З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 11 серпня 2017 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.
за участю секретаря Чернишової І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вищезгаданим позовом.
В позові вказує, що відповідно до укладеного 11.10.2010 року кредитного договору між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем, останній отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом.
На підставі зазначеного позивач просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору.
Оскільки відповідач не надав суду інформації щодо його адреси, відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою та копіями відповідних документів була надіслана відповідачу поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Крім того, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся і через розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання.
В судове засідання сторони не явилися, позивач не заявляв суду проти заочного розгляду справи.
В порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив розглянути справу заочно.
Всебічно зясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України.
Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до укладеного договору від 11.10.2010 року між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем, останній отримав кредит у вигляді первинно встановленого кредитного ліміту у розмірі 2200 грн. на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом обумовлених тарифами названого банку відсотків 36 % річних. Крім того, сторони згідно Умов та Правил надання банківських послуг домовилися і про сплату визначених в останніх пені та штрафів за порушення виконання грошових зобовязань.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору .
Разом із тим, умовами кредитного договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, умовами цього договору передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення: порушення строків платежів по будь-якому грошовому зобовязанню, передбаченому договором.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15).
З мотивів, викладених вище, суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення штрафів (фіксована частина, процентна складова) не підлягають задоволенню.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за вирахуванням штрафів.
Суд також вважає за необхідне в порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором від 11.10.2010 року на загальну суму 53 066,73 гривень, та судовий збір у сумі 1600 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін