Справа № 405/4820/17
Провадження №2/405/1122/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 26.05.1995 року їй (позивачу) державним нотаріусом Першої Кіровоградської нотаріальної контори ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстровано в реєстрі за № 1-2137, та 31.05.1995 року ОКП «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» внесено відповідний запис про реєстрацію права власності в реєстровій книзі за № 3609/12, у звязку з чим була заведена інвентаризаційна справа. Зазначила, що набуте нею майно складається з цілого будинку, що знаходиться у м. Кропивницький по вул. Воронізька, буд. № 22/33 з господарсько-побутовими спорудами. Крім того, згідно архівної довідки № 96044 право власності на даний будинок зареєстровано за нею (позивачем), а саме: на 57/100 частини будинку квартира АДРЕСА_1, а також за ОСОБА_4, а саме: на 43/100 частини - квартира АДРЕСА_2, при цьому, зазначила, що після прийняття нею (позивачем) спадщини за заповітом, вона 24.07.1995 року подарувала вказану вище 43/100 частки будинку своєму брату - ОСОБА_4 Крім того, вказала, що між нею (позивачем) та відповідачем ОСОБА_2, який є її (позивача) колишнім зятем немає родинних звязків, рішенням суду від 26.01.2015 року шлюб між ним (ОСОБА_2В.) та її (позивача) донькою було розірвано, за вказаною адресою вони проживали спільно, у звязку з чим, після розірвання шлюбу відповідач залишився зареєстрований у вказаному будинку, крім того, зазначила, що жодних цивільно-правових відносин, майнових спорів між нею та відповідачем не виникало, зобовязань один перед одним не мають, права володіння відповідною частиною будинку відповідач не має, та його фактичне місцезнаходження їй не відоме, відповідач не проживає у даному будинку понад рік, а саме з листопада, 2014 року, участі в утриманні будинку та поліпшенні житла не приймає, особистих речей та речей повсякденного користування, які б йому належали також не має. Зазначила, що вказані вище обставини порушують її законні права та інтереси, у звязку з відсутністю будь-якої іншої домовленості з відповідачем та враховуючи те, що вона (позивач) не бажає нести витрати по сплаті комунальних платежів по утриманню будинку за відсутньою особою, яка зареєстрована у зазначеному будинку.

З огляду на зазначене, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Кропивницький (м. Кіровоград), вул. Воронізька, 22/33.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся судом в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, клопотань, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Заслухавши позивача, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст. 10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.1995 року, посвідченим державним нотаріусом Першої Кіровоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1-2137, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_5, яка померла 10.02.1994 року є ОСОБА_1. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з: жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Кіровограді по вул. Воронізькій, 22/33. Зазначене свідоцтво зареєстровано також в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», зареєстровано в реєстровій книзі за № 3609/12. Крім того, в зазначеному свідоцтві про право власності на спадщину за заповітом є відмітка про те, що 43/100 частки жилого будинку подаровано ОСОБА_4 за договором, посвідченим Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою 24.07.1995 року по реєстру № 3-2402.

Крім того, встановлено, що відповідно до архівної довідки № 96044 від 30.04.2013 року, виданої ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації», за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське обласне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок за адресою: Кіровоградська область, м. Кіровоград, вул. Воронезька, буд. 22/33 станом на 01.01.2013 року належало ОСОБА_4 43/100 ч. (приватна спільна часткова), на підставі договору дарування від 24.07.1995 року № 3-2402, виданого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою, та ОСОБА_1О 57/100 ч. (приватна спільна часткова), на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.05.1995 року № 1-2137, виданого Першою Кіровоградською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до довідки квартального комітету № 14 Подільського району м. Кропивницький від 06.09.2017 року № 837 ОСОБА_1 проживає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, при цьому, в будинку за зазначеною адресою зареєстровано також місце проживання чоловіка ОСОБА_6, доньки ОСОБА_7, онуки ОСОБА_8, зятя ОСОБА_2, при цьому ОСОБА_2, за вказаною адресою зареєстрований, однак не проживає.

Згідно з інформацією УДМС України в Кіровоградській області від 18.09.2017 року, місце проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровано з 12.05.2006 року за адресою м. Кропивницький (м. Кіровоград), вул. Воронізька, 22/33.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2015 року, яке набрало законної сили 06.02.2015 року, розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_2, зареєстрований 24 червня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 376.

Факт непроживання ОСОБА_2 за адресою зареєстрованого місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_3 з листопада, 2014 року, а так само відсутність особистих речей та речей повсякденного використання підтвердили ОСОБА_9 та ОСОБА_10, мешканці будинків № № 26, 19-А відповідно по вул. Воронізька в м. Кропивницький, підписи яких засвідчені головою квартального комітету № 14 Подільського району м. Кропивницький ОСОБА_11, що підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 06.09.2017 року.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Члени сім'ї власника житла набувають речових прав, а саме сервітутних (особистий сервітут) на право користування житлом, належним власнику, сутність яких полягає в тому, що суб'єкт даного права має змогу користуватися чужою річчю.

Відповідно до ст.395 ЦК України, речовими правами на чуже майно, серед іншого, визнається право користування (сервітут).

Крім того, ч. 1 ст. 405 ЦК України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, за умови збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Більш того, у разі втрати особою статусу члена сім'ї, сервітут не припиняється, однак за відсутності згоди про безоплатне користування житлом колишній член сім'ї повинен вносити плату за користування житлом і за комунальні послуги, що відповідає положенням ч. 4 ст. 156 та ст. 162 ЖК України.

При цьому, суд також відзначає, що наявність у члена сім'ї власника житла іншої можливості задоволення своїх потреб у житлі не може бути підставою для припинення права члена сім'ї на користування цим житлом, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, за якою член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю сторін між ним і власником житла або законом.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе з підстав, передбачених законом.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1 як власник 57/100 частини житлового будинку № 22/33 по вул. Воронізька у м. Кропивницькому (м. Кіровоград) має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у т.ч., шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Оскільки під час судового розгляду встановлено, що відповідач ОСОБА_2, який набув права користування житловим приміщенням - будинком № 22/33 по вул. Воронізька у м. Кропивницький (м. Кіровограді), не проживає в зазначеному вище будинку понад один рік, та не використовує житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач претендував на користування зазначеним будинком, або ж намагався вселитися в будинок, як не встановлено і тих обставин, що відповідач набув речових прав на зазначений обєкт нерухомого майна, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 про визнання відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування відповідним житловим приміщенням, а саме: житловим будинком № 22/33 по вул. Воронізька у м. Кропивницький, при цьому, судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Крім того, згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тобто, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору, стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 61, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим будинком № 22/33, що знаходиться по вул. Воронізька у м. Кропивницький, 57/100 частини якого належить на праві приватної спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.05.1995 року, за реєстровим номером 1-2137 ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в розмірі по 640 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_12