Номер провадження: 22-ц/785/1909/17
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Черевка П.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк Порто-франко» до ОСОБА_2, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк Порто-франко» за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ТОВ «Фінансова компанія» про визнання недійсним договору іпотеки,

встановила:

Позивач звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 28 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_2, посвідченим Брандіс А.Б. - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2614, а саме на: ізольовану двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 3-12322 від 03 липня 1998 року, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі № 279пр. - стр. 39 під реєстровим № 853 та Договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 19 грудня 2003 року за реєстровим № 3-3110, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі 503 пр. - стр.175 під реєстровим № 853, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11125249, шляхом продажу на публічних торгах з метою задоволення вимог ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 10, ідентифікаційний код 13881479 п/р 29092954 в АБ «ПОРТО-ФРАНКО», м. Одеса, МФО 328180) за кредитним договором № 804/2-07 від 28 березня 2007 року, в сумі 85549, 29 доларів США (Вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять доларів США 29 центів), що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 683795,48 грн. (Шістсот вісімдесят три тисячі сімсот дев'яноста п'ять грн. 48 коп.) з яких: - сума кредиту - 46897(Сорок шість тисяч вісімсот дев'яноста сім) доларів США 67 центів, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 374853 (Триста сімдесят чотири тисячі вісімсот п'ятдесят три) гривні 08 копійок; - сума відсотків - 27374 (Двадцять сім тисяч триста сімдесят чотири) долари США 69 центів, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 218805 (Двісті вісімнадцять тисяч вісімсот п'ять) гривень 90 копійок; - сума пені - 11276 (Одинадцять тисяч двісті сімдесят шість) доларів США 93 центи, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 90136 (Дев'яноста тисяч сто тридцять шість) гривень 50 копійок., а також стягнувши з ОСОБА_2, на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 3219,0 грн, посилаючись на такі обставини.

28 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» (зараз - Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку «Порто-Франко») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №804/2-07, відповідно до якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума 50000,0 доларів США; строк кредитування - по 27 березня 2012 року; проценти за користування кредитом - 14 % річних. Відповідно до п.п.3.6. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, встановленому Кредитним договором, а також сплатити Банку проценти за користування кредитом, у розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором. Згідно із п. п. 3.7. та 3.8 Кредитного договору Позичальник зобов'язався починаючи з травня 2007 року щомісячно з 1-го, але не пізніше 10-го числа кожного місяця, сплачувати суму не менш ніж 1165,0 доларів США, що включає відсотки за користування кредитними коштами та частину суми кредиту. 28 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» (зараз - Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку «Порто-Франко») та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим № 2614, предметом якого є передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 6. цього договору, для забезпечення виконання зобов'язань Позичальником в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється Кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього.

Згідно з п. 6 Іпотечного договору в іпотеку Банку ОСОБА_2 було надано: ізольовану двокімнатну квартиру під № АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 3-12322 від 03 липня 1998 року, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості» в реєстровій книзі №279пр. - стр.39 під реєстровим №853 та Договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 19 грудня 2003 року за реєстровим № 3-3110, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості» в реєстровій книзі 503пр. - стр.175 під реєстровим №853. Згідно п. п. 18.5.1 Іпотечного договору, за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, процентів, неустойки та інших платежів, витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання. Відповідно до п. 23 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором Іпотекодержателя.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 16 жовтня 2012 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 804/2-07 від 28 березня 2007 року, в сумі 85549, 29 доларів США, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 683795,48 грн., на підставі цього позивач вимагає звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором шляхом продажу на публічних торгах з метою задоволення вимог за кредитним договором, і судових витрат на розгляд справи.

Заочним рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22 січня 2013 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» до ОСОБА_2, за участю третьої особи: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 28 березня 2014 року заяву представника відповідача ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2013 року по цивільній справі за позовом ПАТ АБ «Порто-Франко» до ОСОБА_2, за участю третьої особи: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 січня 2013 року за позовом ПАТ АБ «Порто-Франко» до ОСОБА_2, за участю третьої особи: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано і призначено справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк Порто-франко» за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ТОВ «Фінансова компанія» про визнання недійсним договору іпотеки, в якому просив визнати недійсним договір іпотеки від 28.03.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим номером 2614, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку ПАТ «Акціонерний Банк Порто-франко» ізольовану 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м. Провести державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна, а саме ізольованої 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м. іпотекою, яка була зареєстрована на підставі договору іпотеки від 28.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим номером 2614, відповідно визнаного недійсним рішенням суду. Провести державну реєстрацію припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме ізольованої 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., а саме заборони накладеної у зв'язку із укладенням та нотаріальним посвідченням договору іпотеки від 28.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим номером 2614, відповідно визнаного недійсним рішенням суду.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є власником ізольованої 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м. 28 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Акціонерний Банк Порто-франко» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим номером 2614, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку ПАТ «Акціонерний Банк Порто-франко» ізольовану 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., як майновий поручитель третьої особи ОСОБА_4 за кредитним договором №804/2-07 від 28.03.2007 року в сумі 85549,29 доларів США, укладеним між ОСОБА_4 та ПАТ «Акціонерний Банк Порто-франко».

Згідно довідки комунальної установи «Міський психіатричний диспансер від 17.04.2014 року ОСОБА_2 з 1986 року по даний час знаходиться у цій установі на обліку з приводу хронічного психічного захворювання. Згідно довідки серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 має довічно другу групу інвалідності з приводу хронічного психічного захворювання. Тому, що під час укладення договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим номером 2614, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку ПАТ «Акціонерний Банк Порто-франко» ізольовану 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., він не розумів значення своїх дій та не міг керуватися ними, а тому договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим номером 2614, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку ПАТ «Акціонерний Банк Порто-франко» ізольовану 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м. є недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України, якщо буде встановлено судом, що ОСОБА_2 на момент укладення договору іпотеки, не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, цей договір може бути визнаний судом недійсними з відповідними правовими наслідками визначеними ст. 216 ЦК України.

Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив відмовити в задоволенні зустрічного позову, застосувавши строк позовної давності до позовних вимог ОСОБА_2, оскільки позивач за зустрічним позовом звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом лише 23 квітня 2014 року, у той час, як оспорювані ним договори були укладені ще 28 березня 2007 року, тобто з пропуском трирічного строку для захисту свого цивільного права або інтересу.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко» - задоволено.

Звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, укладеним 28 березня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «ПОРТО-ФРАНКО» та ОСОБА_2, посвідченим Брандіс А.Б. - приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 2614, а саме на: ізольовану двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 3-12322 від 03 липня 1998 року, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі № 279пр. - стр. 39 під реєстровим № 853 та Договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 19 грудня 2003 року за реєстровим № 3-3110, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі 503 пр. - стр.175 під реєстровим № 853, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11125249, шляхом продажу на публічних торгах за ціною, не нижче визначеної незалежним експертом оціночної діяльності № 26-09/2016 від 26.09.2016 р. на цей вид майна, а саме 711900,0 грн., з метою задоволення вимог ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 10, ідентифікаційний код 13881479 п/р 29092954 в АБ «ПОРТО-ФРАНКО», м. Одеса, МФО 328180) з ОСОБА_4 за кредитним договором № 804/2-07 від 28 березня 2007 року, в сумі 85549, 29 доларів США (Вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять доларів США 29 центів), що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 683795,48 грн. (Шістсот вісімдесят три тисячі сімсот дев'яноста п'ять грн. 48 коп.) з яких:

-сума кредиту - 46897(Сорок шість тисяч вісімсот дев'яноста сім) доларів США 67 центів, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 374853 (Триста сімдесят чотири тисячі вісімсот п'ятдесят три) гривні 08 копійок;

-сума відсотків - 27374(Двадцять сім тисяч триста сімдесят чотири) долари США 69 центів, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 218805 (Двісті вісімнадцять тисяч вісімсот п'ять) гривень 90 копійок;

-сума пені - 11276 (Одинадцять тисяч двісті сімдесят шість) доларів США 93 центи, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 90136 (Дев'яноста тисяч сто тридцять шість) гривень 50 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2, що зареєстрований та проживає за адресою: 65074, АДРЕСА_1, податковий номер: НОМЕР_1, на користь ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» (місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 10, ідентифікаційний код 13881479, п/р 29092954 в АБ «ПОРТО-ФРАНКО», м. Одеса, МФО 328180) суму сплаченого судового збору в розмірі 3219,0 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк Порто-франко» за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ТОВ «Фінансова компанія» про визнання недійсним договору іпотеки - відмовлено.

На вказане рішення суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк Порто-франко», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду повинно бути змінено з доповненням резолютивної частини абзацом: виконання рішення зупинити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення по справі.

У відповідності до ч.3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Так, задовольняючи позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний Банк Порто-франко» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив з того, що через неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору у нього станом на 16 жовтня 2012 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 804/2-07 від 28 березня 2007 року, в сумі 85549, 29 доларів США, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 683795,48 грн, а тому суд в рахунок погашення заборгованості відповідача звернув стягнення на ізольовану двокімнатну квартиру під АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 3-12322 від 03 липня 1998 року, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі № 279пр. - стр. 39 під реєстровим № 853 та Договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 19 грудня 2003 року за реєстровим № 3-3110, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в реєстровій книзі 503 пр. - стр.175 під реєстровим № 853, реєстраційний номер в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно: 11125249, відповідно до укладеного договору іпотеки.

З вказаними висновками суду колегія суддів погоджується в повній мірі, оскільки вони відповідають вимогам Закону.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

28 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» (зараз - Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку «Порто-Франко») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №804/2-07, відповідно до якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума 50000,0 доларів США; строк кредитування - по 27 березня 2012 року; проценти за користування кредитом - 14 % річних, про що свідчить заява про видачу готівки №2 від 28 березня 2007 року.

Відповідно до п. п. 3.6. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку отриманий кредит в повному обсязі, в строк та у порядку, встановленому Кредитним договором, а також сплатити Банку проценти за користування кредитом, у розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором.

Згідно із п. п. 3.7. та 3.8 Кредитного договору Позичальник зобов'язався починаючи з травня 2007 року щомісячно з 1-го, але не пізніше 10-го числа кожного місяця, сплачувати суму не менш ніж 1165,0 доларів США, що включає відсотки за користування кредитними коштами та частину суми кредиту.

Підпункт 4.2. визначає випадки, коли Банк має право вимагати дострокового погашення суми кредиту та нарахованих відсотків, крім інших таким випадком є несвоєчасне погашення щомісячних платежів. Підпункт 4.3. Кредитного договору встановлює відповідальність Позичальника за несвоєчасне погашення суми кредиту та процентів, а саме - пеня у розмірі 1/365 від подвійної відсоткової ставки за кредитом, що діяла у період за який нараховується пеня, виходячи із суми фактичної заборгованості.

28 березня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Порто-Франко» (зараз - Публічне акціонерне товариство Акціонерного банку «Порто-Франко») та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. за реєстровим № 2614, предметом якого є передача Іпотекодавцем Іпотекодержателю в іпотеку нерухомого майна, зазначеного в п. 6. цього договору, для забезпечення виконання зобов'язань Позичальником в повному обсязі щодо повернення кредиту, сплати за користування кредитом, комісій, пені, інших платежів, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється Кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього.

Згідно з п. 6 Іпотечного договору в іпотеку Банку ОСОБА_2 було надано: ізольовану двокімнатну квартиру під № АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 30,3 кв. м., що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів № 3-12322 від 03 липня 1998 року, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості» в реєстровій книзі №279пр. - стр.39 під реєстровим №853 та Договору дарування, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 19 грудня 2003 року за реєстровим № 3-3110, зареєстрованого КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації об'єктів нерухомості» в реєстровій книзі 503пр. - стр.175 під реєстровим №853.

Відповідно до п. 11 Іпотечного договору, предмет іпотеки сторони оцінили в сумі 394430,0 гривень.

Згідно п. п. 18.5.1 Іпотечного договору, за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором в повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, процентів, неустойки та інших платежів, витрат пов'язаних з пред'явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитків, завданих порушенням основного зобов'язання. Відповідно до п. 23 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором Іпотекодержателя.

У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконував, станом на 16 жовтня 2012 року виникла прострочена заборгованість за кредитним договором № 804/2-07 від 28 березня 2007 року, в сумі 85549, 29 доларів США (Вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок дев'ять доларів США 29 центів), що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 683795,48 грн (шістсот вісімдесят три тисячі сімсот дев'яноста п'ять гривень 48 коп.) з яких: - сума кредиту - 46897 (Сорок шість тисяч вісімсот дев'яноста сім) доларів США 67 центів, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 374853 (Триста сімдесят чотири тисячі вісімсот п'ятдесят три) гривні 08 копійок; - сума відсотків - 27374 (Двадцять сім тисяч триста сімдесят чотири) долари США 69 центів, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 218805 (Двісті вісімнадцять тисяч вісімсот п'ять) гривень 90 копійок; - сума пені - 11276 (Одинадцять тисяч двісті сімдесят шість) доларів США 93 центи, що за курсом НБУ на 16.10.2012 р. становить 90136 (Дев'яноста тисяч сто тридцять шість) гривень 50 копійок.

На підставі зазначених пунктів кредитного договору та Іпотечного договору позивачем було направлено письмову досудову вимогу лист-претензія від 08 травня 2009 року №24/958 з вимогами щодо погашення заборгованості; лист-претензія від 08 травня 2009 року №24/960 з вимогами дострокового погашення кредитної заборгованості.

Згідно висновку № 26-09/2016 про оцінку двокімнатної квартири під АДРЕСА_1, загальною площею 47,8 кв. м., виготовленого ФОП ОСОБА_7 її вартість станом на 26 вересня 2016 року складає 711900,0 грн без ПДВ.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України та ст. 20 Закону України «Про заставу» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не було виконано.

Відповідно ж ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України.

Враховуючи ці обставини справи, суд вважав за необхідне визнати позов у повному обсязі у межах заявлених вимог. Також суд задовольнив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 3219,0 грн.

Однак, суд першої інстанції, приймаючи рішення та задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, не звернув увагу на те, що рішення не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 07.06.2014 року, виходячи з наступного.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII, відповідно до пункту 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті та за умови, що: воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа його не перевищує 140 кв. м. для квартири та 250 кв. м. для житлового будинку.

Проте за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності.

Водночас Конституція України передбачає зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів у часі лише у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

Разом з тим, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Також слід зазначити, що рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 07.06.2014 року.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України щодо звернення стягнення на предмет іпотеки від 25.03.2015 року по справі № 6-44цс15 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Справа колегією суддів розглянута відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які знаходяться в матеріалах справи, належність та допустимість яких перевірена судом та їм надана оцінка в рішенні суду.

Таким чином колегія суддів вважає, що на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду підлягає зміні з доповненням резолютивної частини абзацом наступного змісту: виконання рішення зупинити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 309, 313-314, 316, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 вересня 2016 року змінити.

Доповнити резолютивну частину абзацом наступного змісту.

Виконання рішення зупинити на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

В інший частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко