Справа № 596/1543/17
У Х В А Л А

"22" вересня 2017 р.

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», головного державного виконавця Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів, скасування акту про реалізацію предмета іпотеки та свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення.

Ухвалою судді від 22 вересня 2017 року провадження в справі відкрито.

22 вересня 2017 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно: нежитлове приміщення з цегли загальною площею 207,2 кв.м, яке розташоване за адресою: смт. Гусятин, вул. Б.Лепкого, 41»с-1» Гусятинського району Тернопільської області, яке було реалізоване на електронних торгах ОСОБА_4 та заборонити ОСОБА_4 вчиняти дії зданим майном щодо ремонту, переобладнання, зносу, перебудови, реконструкції, інших дій з майном.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 09 вересня 2011 року Гусятинським районним судом Тернопільської області було видано Стягувачу - ПАТ «Райффайзен банк Аваль» виконавчий лист №2-374/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_1 в користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Тернопільської дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/05-001/139/08 від 30.07.2008 року в розмірі 98 519,66 дол. США, що еквівалентно сумі 784748 ,50 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майном, а саме: нежитлове приміщення з цегли загальною площею 207,2 кв.м, яке розташоване за адресою: смт. Гусятин, вул. Б.Лепкого, 41»с-1» Гусятинського району Тернопільської області, яке передане в іпотеку, згідно іпотечного договору від 07.08.2008 року,судовий збір у розмірі 1700 грн; витрати на інформаційно-техничне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

В лютому 2017 року Стягувач повторно звернувся з вище зазначеним виконавчим листом до Гусятинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

10.02.2017 року Головний державний виконавець Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2, розглянула заяву та винесла 10.02.2017 року постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№53380700).

20.02.2017 року державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника: нежитлового приміщення з цегли загальною площею 207,2 кв.м, яке розташоване за адресою: смт. Гусятин, вул. Б.Лепкого, 41»с-1» Гусятинського району Тернопільської області.

09.03.2017 року постановою про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні було призначено субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання ПП «Експертоцінка», який має свідоцтво про реєстрацію в реєстрі оцінювачів, видане 13.02.2005 р. за №2803, виданий Фондом державного майна України .

Згідно висновку ПП «Експертоцінка» про вартість майна від 24.03.2017 року станом на 20.03.2017 року вартість нежитлового приміщення складає з врахуванням заокруглень та з врахуванням податку на додану вартість складає 812020 грн.

За заявкою державного виконавця на реалізацію арештованого майна від 11.04.2017 року вище зазначене майно передане на реалізацію на прилюдних електронних торгах до ДП «СЕТАМ». Майно тричі виставлялось на реалізацію на торгах. 17.08.2017 року майно було реалізоване за ціною 568 414 грн.

На підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого Гусятинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 11.09.2017 року, зазначене майно передане переможцю торгів ОСОБА_4

На думку заявника, новий власник майна може розпорядитись ним на власний розсуд, що унеможливить або ускладнить виконання рішення. І, позивач, як співвласник майна може бути позбавлений права на зазначене майно.

При розгляді заяви суд приймає до уваги наступні обставини:

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункти 1,2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачають, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На відміну від адміністративного судочинства, визначальний принцип цивільного судочинства полягає у змагальності сторін, тобто упокладанні обовязку доказування обставин в обґрунтування вимог/заперечень покладається на кожну із сторін процесу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як встановлено, предметом позову є визнання прилюдних (електронних) торгів недійсними, а також скасування акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтва про право власності на нерухоме майно (без застосування наслідків недійсності правочину).

Таким чином, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, проаналізувавши відповідні норми процесуального права і врахувавши зміст позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову у визначений спосіб, оскільки обрані позивачем види забезпечення позову не відповідають позовним вимогам, оскільки, позивачем не заявлено жодних вимог стосовно права позивача на нерухоме майно, а тому виконання можливого рішення суду за даними позовними вимогами не залежить від перебування майна у власності відповідача, третьої особи чи іншої особи.

Відтак, обрані позивачем види забезпечення позову не є співмірними з заявленими позовними вимогами, заява є необґрунтованою та не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк