Справа № 303/5276/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої судді Кожух О.А.,

суддів Собослоя Г.Г., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря Терпай С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна», а також ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 червня 2016 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг України» (далі Товариство) звернулося в суд із указаним позовом, посилаючись на те, що 7 жовтня 2005 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» (правонаступником якого є АТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-800/050/2005, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 80 000 доларів США.

18 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ML-801/018/2008, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 100 000 доларів США.

11 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СL-801/051/2008, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 30 916 доларів США.

На підставі договорів поруки №SR-800/176/2005 від 7 жовтня 2005 року, №SR-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року, №SR-801/051/2008 від 11 липня 2008 року, укладених між банком та ОСОБА_2, остання поручилася за повне та своєчасне виконання ОСОБА_1 його зобовязань за кредитними договорами.

Товариство зазначало, що правонаступником АКБ «Райффайзенбанк Україна» є ЗАТ «ОТП Банк». Правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» є ПАТ «ОТП Банк».

28 жовтня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю та договір відступлення права вимоги за вказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Взяті на себе зобовязання ОСОБА_1 належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 22 липня 2013 року заборгованість за кредитними договорами складає 8 млн. 710 тис. 375 грн. 72 коп., яку позивач і просив стягнути із відповідачів в солідарному порядку.

Справа розглядалася неодноразово судами різних інстанцій.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість у розмірі 3 907 334, 68 грн.: - за кредитним договором № ML-800/050/2005 від 07 жовтня 2005 року в розмірі 1 192 355, 12 грн., з яких : 596 177, 56 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, 596 177, 56 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань; - за кредитним договором №ML-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року в розмірі 2 148595, 44 грн. з яких 1 074297, 72 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, 1 074297, 72 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань; - за кредитним договором №СL-801/051/2008 від 11 липня 2008 року в розмірі 566 384,12грн., з яких 283 192, 06 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, 283192, 06 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою суду касаційної інстанції від 02 вересня 2015 року заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 жовтня 2013 року, та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 30 січня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді позивач збільшив позовні вимоги та остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу в розмірі 20 385 781 грн. 75 коп.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 червня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість у розмірі 10 192 890,87 грн. за кредитними договорами №МL-800/050/2005 від 07.10.2005 року, №МL-801/018/2008 від 18.02.2008 року, №СL-801/051/2008 від 11.07.2008 року та судові витрати в розмірі 3 441 грн. 00 коп.

На таке рішення подали апеляційні скарги позивач та відповідач ОСОБА_1 Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Товариство просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, судова колегія дійшла таких висновків.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішить справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення місцевий суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 не підписувала додатковий договір № 1 до договору поруки №SR-800/176/2005 від 7 жовтня 2005 року, а у звязку з його укладенням збільшено відповідальність поручителя, тому порука припинилася та підстави для солідарного стягнення заборгованості з поручителя відсутні, у звязку з чим із позичальника підлягає стягненню половина суми заборгованості, що нарахована Товариством.

Проте з таким висновком погодитися не можна.

За змістом ст.ст. 11, 509, 526, 599, 611, 614, 623, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, цивільно-правові зобовязання виникають з договорів, повинні виконуватися належним чином і припиняється виконанням, проведеним належним чином; позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором; в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що за лишилась, та сплати процентів; особа відповідальна за порушення зобовязання, позичальник, який уклав і не виконує кредитний договір, повинен відшкодувати кредитору збитки в повному обсязі. Виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою та порукою (ст. ст. 549, 553 ЦК України). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням зобовязання (ст. 550 ч. 1), а поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2005 року між акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-800/050/2005, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 80 тис. доларів США на придбання нерухомого майна, зі сплатою фіксованої відсоткової ставки 11% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 07 жовтня 2020 року (т.1 а.с. 8-12).

18 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № МL-801/018/2008, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 100 тис. доларів США на споживчі цілі, зі сплатою плаваючої процентної ставки (фіксований відсоток в розмірі 5,99% річних + FIDR), строком повернення до 18 лютого 2023 року (т. 1 а.с. 13-17).

11 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № СL-801/051/2008, згідно якого позичальник отримав кредит в розмірі 30916,00 доларів США на купівлю автомобіля, зі сплатою фіксованої процентної ставки 12,99% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 11 липня 2015 року (т. 1 а.с. 18-20).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №МL-800/050/2005 від 07 жовтня 2005 року цього ж дня між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-800/176/2005, згідно з яким остання зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором у повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (п.п.1.1, 1.2 договору поруки) (т. 1 а.с. 21-22).

18 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-801/018/2008, згідно з яким остання зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором № МL-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (стаття 1 договору поруки) (т. 1 а.с. 23-24).

11 липня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №SR-801/051/2008, згідно з яким остання зобов'язалася відповідати за повне та своєчасне виконання боржником ОСОБА_1 його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором № СL-801/051/2008 від 11 липня 2008 року в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники (стаття 1 договору поруки) (т.1 а.с. 68-69).

Як вбачається зі Статуту ПАТ «ОТП Банк», зазначений банк є правонаступником усіх прав і обов'язків ЗАТ «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків АКБ «Райффайзенбанк Україна».

Відповідно до договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 28 жовтня 2011 року між ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», договору про відступлення права вимоги від 28 жовтня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитними договорами № МL-800/050/2005 від 07 жовтня 2005року, № МL-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року, № СL-801/051/2008 від 11 липня 2008 року, та договорами поруки №SR-800/176/2005 від 07 жовтня 2005 року, №SR-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року та № SR-801/051/2008 від 11 липня 2008 року (т. 1 а.с. 47-53).

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 20 лютого 2017 року провадження у даній справі зупинялось до набрання законної сили судовим рішенням по справі №303/7414/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ОТП Факторинг Україна", треті особи: ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 про визнання договору факторингу та договору про відступлення права вимоги недійсними.

За результатами розгляду вказаної справи №303/7414/16-ц апеляційним судом Закарпатської області 23.05.2017 ухвалено рішення, яким скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28.02.2017 та у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договору факторингу та договору про відступлення права вимоги відмовлено (т. 2 а.с. 213-215).

Таким чином до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідачів за вищевказаними кредитними договорами та договорами поруки.

Водночас установлено, що 29 квітня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позичальником ОСОБА_1 був укладений додатковий договір №1 до кредитного договору № МL-800/050/2005 від 07 жовтня 2005 року, яким були внесені зміни та доповнення до кредитного договору, а саме щодо зміни процентної ставки, зокрема на період з 07 травня 2009 року по 07 жовтня 2009 року для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 7% річних, а на період з 07 жовтня 2009 року до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором буде використовуватись фіксована процентна ставка в розмірі 11,40% річних.

Також в матеріалах справи міститься договір від 29 квітня 2009 року, згідно якого були внесені зміни та доповнення до вказаного договору поруки №SR-800/176/2005 від 07 жовтня 2005 - а саме щодо сплати процентів за користування кредитом (т. 2 а.с.48).

Згідно висновку №304 криміналістичної експертизи з дослідження підписів за матеріалами цивільної справи №3035276/13-ц від 22 березня 2016 року підпис від імені ОСОБА_2, розташований в графі Поручитель над записом Хрипта Ірина Юріївна в додатковому договорі №1 до договору поруки №SR-800/176/2005 року від 07.10.2005 року, укладеного 29 квітня 2009 року, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (т. 2 а.с.64-66).

Відповідно ст. 559 ч. 1 порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Оскільки відбулася зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшено обсяг його відповідальності, тому порука за договором №SR-800/176/2005 припинилася та підстави для стягнення заборгованості з поручителя за кредитним договором №МL-800/050/2005 від 07 жовтня 2005 року відсутні.

В той же час судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у стягненні з ОСОБА_2 заборгованості за іншими кредитними договорами - № МL-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року та № СL-801/051/2008 від 11 липня 2008, та чинними договорами поруки №SR-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року, №SR-801/051/2008 від 11 липня 2008 року. Заборгованість за цими договорами підлягає стягненню в солідарному порядку з боржника та поручителя.

З розрахунків заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що боржником здійснювалось часткове повернення кредитів по всіх кредитних договорах за договором кредиту № ML-800/050/2005 від 07 жовтня 2005 року до 2012 року, за кредитними договорами № МL-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року та №СL-801/051/2008 від 11 липня 2008 року до 2010 року (т. 1 а.с. 37-40, 231-234).

Таким чином, судова колегія не бере до уваги твердження представника відповідачів ОСОБА_4, що кошти за кредитними договорами фактично не були отримані.

Встановлено, що у порушення умов укладених кредитних договорів позичальник ОСОБА_1 своїх зобов'язань належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 13 жовтня 2015 року з урахуванням курсу гривні до долара США 21,817734 заборгованість складає:

за кредитним договором № ML-800/050/2005 від 07 жовтня 2005 року в розмірі 6 231 669,75 (у т.ч. 61424,53 доларів США (1340144,05 грн.) за кредитом; 4 891 525,71 грн. пеня);

за кредитним договором № МL-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року в розмірі 11 196 058,40 грн. (у т.ч. 97252,60 доларів США (2121831,35 грн.) за кредитом; 13 105,08 доларів США (285923,14 грн.) за відсотками; 8 788 303,91 грн. - пеня);

за кредитним договором №СL-801/051/2008 від 11 липня 2008 року в розмірі 2 958 053,60 грн. (у т.ч. 26 625,67 доларів США (580911,78 грн.) за кредитом; 2531,37 доларів США (55228,75 грн.) за відсотками; 2 321 913,07 грн. - пеня)

Такий розрахунок заборгованості відповідачами не спростований.

Щодо суми нарахованої пені судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до умов Кредитних договорів, за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначені договорами строки, позичальник зобовязаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних Боргових зобовязань за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум (п.п.4.1.1, 3.1.1 кредитних договорів).

Банком проведено нарахування пені з 13.10.2014 по13.10.2015.

В той же час, за положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перша, третя статті 549 ЦК України).

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що за змістом частини третьої статті 551 ЦК України під розміром збитків слід розуміти суму, на яку нараховано неустойку, а не будь-яку іншу суму збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Правова позиція щодо права суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 (справа № 6-100цс14).

Враховуючи, що до стягнення предявлено значну суму - заборгованість за трьома кредитними договорами (без врахування суми пені) складає в загальній сумі 4384039,07 грн., розмір неустойки за кожним із договорів більше як в три рази перевищує розмір боргових зобовязань, на які нараховано пеню, колегія суддів вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин норму ч.3 ст.551 ЦК України, зменшивши розмір пені до суми заборгованості.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено 3441 грн. судового збору (т. 1 а.с. 1-2) та 3785,10 грн. за подання касаційної скарги (т. 2 а.с.142), а всього 7226,10 грн., які підлягають стягненню з відповідачів. В той же час, за проведення судово-почеркознавчої експертизи ОСОБА_2 було сплачено 2688 грн.(а.с. 59 т.2), які підлягають відшкодуванню Банком відповідачеві ОСОБА_2

Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відтак, у відшкодування сплаченого судового збору з відповідачів на користь позивача слід стягнути з ОСОБА_1 4957,49 грн. та з ОСОБА_2 2268,61 грн.

Зважаючи на викладене, рішення суду першої інстанції, через невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, слід змінити (ст. 309 ч. 1 п.п.3,4 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 307, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, ст.ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 24 червня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Фактопринг Україна» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» (м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28Д, ) заборгованість за кредитним договором № ML-800/050/2005 від 07 жовтня 2005 року в загальній сумі 2680288,08 грн., з яких: 1340144,04 грн. заборгованість за кредитом та 1340144,04 грн. пеня;

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої ІНФОРМАЦІЯ_4, солідарно на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № МL-801/018/2008 від 18 лютого 2008 року в загальній сумі 4815508,98 грн., з яких 2121831,35 грн. - заборгованість за кредитом; 285923,14 грн. - заборгованість за відсотками, 2407754,49 грн. пеня, та заборгованість за кредитним договором №СL-801/051/2008 від 11 липня 2008 року в загальній сумі 1272281,06 грн., з яких 580911,78 грн. - заборгованість за кредитом; 55228,75 грн. заборгованість за відсотками, 636140,53 грн. - пеня.

Стягнути з ОСОБА_1 4957,49 грн. та з ОСОБА_2 2268,61 грн. у відшкодування сплаченого судового збору на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Факторинг Україна».

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржено, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді