Справа №345/919/17
Провадження № 2/345/681/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.04.2017 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Онушканича В.В.

секретаря судового засідання Бабійчук Л.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання житла,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Позов мотивує тим, що вона являється одним із співвласників квартири АДРЕСА_1. Позивачу та відповідачу належить по 1/2 частини вказаної квартири. Відповідач по справі є колишнім чоловіком позивача, шлюб між ними розірвано 04.04.2006 року.

Позивач самостійно утримує житло, несе майнову відповідальність за утримання житла і оплату комунальних послуг, газу, тепла, хоча відповідач, як один із співвласників в межах своєї частки також зобовязаний нести вказані витрати. З січня 2014р. по вересень 2016р. витрати по утриманню житла, сплачені позивачем, склали 1 471,16 грн. Витрати за надання послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення, сплачені позивачем, за період з січня 2014р. по вересень 2016р. склали 12 465,64 грн. Витрати за надання послуг з електропостачання склали за період з січня 2014р. по червень 2016р. 2641,08 грн. Таким чином, за період з січня 2014р. по вересень 2016р. на оплату комунальних послуг було витрачено 16 577,88 грн. Половину від даної суми позивач просить стягнути з відповідача, а саме 8288,94 грн. витрат.

Крім того, квартира АДРЕСА_1 знаходиться в старому будинку, жодного ремонту не було зроблено, а тому її технічний стан був дуже поганий. Вікна в квартирі були старі, не мали належної теплоізоляції, крім того частково погнили, а тому 14.04.2015 року позивачем було проведено їх заміну, що підтверджується накладною №10917 на суму 18750,00 грн. До того ж наприкінці жовтня 2016 року відбувся порив труб теплопостачання в квартирі і їх також прийшлося замінити, що підтверджується товарними чеками від 01.11.2016 року в кількості 4шт. на суму: 134 грн., 131,20 грн.,507 грн. та 34 грн. (загальна сума 806,2 грн.). Тобто, крім оплати житлово-комунальних послуг, на утримання квартири позивачем було витрачено 19556,20 грн. Половину цих витрат в розмірі 9778,10 грн. повинен нести відповідач.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача в загальному 18067,04 грн. понесених нею витрат утримання житла квартири АДРЕСА_2. Також просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати за надання правової допомоги.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала з вищенаведених підстав. Додатково суду пояснила, що у квартирі встановлені лічильники обліку споживання електроенергії, води та газу. Зазначила, що відповідач не проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1 в період, за який вона просить стягнути витрати на комунальні послуги. У даній квартирі проживає дочка позивачки, зять та онуки. Також позивач пояснила, що вікна в квартирі були у дуже поганому стані, тому виникла необхідність їх замінити. Водночас визнала, що вартість вікон оплатила її дочка. Позивач наголосила, що відповідач, як співвласник квартири, зобовязаний відшкодувати їй половину витрат, понесених на утримання спільної квартири. Тому позивач просить позов задоволити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що дійсно квартира АДРЕСА_3 належить їм з позивачем на праві спільної власності. Проте зазначив, що в квартирі він не проживає останні 3 роки, комунальними послугами не користується, а тому не повинен оплачувати їх вартість. Також відповідач вказав, що квартира була у належному технічному стані, а тому не було жодної потреби міняти вікна. Таким чином, відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних підстав.

З договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2001 року (а.с.5) вбачається, що співвласниками квартири АДРЕСА_4 є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Згідно із ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Cуд не бере до уваги покликання відповідача, що у квартирі він не проживає, послугами не користується і не повинен їх оплачувати. Зобовязання співвласника брати участь в утриманні майна не може залежати від факту проживання чи не проживання співвласника.

Водночас при вирішенні спору суд бере до уваги вид та структуру комунальних послуг.

Так, за послуги, які нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих осіб, відповідач повинен сплачувати витрати за той період, коли він був зареєстрований в квартирі.

Утримання будинків і прибудинкових територій полягає у забезпеченні експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (стаття 1 Закону «Про житлово-комунальні послуги»).

Таким чином, витрати на утримання будинку та прибудинкової території є об'єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна та збереження його експлуатаційних якостей, які відповідно до статті 360 ЦК визначаються як витрати на управління, утримання і збереження спільного майна та покладаються на співвласника відповідно до його частки у праві спільної часткової власності.

Також відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу.

За правилами ст. 160 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що власники квартири та особи, які зареєстровані в ній, є споживачами житлово-комунальних послуг, а тому плата за їх отримання розподіляється не тільки між співвласниками майна, а і між особами, які зареєстровані в квартирі.

Судом встановлено, що в спірній квартирі зареєстровані члени сімї сторін. Так, з відповіді ЦНАП виконавчого комітету Калуської міської ради від 28.03.2017р. (а.с.26) вбачається, що згідно даних поквартирної карточки форми В за адресою м. Калуш, вул. Б.Хмельницького, 60/71, окрім позивача та відповідача, зареєстровані: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3

Як встановлено судом, будинок по вул. Б.Хмельницького, 60 перебуває на балансі КП «ЖЕО №4», яке надає послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території (а.с.8). Враховуючи, що у квартирі АДРЕСА_4 зареєстровано 4 осіб, то витрати, які були сплачені за надання послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території повинні розподілятися на 4 осіб. Таким чином, оскільки за період з січня 2014р. по вересень 2016р. позивачем було сплачено за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території 1 471,16 грн.(а.с.14), відповідач із реєстраційного обліку по даній квартирі не знявся, із заявами до комунальних служб про те, що він не буде проживати не звертався, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/4 вказаної суми, тобто 367,79 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат, сплачених за послуги водопостачання, водовідведення та електропостачання, то дані витрати пов'язані з використанням води та світла саме для потреб осіб, які проживають квартирі.

Позивач у судовому засіданні визнала, що у квартирі АДРЕСА_4 встановлені прилади обліку спожитої води та світла. Також позивач не заперечила, що відповідач фактично не проживає у квартирі протягом спірного періоду.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

За таких умов витрати, сплачені позивачем за послуги водопостачання, водовідведення та електропостачання не є необхідними витратами на управління, утримання та збереження спільного майна в розумінні ст. 360 ЦК. Отже, вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат, сплачених за встановлення вікон та заміну труб у квартирі АДРЕСА_4, суд звертає увагу на наступне.

Аналіз ст. 360 ЦК України свідчить, що участь кожного співвласника у "витратах на управління, утримання та збереження спільного майна" означає необхідність несення витрат, які є необхідними для підтримання спільного майна у належному стані. При цьому маються на увазі витрати, які об'єктивно необхідні для належного функціонування спільного майна, тобто для підтримання його технічних, санітарно-гігієнічних, екологічних, ергономічних та естетичних характеристик будинку, які визначають його експлуатаційні якості.

Позивачем, всупереч вимогам ст. ст. 58-60 ЦПК України, не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів обєктивної необхідності здійснення заміни вікон та труб, а також підтвердження понесених витрат. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем копії товарних чеків (а.с.17) не містять інформації про особу покупця, а лише перелік товарів та їх вартість.

Крім того, в долученій до матеріалів справи накладній №10917 від 14.04.2015 року (а.с.16) вказано імя клієнта - ОСОБА_3. Також позивач в судовому засіданні визнала, що вікна у квартирі АДРЕСА_4 були встановлені за кошти дочки ОСОБА_3

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 9778,10 грн. за встановлення вікон та заміну труб є безпідставними, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Отже, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 367,79 грн. витрат, понесених на утримання житла квартири АДРЕСА_2.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ст. 88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, ст.ст. 355,358,360 ЦК України, ст.ст. 19, 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.156, 160 ЖК УРСР та керуючись ст.ст. 60, 61,88, 89, 209, 212, 215, 218 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Cтягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 367 (триста шістдесят сім) гривень 79 копійок витрат, понесених на утримання житла квартири АДРЕСА_2.

Cтягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13,02 грн. судового збору та 16,28 грн. витрат за надання правової допомоги.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, у цей же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий: