Справа №173/998/17
Провадження №2/173/637/2017
25.07.2017 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Шевченко О.Ю.,
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
за участю позивачів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за прострочку виконання зобовязання,
В судовому засіданні позивачі позов підтримали, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. ОСОБА_1 суду пояснила, що раніше у відповідача вже робили замовлення, тому знов до нього звернулися. У визначений договором строк він поставив лише вікно та балконний блок, а утеплення не було зроблено. За утеплення вона сплатила 7000 грн. Він постійно обіцяв, що зробить все, проте нічого зроблено не було, а потім він взагалі припинив виходити на звязок. Позивач ОСОБА_2 дала суду аналогічні свідчення. Також позивачі зауважили, що вони брали кредит на оплату цих послуг за договором, сплатили його. Вони розраховували на те, що взимку в них будуть утеплені квартири, але через невиконання умов договору відповідачем цього зроблено не було. Зараз вони змушені витрачати час, кошти на те, звертатися до правоохоронних органів, щоб відновити своє порушене право, тим самим їм завдано моральну шкоду.
Відповідач в судове засідання не зявився. про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
У відповідності до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Суд, вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Також 17 травня 2016 року між ОСОБА_2 (Замовник) та ФОП ОСОБА_3 (Виконавець) було укладено договір № 1 на виконання робіт з утеплення стін. Відповідно до умов договору Виконавець взяв на себе зобовязання власними силами, будівельними матеріалами та технічними засобами виконати роботи по утепленню стін за адресою: АДРЕСА_1. Загальна вартість робіт була визначена сторонами в сумі 8990 грн. Виконавець зобовязався виконати роботи протягом 28 календарних днів з моменту попередньої оплати (а.с.12).
Змовниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обовязок по оплаті замовлення та робіт було виконано в повному обсязі, що підтверджується відповідним квитанціями (а.с.11, 15-16). Проте Виконавцем не було виконано роботи з утеплення за обома договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Виходячи з правовідносин, що склалися між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_2 між ними було укладено договір про надання послуг.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На час розгляду справи судом зобовязання з боку виконавця фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не було виконано.
Позивачі неодноразово звертався до відповідача з метою вирішення питання про виконання замовлення або повернення сплачених грошових коштів особисто. Відповідно до ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Уклавши із ОСОБА_1, ОСОБА_2 договір про надання послуг, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 допустив порушення зобовязання та не виконав роботу по утепленню стін за замовленням ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у строки, визначені договором.
Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно з ч. 1 ст.907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.
Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Враховуючи те, що відповідач не приступив до виконання зобовязань за договором, суд приходить до висновку, що це є істотним порушенням договору, що є підставою для його розірвання, а тому вимоги позивачів в цій частині є законним та обґрунтованими.
Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Враховуючи те, що ОСОБА_1 було сплачену відповідачу 7000 грн., а ОСОБА_2 8990 грн. відповідно до умов договору, проте послугу вони так і не отримали, суд приходить до висновку, що такі витрати є збитками, а тому вони підлягають відшкодуванню відповідачем внаслідок розірвання договору про надання послуг.
Щодо вимог про стягнення неустойки, суд приходить до таких висновків.
Враховуючи те, що відповідач допустив прострочку виконання зобовязання, тобто не приступив до його виконання у строки, визначені в договорі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивачів про стягнення з відповідача неустойки. Разом з тим згідно з ч. 3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи те, що розмір неустойки за прострочку надання послуг становить розмір завданих збитків, суд приходить до висновку, що розмір неустойки, який підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає зменшенню.
Щодо відшкодування завданої моральної шкоди, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість цих вимог з огляду на таке.
Частиною 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Враховуючи те, що права позивачів були порушені відповідачем внаслідок невиконання ним умов договору, суд приходить до висновку, що є всі законні підстави для відшкодування позивачам завданої моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких вони зазнали у звязку з протиправною поведінкою відповідача.
При визначені розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину душевних страждань, яких позивачі зазнали через незаконну бездіяльність відповідача, ступінь вини відповідача, який навіть не прикладав зусиль щодо належного виконання зобовязання, а також вимоги розумності та справедливості та приходить до висновку про законність та обґрунтованість розміру грошового відшкодування моральної шкоди, визначеною позивачами в сумі 1000 грн.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивачами було понесено витрати на сплату судового збору (а.с.1-2, 22, 24), суд приходить до висновку, що понесені позивачами витрати підлягають відшкодуванню відповідачем пропорційно до розміру задовлених позовних вимог.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 22, 23, 526, 530, 551, 610-612, 651, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 10,11,60,88, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої невиконанням умов договору та стягнення пені за прострочку виконання зобовязання задовольнити частково.
Розірвати договір YA0018V від 12 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (р.н. НОМЕР_1, місце реєстрації: вул..Щорса, 36, с.Шарівка Царичанський район Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_1 (ін.н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2) 12 009 грн. 60 коп.: 7000 грн. в рахунок відшкодування завданих збитків; 4009 грн. 60 коп. неустойка; 1000 грн. в рахунок завданої моральної шкоди.
Розірвати договір № 1 від 17 травня 2016 року, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (р.н. НОМЕР_1, місце реєстрації: вул..Щорса, 36, с.Шарівка Царичанський район Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_1 (ін.н. НОМЕР_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_2) понесені судові витрати в сумі 975 грн. 13 коп.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (р.н. НОМЕР_1, місце реєстрації: вул..Щорса, 36, с.Шарівка Царичанський район Дніпропетровської області) на користь ОСОБА_2 (ін.н. НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_4) понесені судові витрати в сумі 789 грн. 90 коп.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачі мають право оскаржити рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко