справа № 278/3495/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2017 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Кушнір М.С., розглянув цивільну справу за заявою Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області до комунального підприємства Житомирської районної ради Житомирської області "АГРОВОДСЕРВІС" та Удод - ОСОБА_1 про визнання недісним рішення про приватизацію та свідоцтва про право власності на майно, треті особи на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3, --

В С Т А Н О В И В :

Направленим і підтриманим у судовому засіданні позовом представник Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області просив суд ухвалити рішення, яким:

визнати недійсним та скасувати розпорядження і свідоцтво про право власності на житло № 4798 від 21 вересня 2010 року про безоплатну передачу у власність квартири АДРЕСА_1;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 9882601 від 13 січня 2014 року та право власності на вищевказану квартиру, що зареєстроване за ОСОБА_4

В обґрунтування заявлених вимог автором позову зазначено, що спірна квартира незаконно вибула з власності територіальної громади селищної ради, за відсутності законних на те підстав та з порушенням передбаченої законом процедури. ОСОБА_5 за життя хворів на психічні розлади здоров'я, а тому волевиявлення останнього на отримання у власність спірного житла не відповідало його внутрішній волі.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позов не визнав та зазначив наступне. Вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру є безпідставною, адже право власності на такий об'єкт нерухомості в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 було визнано за його довірителем на підставі рішення суду у іншій цивільній справі. Крім цього, даним представником було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до правовідносин, що склались між сторонами, адже колишньому голові селищної ради та її секретарю ще у 2008 році було відомо про стан здоров'я ОСОБА_5, зокрема і на момент приватизації ним квартири.

В свою чергу, підстави неявки у судове засідання представника відповідача КП Житомирської районної ради Житомирської області "АГРОВОДСЕРВІС" суду не відомі, хоча останній завчасно та належним чином повідомлявся про день та час слухання справи.

Представники третіх осіб заявлені позивачем вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини.

15 вересня 2010 року ОСОБА_5 звернувся до керівника органу приватизації із заявою про оформлення передачі у приватну власність спірної у даній справі квартири АДРЕСА_2 (після перейменування вул. Перемоги (а.с.183, т.1)) в смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області (а.с.6, т.1), що належала до житлового фонду територіальної громади зазначеної селищної ради (а.с.178-182, 184-185, т.1). 21 вересня 2010 року на ім'я ОСОБА_5 видано свідоцтво про права власності на вказане житло (а.с.7, т.1).

12 червня 2012 року ОСОБА_5 помер і спірну квартиру у порядку спадкування за законом у судовому порядку успадкував відповідач ОСОБА_4 (а.с.8-10, т.1). 27 грудня 2013 року останній зареєстрував право власності на вказану квартиру (а.с.11, т.1).

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 16 вересня 2015 року відмовлено за безпідставністю у задоволенні позову Новогуйвинської селищної ради до комунального підприємства Житомирської районної ради "АГРОВОДСЕРВІС", ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження та свідоцтва про право власності на спірну у даній справі квартиру та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на цю квартиру, третя особа ОСОБА_7 (а.с.12-14, т.1).

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 січня 2016 року (а.с.214-216, т.1), що залишене без змін ухвалою ВССУ від 23 листопада 2016 року (а.с.217-218, т.1) ОСОБА_2 (третя особа) разом з малолітньою дочкою ОСОБА_3 виселено зі спірної у даній справі квартири.

У 2005 році ОСОБА_5 був фігурантом (обвинуваченим) у кримінальній справі у рамках якої було проведено судово-психіатричну експертизу якою встановлено, що в період часу до якого відносились інкриміновані йому вчинки (31.03.2005 року) ОСОБА_5 міг давати звіт своїм діям та керувати ними (а.с.48-49, т.1).

Проведеною у справі посмертною судово-психіатричною експертизою від 9 серпня 2016 року (а.с.95-97, т.1) встановлено наступне.

1. ОСОБА_5 з раннього дитинства виявляв клінічні ознаки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю внаслідок пологової черепно-мозкової травми, але психіатром з цього приводу регулярно не спостерігався,Ю амбулаторно та стаціонарно не лікувався, дві останні госпіталізації в психіатричну лікарню були пов'язані з порушенням поведінки на фоні алкоголізації. Мав групу інвалідності по неврології. Після смерті матері проживав самостійно.

2. На момент підписання заяви 15 вересня 2010 року щодо приватизації квартири АДРЕСА_1 також виявляв ознаки легкої розумової відсталості з емоційно-вольовою нестійкістю внаслідок пологової черепно-мозкової травми, однак ступінь розумової відсталості та емоційно-вольових порушень у ОСОБА_5 на той період часу була не настільки виражена, коли б він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

3. ОСОБА_5 на момент написання заяви 15 вересня 2010 року міг давати звіт своїм діям та керувати ними.

Висновком додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи від 19 травня 2017 року (а.с.8-13, т.2) встановлено наступне.

1. ОСОБА_5 страждав на органічне ураження головного мозку поєднаного ґенезу (резидуально-органічного, інтоксикаційного) з помірним інтелектуально-мнестичним зниженням, ускладненим синдромом залежності від алкоголю з вираженими розладами особистості та поведінки (шифер по МКХ-10 : F06.8, F10.2, F10.71).

2. ОСОБА_5 на період підписання заяви щодо приватизації своєї квартири (15.09.2010 року) страждав на вищевказані захворювання (шифер по МКХ-10 : F06.8, F10.2, F10.71).

3. ОСОБА_5 на момент підписання заяви щодо приватизації квартири (15.09.2010 року) за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Також у ході розгляду справи судом буди допитані свідки: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_7, які надали пояснення наступного змісту. ОСОБА_5 за життя був неадекватний. Зловживав спиртними напоями. Стан квартири, де проживав (спірна квартира у даній справі), був жахливий. Спілкуватись з ним було важко. Мати за життя також була психічно хвора.

Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального права.

У відповідності до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

У ході розгляду справи, на підставі зібраних у ній доказів, суд вважає, беззаперечним є факт того, що померлий ОСОБА_5 в момент подання заяви про приватизацію спірної у даній справі квартири не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

До такого висновку суд дійшов беручи до уваги висновок додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи, проведеної у рамках розгляду справи, а також зважаючи на покази свідків, які одноголосно вказали на наявність у ОСОБА_5 за життя певних психічних розладів внаслідок яких він був неспроможний до нормальної життєдіяльності.

Судом не береться до уваги висновок посмертної судово-психіатричної експертизи від 9 серпня 2016 року, адже, на переконання суду, він викликає сумніви в його правильності, оскільки його дослідницька частина протирічить зробленим кінцевим висновкам та матеріалам даної справи тощо. За таких фактичних обставин, у призмі конкуренції обох висновків експертиз, підтвердження висновків останньої експертизи показаннями чисельних свідків, суд надає перевагу і таким чином бере за основу саме висновок додаткової посмертної судово-психіатричної експертизи від 19 травня 2017 року, який, на переконання суду, є повним, цілком ясним, послідовним та логічним.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_5 на момент підписання заяви щодо приватизації квартири 15.09.2010 року за своїм психічним станом не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, такий правочин підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України.

Твердження відповідача ОСОБА_4Є про пропуск позивачем строків позовної давності є хибними, адже факт наявності у померлого психічного захворювання, встановлений фахівцями, став відомий лише в рамках даної цивільної справи. Вимоги закону про те, що особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст 261 ЦК України) лише з власних міркувань у відсутність відповідних на те висновків, судом вважається помилковим та безпідставним. Допитані свідки не були фахівцями в галузі психіатрії. Наявність проведеного за життя дослідження з даного питання, яке спростовувало дійсний стан померлого, зазначені висновкі суду тільки підтверджують.

Заява представником відповідача про застосування строку позовної давності, в свою чергу, визнається фактично визаннням позовних вимог адже лише до обґрунтованого позову пілягають до застосування наслідки строку позовної давності.

Твердження представника відповдіача про обрання неправильного способу захисту з посиланням на ст. 225 ЦК України, судом до уваги не приймається, адже померлий Удод - ОСОБА_14 не був визнаний за життя не дієздатним і не визнаний таким на час розгляду даної справи. Разом з тим, судом беззаперечно встановлений факт неусвідомлення значення своїх дій та керування ними Удод - ОСОБА_14 на час підписання заяви, що, суд вважає, повністю охоплює всі ознаки згадуваної норми і підтеврджує правильність її застосування.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога позивача про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, адже такий спосіб захисту прав є неналежним, а відтак судовому захисту не підлягає.

Оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача КП Житомирської районної ради Житомирської області на користь позивача слід стягнути понесенні останнім і документально підтверджені судові витрати, що складаються із судового збору у сумі 609,00 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10-11, ст. 60, ст. 88, ст. 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними та скасувати розпорядження №4798 від 21 вересня 2010 року про приватизацію та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з комунального підприємства Житомирської районної ради Житомирської області "АГРОВОДСЕРВІС" на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 609 (шістсот дев'ять) гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян