також стала для ОСОБА_3 ще одною мамою. Відносини між ними були також відмінними. Офіційна дружина позивача, доглядала за дівчинкою як за рідною, забирала її з дитячого садочку, прала для неї, готувала, займалася розвитком, разом їздила на відпочинок. Коли у позивача в 2012 році народився син ОСОБА_7, ОСОБА_3 сприймала його своїм братом, постійно з ним гралася та веселилася.

Позивач з родиною, в тому числі і з ОСОБА_3, проживають у великому приватному житловому будинку, загальною площею 100,7 кв. м., який складається з п'яти житлових кімнат, одна з яких дитяча, кухні та ванної кімнати. Мається надвірна вбиральня. Будинок опалюється природним газом, проведено воду. Санітарний стан будинку відмінний. До будинку прилягає земельна ділянка, площею 0,25 кв. м. на якій знаходиться асфальтоване подвір`я, огород, сад, виноградник. Домоволодіння огороджене кам'яною огорожею. Будинок оснащений усіма зручностями та сучасною побутовою технікою. Все це підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 17.12.2016 року, копією технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду.

Вся родина позивача працює і він в тому числі. Позивач разом з батьком займається обробітком земельних ділянок що належать його сім`ї, є одноосібниками. Займаються також підсобним господарством, бджоловодством. Дружина позивача, є приватним підприємцем, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, має продуктовий магазин в с. Петропавлівка. Мати позивача, є вчителькою в Новоочаківській загально освітній школі I-IIIступенів. Загальний дохід сім`ї складає 10 000 грн. в місяць. Вся родина позивача користується повагою жителів села Петропавлівка та сусіднього села Новоочаків. Ні хто з них, не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності. Спиртні напої, ні хто не вживає. Всі ці дані підтверджуються як актом обстеження житлово-побутових умов від 17.12. 2016 року так і характеристикою з місця проживання від 01.12. 2016 року.

В 2014 році, відповідачка вирішила забрати дитину від позивача до м. Миколаєва, обґрунтовуючи тим, що в неї прокинулись материнські почуття, що дівчинці буде краще з рідною матір'ю, що дитина повинна отримувати кращий рівень навчання в міській школі а не в сільській. Позивач частково з цим погодився, і на деякий час, вирішив надати відповідачці можливість, показати свою материнську опіку та любов до дитини. Умовою також було і те, що відповідачка безперешкодно буде дозволяти йому бачитися з ОСОБА_3, забирати її до себе на вихідні та канікули, на відпочинок. Проте, відповідачка порушила таку домовленість, що вбачається у вихованні, навчанні та стані здоров'я дитини що існує на сьогодні.

Тож, згідно характеристики на ОСОБА_3 з Миколаївської загально освітньої школи № 25 від 19.12. 2016 року № 430, мати дитини, не достатньо уваги приділяє її розвитку, вихованню та навчанню. ОСОБА_3 часто пропускає шкільні заняття, що дуже вплинуло на її оцінки в школі. Перший клас дівчинка закінчила зі значним відставанням від шкільної програми, хоча на початок року була добре підготовлена та мала відповідну поведінку. Пропуски дитини були як поважними - по хворобі, так і без причини. Часто дитина знаходиться у прабабусі, що проживає біля школи, тоді дитина виконує домашні завдання. Мати дівчинки рідко з'являється в школі, з класним керівником не спілкується, батьківські збори не відвідує зовсім. Інтересу до навчання та успіхів доньки не проявляє, дівчинка часто не підготовлена до уроків, не має відповідного шкільного приладдя, книжок, проте завжди охайно одягнена. Медичний огляд не пройдений, група здоров'я дитини не встановлена. Дані обставини знайшли своє підтвердження в акті адміністрації школи від 01.11.2016 року за № 427 та з характеристики на дитину від 19.12.2016 року за № 430.

На відміну від відповідача, позивач постійно з'являвся до школи, телефоную класному керівнику та цікавлюсь відвідуванням та навчальними успіхами дитини. Кожного року, купував навчальні зошити для дитини та оплачував періодичні шкільні витрати. Часто звертався до адміністрації школи з приводу прийняття мір до матері дитини, щодо пропусків ОСОБА_3. Проте, жодні виклики та перемовини з матір'ю дитини, результатів не дали. Так, з початку 2016 навчального року, дитина перебувала на шкільних заняттях, в загальному підрахунку всіх днів, тільки місяць. Вплинути на відповідача, позивач також безпосередньо не зміг, оскільки, її довгий час не має за постійним місцем її проживання, то відповідачка створювала скандальну ситуацію та без причин погрожувала обмежити побачення з дитиною. Часто ігнорує телефонні дзвінки позивача.

У зв'язку з проживанням дитини за двома адресами по АДРЕСА_3 та по АДРЕСА_4, позивач із заявами звертався до начальника служби у справах дітей адміністрації Заводського району, начальника управління освіти Миколаївської міської рад - Деркач Г.І. та начальника служби у справах дітей адміністрації Центрального району Бакалової Н.В. - які актом від 01.11. 2016 року, також встановили, що дитина часто пропускає школу. Зі слів матері, дитина постійно хворіє, проте, медичних довідок до школи не надано. ОСОБА_2 постійно ігнорує дзвінки класного керівника, батьківські збори та виклики адміністрації школи. Мати дитини безвідповідально ставиться до виконання своїх материнських обов'язків: не цікавиться навчанням доньки, не зацікавлена в отриманні нею якісної освіти. ОСОБА_3 часто приходить до школи з непідготовленими завданнями, без необхідних шкільних приладів, книжок, зошитів.

З приводу визначення місця знаходження своєї дочки ОСОБА_3, позивач звертався до Центрального відділу ГУ НП в Миколаївській області та Заводського відділу ГУ НП в Миколаївській області. Згідно відповіді Центрального відділу ГУ НП в Миколаївській області від 26.12. 2016 року, № Х-16/50-2016, на час звернення, місце дитини встановлено за адресою по АДРЕСА_3. Умови її проживання встановлені як задовільні, а з питанням з приводу виховання та спілкування позивача з дитиною, рекомендовано вирішується з органами опіки та піклування або в судовому порядку. За повторною заявою позивача до Центрального відділу ГУ НП в Миколаївській області про надання довідки - характеристики на ОСОБА_2, 1987 року народження, 29.12.2016 року була надана відповідь про неможливість надання такої довідки, оскільки вказана особа не проживає за адресою по АДРЕСА_3. Відповіддю з Заводського відділу ГУ НП в Миколаївській області від 30.12.2016 року № Х-10з/52-16 було зазначено, що надати характеристику на відповідача зареєстровану в АДРЕСА_4 є неможливим, оскільки відділ не володіє характеризуючи ми даними на зазначену особу і збір такої інформації не входить до їх повноважень. Таким чином характеристика за місцем проживання відповідача, в матеріалах справи відсутня.

Представник Служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, позовні вимоги визнає та вважає що необхідні та кращі умови для проживання дитини, створені за місцем проживання батька, що саме позивач надавав та надає більше уваги дитині, постійно піклується про фізичний стан і розвиток дитини. Проживання дитини з батьком повністю відповідає її інтересам. В підтвердження цього, третьою особою в судовому процесі було надано висновок про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком №710/02.02.01-22/22/14/17 від 07.04.2017 року. Комісією було встановлено, що дитина прагне до стабільних умов життя та повинна мати такі умови. Вона звикла до всього, що її оточує, що становить для неї цінність. Проживаючи з батьком, дитина має власну кімнату з комфортними умови для її проживання. ОСОБА_1, всіма можливими силами намагається забезпечити дитину необхідною матеріально-побутовою базою, приділяє значний час розвитку та дозвіллю дитини. Окрім цього, він не вживає спиртні напої чи наркотичні засоби, не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, нормально характеризується за місцем проживання, має стабільний прибуток, який дозволяє забезпечувати всім необхідним дочку та всю свою сім'ю. Представник служби також вказала, що ОСОБА_2 двічі викликалася і не з'явилася на комісію служби, не надала жодних документів та пояснень, що не з кращої сторони характеризує поведінку відповідача. В матеріалах наданих на розгляд комісії, був наявний тільки акт умов проживання матері з дитиною від за адресою по АДРЕСА_3, який був складений службою у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаєва, який вказує на задовільні умови та соціально - психологічний висновок Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 30.01.2017 року № 146, за яким вказується, що дитина як своєю сім`ю сприймає себе та матір. Прив'язана до батька, дідуся, бабусі та прабабусі. Дівчинка має добрі стосунки як матір'ю так і з батьком. Сумує за батьком та хоче бачитися з ним частіше. Бажає щоб батько був разом з нею та матір'ю.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо наявності у відповідача необхідних житлових умов, наявність власного майна, її ставлення до дитини, наявність у неї самостійного доходу та стабільної роботи, участі матері у вихованні дитини і що така участь не шкодить інтересам дитини та інших обставин справи, що мають істотне значення, на підставі яких можна дійти висновку про доцільність визначення місця проживання дитини саме з матір`ю. Судячи з наявних матеріалів справи відповідач не в повній мірі доглядає за дитино, не приділяє уваги її навчанню, здоров`ю, розвитку, не піклується про неї, з невідомих причин на довгий час залишає дитину з іншими особами, прабабусею або одну вдома, що погано впливає на дитину та шкодить її інтересам.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, зобов'язані також піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити здоров'ю дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини з батьком підлягають до задоволення, оскільки це відповідає інтересам дитини, позивач має можливість надалі підтримувати належні умови для виховання та розвитку дитини, а тому враховуючи, вік малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, психологоемоційний контакт дитини з батьком, ставлення відповідача до доньки, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та визначення місця проживання дитини з батьком.

На підставі викладеного, керуючись Декларацією прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., Конвенцією ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р., ст. 19, 141, 150,160- 161 СК України, ст. 3, 4, 10, 11, 60, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третіх особ Служба у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва, Служба у справах дітей адміністрації Центрального району м. Миколаєва про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення набирає законної сили через 10 днів після його проголошення та може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський райсуд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін