Справа № 495/2031/17
З а о ч н е р і ш е н н я
08 серпня 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області
у складі головуючого судді Боярського О.О.,
при секретарі - Акопян М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,
ОСОБА_1 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та просить суд: визнати 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, придбану ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 08.10.2002 року - спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які перебували у шлюбі з 29.10.1978 року по 23.01.2004 рік; поділити спільне майно подружжя , а саме 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 шляхом визнання права власності за ОСОБА_1 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2.
При цьому, позивач зазначає, що з 29.10.1978 до 23.01.2004 рік вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. За час проживання в шлюбі, а саме 08.10.2002 відповідачем була придбана 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, що відносить придбаний обєкт нерухомості до категорії спільного майна подружжя.
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_3 надав до суду письмову заяву, відповідно до якої просить розгляд справи здійснити у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просив задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечував прооти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2Г у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду не відома.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку доказам та встановивши характер і особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що сторони з 29.10.1978 року по 23.01.2004 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД №437520 (а.с. 14) та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №050874 (а.с. 15).
Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, а саме 08.10.2002 року на підставі договору купівлі-продажу, ВАА №821676, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу, реєстр №4868 відповідач придбав 1/2 частину квартири АДРЕСА_3. Право власності зареєстроване за ОСОБА_2 04.06.2003 року, реєстраційний номер майна 1352437.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.
Майно, щодо якого у сторін виник спір, було придбане у 2002 році, право власності зареєстроване у 2003 році, тобто спірні правовідносини регулюються нормами ЦК УРСР 1963 року та КпШС.
Згідно ч.1 ст. 22 КпШС майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.
Таким чином, у відповідності до вимог ч.1 ст. 22 КпШС придбана відповідачем 1/2 частина спірної квартири у період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі є їх спільною сумісною власністю.
Оскільки відносини між сторонами щодо визначення часток у спільному сумісному майні виникли після 01.01.2004 року, відповідно до даних правовідносин слід застосовувати норми Сімейного та Цивільного кодексів України, які набули чинності з даної дати.
Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Таким чином, належа сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя ? частина квартири підлягає поділу між позивачем та відповідачем в рівних частках, а саме по ? частині кожному.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1280,00 грн.
Керуючись ст.ст. 63,70 СК України, ст. 22 КпШС, ст.ст. 368, 372 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.
Визнати ? частину квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Здійснити поділ ? частини квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, виділивши кожному по ? частині квартири.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір в розмірі 1280,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя