АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1864/17 Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Сащенко І.С., Костенко Т.М.,

при секретарі Дмитренко А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 1 339 352,60 грн. суми боргу за договором позики.

Разом з позовною заявою позивачем подана також заява про забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження нежитлової будівлі літ. «Б-2», загальною площею 531 кв.м., що розташована по пр.. Московському, 55 у місті Харкові, а також нежитлових приміщень першого поверху №1-:-13, другого поверху №1, 2, 3, 5-:-14, третього поверху №1-:-13, розташовані по вул.. Демченка, 6 у місті Харкові.

В обґрунтування заяви позивач вказував, що вищевказане нерухоме майно належить відповідачеві на праві приватної власності. З урахуванням суми заборгованості за договором позики вважає за доцільним вжиття заходів забезпечення позову для гарантування виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 12 жовтня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою заяву позивача про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на незаконність, необґрунтованість ухвали, постановленої з порушенням вимог процесуального права; вказує, що судом першої інстанції не враховані усі доводи позивача стосовно ризиків та реальних загроз невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, вважає заяву про забезпечення позову обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що заява не містить обґрунтування необхідності вжиття судом забезпечення позову, в ній не зазначено, чому невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду і може порушити права позивача.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 1 339 352,60 грн. суми боргу за договором позики.

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення заборони на відчуження на нежитлову будівлю літ. «Б-2», що розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 55 та на нежитлові приміщення першого поверху № 1-:-13, другого поверху « 1,2,3,5 -:-14, третього поверху № 1-:-13, у нежитловій будівлі літ. «А-4», за адресою: м. Харків, вул. Демченко, буд. 6, призведе до розпорядження відповідачем своїм майном, що зробить неможливим виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

Згідно ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В матеріалах доданих до заяви про забезпечення позову та позовної заяви відсутні належні та достатні письмові докази в підтвердження доводів про можливу реалізацію відповідачем нежитлової будівлі літ. «Б-2», що розташована за адресою: м. Харків, проспект Московський, буд. 55 та на нежитлового приміщення першого поверху № 1-:-13, другого поверху « 1,2,3,5 -:-14, третього поверху № 1-:-13, у нежитловій будівлі літ. «А-4», за адресою: м. Харків, вул. Демченко, буд. 6.

Крім того, вказане питання було вирішено ухвалою Київського районного суду від 12 жовтня 2016 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1 ч.2 ст.307, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді