Провадження № 2/127/1386/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер - Пром», ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, внаслідок вчинення злочину, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер - Пром», ОСОБА_3, приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, внаслідок вчинення злочину. Позов мотивовано тим, що 21.11.2013р. біля 10.00год. водій ОСОБА_3 керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault HR 100», д.н. НОМЕР_5 з напівпричепом марки «VAN HOOL 3В2001» д.н. НОМЕР_2, рухався по автодорозі сполучення Вінниця-Шпиків-Комаргород Тиврівського району Вінницької області. Рухаючись в напрямку м. Вінниці на 26км. Зазначеної автодороги, поблизу смт. Тиврів, ОСОБА_3, будучи неуважним, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, вологий стан дорожнього покриття, особливостей та стану керованого ним транспортного засобу, внаслідок чого втратив можливість безпечно керувати автомобілем та контролювати його рух, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення із керованим ОСОБА_1 автомобілем марки «ВАЗ-21110», д.н. НОМЕР_7, який рухався попереду у попутному напрямку. Внаслідок такого зіткнення керований позивачем автомобіль отримав додаткове прискорення та інерційно був викинутий на зустрічну смугу руху у безпосередній близькості від автомобіля «Део Нексія», д.н. НОМЕР_6, який рухався назустріч по своїй смузі руху. За таких обставин позивач і водій зустрічного автомобіля «Дел Нексія» ОСОБА_5, поза своєї волі, опинилися в аварійний ситуації і не могли впливати на її подальший розвиток. Саме тому сталося зіткнення керованого позивачем автомобіля «ВАЗ -21110» із автомобілем «Део Нексія», який рухався назустріч. Внаслідок зіткнення транспортні засоби було значно пошкоджено, позивачу спричинено тілесні ушкодження. З місця ДТП позивача було госпіталізовано в Тиврівську ЦРЛ, після чого транспортовано для подальшого лікування у Вінницьку обласну лікарню ім. М.І, Пирогова, де позивач проходив курс стаціонарного лікування в тора кальному і травматологічному відділенні з 22.11.2013р. по 25.12.2013р. Після чого, продовжував курс лікування амбулаторно за місцем проживання з 26.12.2013р. по 22.02.2014р. Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно д ост. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Даним вироком вирішено цивільні позови потерпілих про відшкодування заподіяної шкоди, які задоволено частково. Однак ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07.04.2016року вирок скасовано в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи №177 від 22.01.2014р. розмір заподіяної шкоди в результаті пошкодження автомобіля «ВАЗ-21110» д.н. НОМЕР_8 в результаті його пошкодження при ДТП становить 41400гривень. 3а евакуацію пошкодженого автомобіля з місця ДТП позивачем сплачено 500гривень, за транспортування пошкодженого автомобіля з майданчика Тиврівського РВ до місця його зберігання в м. Вінниці позивачем сплачено 1100гривень. Витрати на лікування становлять 8503,04гривень. Внаслідок ДТП позивач пережив сильний стрес, надзвичайний переляк за своє життя та здоров'я, постійно, починаючи з 21.11.13р. по 22.02.2014р., впродовж трьох місяців позивач вимушено терпів спочатку надзвичайно сильний, потім сильний і просто фізичний біль внаслідок отриманих чисельних травм. Просить стягнути з відповідача ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» на користь позивача в рахунок заподіяної матеріальної шкоди 41400гривень за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, стягнути 1100,00гривень за транспортування пошкодженого автомобіля після ДТП, стягнути 8503,04гривень витрат на лікування, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 35000гривень та 3000гривень процесуальних витрат на правову допомогу. Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на мою користь процесуальні витрати на правову допомогу в кримінальному процесі в сумі 5000гривень.

09.11.2016 року на адресу суду надійшла заява позивача про зміну та уточнення позовних вимог, згідно якої просить Стягнути з ТОВ «Інтер-Пром» на користь позивача в рахунок заподіяної матеріальної шкоди 41 400грн., 1100,00грн. - за транспортування автомобіля, 8503,04грн. витрат на лікування, 35000,00грн. моральної шкоди. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 5000,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальному процесі. Стягнути з ПрАТ «УПСК» 13764грн. регламентної виплати в зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності. Стягнути з відповідачів на користь позивача 3000,00грн. витрат на правову допомогу.

13.03.2017р. в судовому засіданні позивач надав суду уточнену позовну заяву, згідно якої просив стягнути з ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» на користь позивача в рахунок заподіяної матеріальної шкоди 19795,97гривень за пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль, стягнути 1100гривень за транспортування мого пошкодженого автомобіля після ДТП, в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 35000гривень. Стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача процесуальні витрати на правову допомогу в кримінальному процесі в сумі 5000гривень. Стягнути з ПрАТ «УПСК», 4311,71 грн. в рахунок відшкодування витрат на лікування, 16310грн. в рахунок відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль. Стягнути з відповідачів 10 000,00гривень процесуальних витрат на правову допомогу, та 1761,60грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи, виходячи із принципу пропорційного розподілу.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали за обставин викладених в ньому, просили позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Інтер - Пром» в судовому засіданні позов визнав частково.

Представник відповідача ПрАТ «УПСК» в судове засідання не з'явився надав суду заперечення, згідно яких просив в задоволенні позову відмовити.

Третя особа в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з'явились.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності ,суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 29.12.2015року ОСОБА_3 визнано винним у скоєні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 року. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20000грн. у відшкодування завданої злочином моральної шкоди та 5000грн. у відшкодування витрат на правову допомогу. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07.04.2016року вирок суду в частині вирішення цивільних позовів потерпілих скасовано, а кримінальне провадження в цій частині спрямувати на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті оскаржуваний вирок суду залишено без змін.

Відповідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України, вирок у кримінальній справі обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

В ході проведеного досудового розслідування та судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до наказу №19-К від 22.08.2012р. ОСОБА_3 є найманим працівником і на момент ДТП працював на посаді водія транспортних засобів ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ». Що також підтверджується подорожним листом № 487810 від 19.11.2013р., особистими свідченнями. ОСОБА_3.

Відповідно до правової позиції при розгляді справи №6-2808 цс15 від 20.01.2016р. Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіював шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Разом з цим, в ході судового розгляду справи встановлено, та не заперечувалося сторонами, що ОСОБА_3 в момент скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ» та працював на посаді водія автомобіля. За таких обставин ОСОБА_3 в силу положень ст.ст.1172, 1187 ЦК України не несе цивільно-правової відповідальності, оскільки така відповідальність законом покладена на роботодавця та власника джерела підвищеної небезпеки ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ». Таке твердження ґрунтується на положеннях Постанови ПВСУ від 31 березня 1995р.№4 (із змінами) «Про практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» де у п.8 зазначено: «За моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.»

Окремо, відповідно до п.п.4,5 Постанови ПВСУ №6 від 27.03.1992року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», вказано: «…під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або інших підстав. Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела.»

Автомобіль марки «RENAULT HR100» д.н. НОМЕР_5, яким на момент ДТП керував ОСОБА_3, належить ТОВ «ІНТЕР-ПРОМ», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9.

На момент вчинення злочину цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки була застрахована ПрАТ «УПСК» в період з 28.08.2013р. до 27.08.2014р.. Зазначена обставина підтверджується наявністю страхового полісу ПрАТ «УПСК» № АС/ 1760233, код страховки 037, виданий 27.08.2013р. Полтавським обласним управлінням ПрАТ «УПСК», з лімітом відповідальності страховика 100 000грн. за шкоду заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого, та 50000грн. за шкоду заподіяну майну на одного потерпілого з нульовою франшизою.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначений у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну потерпілого.

Згідно ст.23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок ДТП, є: пов'язана із стійко втратою працездатності потерпілого.

Згідно ст.26 п.26.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення ІІІ групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Мінімальний розмір заробітної плати станом на день ДТП (настання страхового випадку) 21.11.2013р. становив 1147грн.

З викладеного вбачається, що сума регламентної виплати в зв'язку із встановленням мені ІІІ групи інвалідності внаслідок травм отриманих при ДТП становить 13 764,00грн. (1147*12міс).

Як встановлено в судовому засіданні про що не заперечував сам позивач, ПрАТ «УПСК» було проведено часткові виплати а саме: 1) 30.11.2016р. в сумі 13764грн. У відшкодування регламентної виплати за настання інвалідності 3-ї групи; 2)23.11.2016р. сплачено витрати на лікування в сумі 4191,33грн.; 3)24.11.2016р., сплачено суму за пошкоджений автомобіль в сумі 33 690грн.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №3468/16-21 від 08.02.2017р., матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ-21104 д.н. НОМЕР_10 2005року виготовлення внаслідок пошкодження при ДТП, згідно розрахунків складає 69795,97грн. без ПДВ (а.с.148-164).

Враховуючи часткове відшкодування ПрАТ «УПСК» коштів позивачу, суд вважає за необхідне стягнути з них на користь позивача 4311,71грн. ( 8503,04(заявлена вимога)-4191,33(відшкодовано добровільно) у відшкодування витрат на лікування та 16 310грн. в рахунок відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль (50 000грн. (ліміт відповідальності) - 33690,00грн. (часткова сплата за пошкоджений автомобіль).

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З викладеного вбачається, що з ТОВ «Інтер - Пром» слід стягнути на користь позивача 19 795,97грн. (69795,97грн. (завдана шкода) - 50 000,00грн. (ліміт відповідальності) та 1100грн. за транспортування пошкодженого автомобіля.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача 5000,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальному процесі.

Позовні вимоги про стягнення з ТОВ «Інтер - Пром» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 35000грн. задоволенню підлягають частково, з наступних підстав.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, конкретну ситуацію, що склалась, виходячи із пред'явлених доказів заподіяння моральної шкоди та ступеню моральних переживань позивача, виходячи із вимог розумності та справедливості, суд оцінює завдану моральну шкоду позивачу в розмірі 5 000грн., яку необхідно стягнути з ТОВ «Інтер-Пром» на користь позивача.

Згідно ст. 84 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути зТОВ «Інтер- Пром», ПАТ ««Українська пожежно - страхова компанія» на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00грн. та 1761,60грн. за проведення судової автотоварознавчої експертизи пропорційно до задоволених вимог.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі 2560,00грн. пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 979, 1172, 1187, 1192, 1194 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер -Пром» на користь ОСОБА_1 19795,97грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1100,00грн. у відшкодування витрат по транспортуванню автомобіля, 5000,00гривень у відшкодування моральної шкоди, 5569,00грн. у відшкодування витрат на правову допомогу, 981,04 грн. у відшкодування витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000,00гривень у відшкодування витрат на правову допомогу в кримінальному провадженні.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь ОСОБА_1 4311,71гривень у відшкодування витрат на лікування, 16 310,00гривень у відшкодування шкоди за пошкоджений автомобіль, 4431,00гривень у відшкодування витрат на правову допомогу та 780,56гривень у відшкодування витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер -Пром» на користь держави судовий збір в розмірі 1280грн.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська пожежно - страхова компанія» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 640грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: