Справа № 500/2168/17
Провадження № 2/500/2079/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

при секретарі Сирбу Г.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2017 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнював та доповнював і просить визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14 та в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14, мотивуючи свої вимоги тим, що 3/4 частки вказаного житлового будинку належить ОСОБА_4. 23.04.2002 року ОСОБА_4 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 3/4 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14. 25.07.1994 року ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно умов якого все своє майно заповіла ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частини від розміру спадкового майна та ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частини від розміру спадкового майна. Позивач прийняв спадщину оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що відсутні документи на імя спадкодавця, які згідно ст. 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 належить 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14, що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 27.06.1989 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за №2/1434 та свідоцтвом про право власності, посвідченим 27.06.1989 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстрованим в реєстрі за №2/1431.

Відповідно технічного паспорту від 19.08.2015 року, наданого приватним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та оцінки», обєкт нерухомості по вул. Купріна, 14 в м. Ізмаїл Одеської області, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами побудований у 1955 році є завершений будівництвом та відповідно до п. 3.2 Інструкції «Про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна», затвердженої наказом Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованого в Мінюсті України за № 582/5773 від 10.07.2001 року не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року. Згідно листа № 12/5-126 від 23.03.1999 року Державного комітету будівництва архітектури та житлової політики України не підлягає здачі в експлуатацію обєкти нерухомості побудовані до 05.08.1992 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Відповідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в ст. 21 цього Кодексу.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 423494 від 20.08.2015 року, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла 23.04.2002 року.

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14.

Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до заповіту, посвідченого 25.07.1994 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №5-1595, ОСОБА_4 заповіла усе її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй по закону ОСОБА_2 1/4 частину, ОСОБА_3 1/2 частину.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 48518893 від 24.07.2017 року, наданого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_7, заповіт ОСОБА_4 від 25.07.1994 року, зареєстрований за № 5-1595 не змінювався та не скасовувався.

Осіб, які мають право на обовязкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає.

Враховуючи, що спадкодавець ОСОБА_4 заповіла 1/4 частку від розміру свого спадкового майна ОСОБА_2, що складає 3/16 частин житлового будинку та 1/2 частку від розміру свого спадкового майна ОСОБА_3, що складає 3/8 частини від житлового будинку, 1/4 частка від розміру спадкового майна, яка складає 3/16 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14, залишилась не заповіданою, таким чином спадкування вказаної частки повинно відбуватись за законом.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_4 являються:

-син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖД № від 04.06.1951 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС;

-син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії ЯИ №468730від 21.03.1957 року, виданим Ізмаїльським міським бюро ЗАГС.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, що підтверджено заявою від 17.10.2002 року, посвідченою приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованою в реєстрі за №15586, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.

Спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_2 фактично не вступив у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини не проживав разом із спадкодавцем, та у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено копією спадкової справи №1478, заведеної після ОСОБА_4, наданою Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, тобто вважається таким, який не прийняв спадщину.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_3

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, за ним належить визнати право власності на 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14 в порядку спадкування за заповітом.

Крім цього, оскільки ОСОБА_2 спадщину після смерті ОСОБА_4 не прийняв та в судовому засіданні не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_3, за позивачем належить визнати право власності на 3/8 частин житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14 в порядку спадкування за законом, вказана частка складається з 3/16 часток житлового будинку, які були заповідані ОСОБА_2, але від якої він відмовився та 3/16 часток житлового будинку, які залишились незаповідані після смерті ОСОБА_4

Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори №1848 від 27.11.2007 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що відсутні документи на імя спадкодавця, які згідно ст. 331 ЦК України підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою для створення обєкту нерухомого майна, проектно-кошторисної документації, а також документи, що містять опис обєкта незавершеного будівництва.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. 525, 534, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року) суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 23.04.2002 року, право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 23.04.2002 року, право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Купріна, 14.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9