Справа № 578/561/17
провадження № 2/578/260/17
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2017 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Сотнікової І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1 в особі представника за дорученням ОСОБА_2

до Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області

про тлумачення заповіту та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням подальшого уточнення, просить здійснити тлумачення заповіту ОСОБА_3, померлої 31 серпня 2015 року, складеного 16 березня 2001 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області ОСОБА_4, зареєстрованого в реєстрі за № 373, а саме, що розпорядження спадкодавця сформульоване в заповіті щодо передачі йому належної земельної частки (паю) у ТОВ «Агрофірма «Хвиля» слід вважати таким, що дане заповідальне розпорядження стосується земельної ділянки площею 3,26 га, в тому числі: ріллі 2,85 га, кормових угідь 0,41 га, розташованої на території Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної ОСОБА_3, яка померла 31 серпня 2015 року, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ № 043928 від 22.03.2002, виданого на підставі розпорядження голови Краснопільської райдержадміністрації № 61 від 12.03.2002. Також просив постановити рішення, яким визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану земельну ділянку.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 вказує, що будучи спадкоємцем за заповітом, він прийняв спадщину шляхом звернення у встановлений рішенням суду додатковий строк до приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, а у видачі його дублікату відмовлено компетентним органом по причині смерті власника. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. Викладені обставини вважає підставними для визнання за ним права власності на спадкове майно.

В судове засідання сторони не зявилися, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позивач та представник позивача позовні вимоги підтримують у повному обсязі, представник відповідача проти задоволення не заперечує /ас 46, 49/.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

У відповідності з п. 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що 31 серпня 2015 року в с. Осоївка Краснопільського району Сумської області померла ОСОБА_3, місце державної реєстрації смерті ОСОБА_6 Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис за № 12 від 03.09.2015 /копія Свідоцтва про смерть серія І-БП № 248105 від 03.09.2015, ас 4/, померла на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, одна /ас 6/.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно.

До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої ОСОБА_3 відкрилась після 01.01.2004.

На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Після смерті ОСОБА_3 згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 16 березня 2001 року секретарем виконкому Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, відповідно до статті 1269 ЦК України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, спадщину прийняв шляхом звернення у визначений рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 21.04.2017 строк із заявою про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини до приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5, в результаті чого заведена спадкова справа № 198/2017 від 04.05.2017 до майна померлої / копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі ас 23/.

У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно статті 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України.

Згідно частин першої та другої статті 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину.

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно статті 125 та 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Згідно даних Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ № 043928 ОСОБА_3 належить земельна ділянка загальною площею 3,26 га, в тому числі: з них ріллі- 2,85 га, кормових угідь 0,41 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Осоївської сільської Ради Краснопільського району Сумської області /копія ас 7/. Інших державних актів та сертифікатів на земельну частку /пай/ на її імя не видавалося. На час складання заповіту спадкодавець не отримала Державного акту на право власності на землю серія ІІІ-СМ № 043928, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 453 від 22.03.2002, але мала право згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай), який на той час був зданий у Краснопільський районний відділ земельних ресурсів на обмін даного Державного акту, тому в заповіті було зазначено спадкове майно лише на земельну частку (пай) у ТОВ Агрофірма «Хвиля» /ас 5/.

Аналізуючи вказані правові норми у взаємозвязку із встановленими судом обставинами справи, суд дійшов висновку, що справжня воля спадкодавця ОСОБА_3 на момент вчинення правочину - 16.03.2001 була спрямована на розпорядження саме належним їй правом на земельну ділянку площею 3,26 га, в тому числі: з них ріллі- 2,85 га, кормових угідь 0,41 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Осоївської сільської Ради Краснопільського району Сумської області, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІІ-СМ № 043928, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 453 від 22.03.2002.

Зважаючи на те, що виявлені у заповіті неточності позбавляють позивача реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, що вказує на те, що право позивача оспорюється, тому, з урахуванням дійсної, справжньої вираженої волі спадкодавця, мети правочину, суд дійшов висновку, що слід здійснити тлумачення заповіту вчиненого заповідачем в частині вираження її волі щодо розпорядження належним її майном.

За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

02 червня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 3,26 га розташовану на території Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті 31 серпня 2015 року ОСОБА_3 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно /ас 10/.

В свою чергу, за інформацією архівного витягу Краснопільської районної державної адміністрації Сумської області спадкодавцю виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-СМ № 043928 від 22.03.2003, зареєстрований за № 453 у книзі записів на право приватної власності на землю, згідно розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 12.03.2002 року № 61 зареєстрований за № 453 у книзі записів на право приватної власності на землю від 22.03.2002 /ас7-9/.

У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Осоївська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, немає.

Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті ОСОБА_3 земельна ділянка загальною площею 3,26 га, в тому числі: з них ріллі- 2,85 га, кормових угідь 0,41 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Осоївської сільської Ради Краснопільського району Сумської області, увійшла до складу спадщини.

Право, яке належало ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право після її смерті перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивача ОСОБА_1, який прийняв спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну ділянку не може, у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір неможливо.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову суд не вбачає.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача ОСОБА_1 неможливо, суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 3,26 га, в тому числі, з них: ріллі - 2,85 га, кормових угідь 0,41 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Осоївськоїсільської ради Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за заповітом після померлої 31 серпня 2015 року ОСОБА_3.

Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Керуючись статтями 10-11, 42, 58-61, 79, 88, 159,168,174, 197,209, 212, 214 - 215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в задовольнити.

Витлумачити заповіт ОСОБА_3, померлої 31 серпня 2015 року, складений 16 березня 2001 року та посвідчений секретарем виконавчого комітету Осоївської сільської ради Краснопільського району Сумської області, зареєстрований в реєстрі за № 373, а саме, що розпорядження ОСОБА_3, сформульоване в заповіті, щодо передачі ОСОБА_1 належної земельної ділянки (паю) у ТОВ Агрофірма «Хвиля» слід вважати таким, що дане заповідальне розпорядження стосується земельної ділянки площею 3.26 га, в тому числі: з них ріллі- 2,85 га, кормових угідь 0,41 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Осоївськоїсільської ради Краснопільського району Сумської області, належної ОСОБА_3, померлій 31 серпня 2015 року, на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-СМ № 043928, виданого на підставі розпорядження голови Краснопільської райдержадміністрації № 61 від 12.03.2002.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку загальною площею 3,26 га, в тому числі: з них ріллі- 2,85 га, кормових угідь 0,41 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Осоївськоїсільської ради Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за заповітом після померлої 31 серпня 2015 року ОСОБА_3, яка належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІІ-СМ № 043928, виданого на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації № 61 від 12.03.2002, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 453 від 22.03.2002.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І. Косар