АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

05 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Делівері», треті особи: Акціонерне товариство «Страхова компанія «Злагода», ОСОБА_2 про стягнення компенсації за втрачений вантаж,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року,

встановила:

у жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію за втрачений вантаж в розмірі 127 498 грн. 30 коп.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання,, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що ним 23 липня 2015 року було відправлено вантаж вартістю 127 497 грн. зі складу «Хмельницький - 2 Речовий ринок» представництва відповідача ТОВ «Делівері» на склад «Харків-1» на ім'я третьої особи ОСОБА_2 відповідно до квитанції про прийом вантажу №, з позначенням у додаткових послугах «Заборона видачі». Зазначав, що відправлений вантаж було видано без його згоди, а тому вантаж є втраченим, і відповідач зобов'язаний сплатити його вартість.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено вини відповідача у втраті вантажу. такий висновок суду є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 15, 16, 22, 612, 614, 617, 909, 929, 934 ЦК України.

У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ТОВ «Делівері» не було дотримано умов договору перевезення вантажу з послугою «Заборона видачі», що призвело до значних збитків, оскільки вантаж було видано отримувачу без згоди позивача, що свідчить про втрату вантажу. Однак, такі доводи апелянта є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки всі були предметом перевірки під час розгляду справи у суді першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Квитанції про прийом вантажу від 23 липня 2015 року за № , а також Порядок надання послуги «Заборона видачі» не містять посилань на те, що особиста присутність відправника є обов'язковою для видачі багажу отримувачу, тоді за вказаними правилами передбачено, що заборона може бути знята шляхом надсилання заяви відправника разом із копією його паспорту засобами факсимільного зв'язку. Матеріали справи містять копію такої заяви на ім'я директора ТОВ «Делівері» ОСОБА_4, з якої вбачається, що позивач надав згоду на зняття заборони видачі вантажу ОСОБА_2 та його довіреній особі ОСОБА_5 згідно квитанції №.

Доводи апеляційної скарги про те, що дії відповідача призвели до втрати вантажу та завдали збитків в розмірі його вартості також не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки матеріали справи свідчать про те, що вантаж було видано належному вантажоодержувачу - ОСОБА_2 після отримання відповідачем згоди позивача.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 квітня 2017 року - залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 686/20473/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8855/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.