Справа № 520/7933/17
Провадження № 2/520/8206/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Луняченка В.О.,

при секретарі - Нефедової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення позову та досягнення сином повноліття, мотивуючи позовні вимоги тим, що з 11.09.2010 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, який розірвано рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.06.2017 року, від даного шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач протягом шести місяців не приймає участі в утриманні сина, самоусунувся від виконання батьківських обовязків, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість оскільки працює за кордоном в якості моряка. Відповідач відмовився в добровільному порядку утримувати свого сина, мотивуючи це тим, що в нього існує інша родина, що і стало причиною для звернення до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4, діючий за ордером на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, на запитання суду відповіли, що позовні вимоги не змінюють, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні встановлено, що сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11.09.2010 року перебували у зареєстрованому виконавчим комітетом Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, який розірваний рішенням Київського районного суду м.Одеси від 06.06.2017 року, від даного шлюбу у сторін є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження останнього серії 1-ЖД №246026 виданим відділом ДРАЦС по місту Білгород-Дністровському Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, в якому батьком дитини зазначений ОСОБА_2.

На даний час дитина проживає разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Відповідач, матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надає. Позивач несе витрати по утриманню сина особисто. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина, інших утриманців він не має, має дохід від праці за кордон на посаді моряка. Відповідачу надавалась можливість використати своє право з надання заперечень або пояснень щодо позову, однак останній не скористався своїм правом.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, вказано, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість стягнення коштів на їх утримання в судовому порядку.

При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткоогво мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991р. та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017р.» встановлений прожитковим мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дітей, з урахуванням матеріального положення обох сторін та законодавства про виконавче провадження, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі та стягненню з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, проте не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення позивачки до суду і досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 гривень підлягають стягненню з відповідача до державного бюджету України, оскільки якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст. 10-11, 60, 88, 212-215,223, 294 ЦПК України, ст. 180, 182, 184 СК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН невідомий ) на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття 04.02.2029 року, починаючи з 10.07.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН невідомий ) на користь держави судові витрати у розмірі 640,00 (шістсот сорок грн. 00 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луняченко В. О.