22-ц/775/612/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Ковтуненко В.О.
Доповідач Лопатіна М.Ю.
У Х В А Л А

Іменем України

20 вересня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лопатіної М.Ю.

суддів Биліни Т.І., Зайцевої С.А.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита» про усунення перешкод у користуванні власністю,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2017 року,-

в с т а н о в и в :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що їй належить нежитлове приміщення АДРЕСА_1, яке має бути ізольованим від житлового фонду та мати окремий вхід. Проте, відповідач необґрунтовано відмовив їй листом № 81 від 27 жовтня 2016 року в наданні дозволу на улаштування окремого входу до належного їй нерухомого майна. З огляду на порушення Об'єднанням співвласників житлового будинку «Орбита» її прав на використання належного їй приміщення на власний розсуд, просила суд зобов'язати відповідача надати їй дозвіл на організацію окремого входу до приміщення АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2017 року в задоволенні даного позову відмовлено.

Позивач не погодилась з таким судовим рішенням та подала на нього апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції не було враховано те, що вона є власником нежитлового приміщення, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а тому в неї є право на улаштування до нього окремого входу, проте відповідач згоди на таке перепланування їй безпідставно не надає. При цьому місцевий суд зробив необґрунтований висновок про те, що дане приміщення відноситься до житлового фонду. Також суд не дослідив та не прийняв до уваги лист Управління державного архітектурного контролю від 06 квітня 2017 року, згідно якого для проведення будівельних робіт з улаштування окремого входу до належного їй приміщення не передбачено отримання згоди співвласників суміжних квартир. Крім того, місцевий суд не врахував, що в статуті відповідача не закріплено, що загальні збори розглядають питання відносно приватного нежитлового приміщення. Також суд порушив норми Конституції України, згідно яких вона має право на користування своєю власністю.

Представник відповідача Гуленко Т.В., діюча за довіреністю, в судовому засіданні апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення скарги, просила її відхилити, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Позивач у судове засідання не з'явилась, згідно заяви, просила розглянути справу за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_3, на підставі постанови Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 18 серпня 2008 року, рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 20 серпня 2008 року №291/1 була переведена в нежиле приміщення (а.с.44,45).

14 вересня 2009 року зазначене приміщення було подаровано ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1, а Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» проведена державна реєстрація права власності останньої на дане нерухоме майно (а.с.4).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2013 року постанова Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 13 червня 2008 року, на підставі якої Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради 20 серпня 2008 року було ухвалено рішення про переведення квартири АДРЕСА_1 в нежитлове приміщення, скасована (а.с.48-49).

За результатами звернення Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита», 20 січня 2010 року Виконавчий комітет Маріупольської міської ради рішенням за №20 скасував рішення виконкому Маріупольської міської ради №291/1 про переведення квартири АДРЕСА_1 в нежиле приміщення» (а.с.47).

Також постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 січня 2012 року, Міське комунальне підприємство «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» зобов'язане внести зміни в реєстраційну справу №27671362 квартири АДРЕСА_1 у відповідності до рішення Маріупольської міської ради від 20 січня 2010 року №20 (а.с.54-56, 57-58).

Дане судове рішення Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» виконане частково, були внесені зміни в технічну документацію на квартиру АДРЕСА_1, проте, зміни в реєстраційну справу №27671362 щодо належності даної нерухомості до жилого фонду не внесені, з огляду на те, що у відповідності до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 липня 2010 року № 1692/5, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 06 вересня 2011 року не відноситься до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (а.с.52).

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 29 січня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до Маріупольської міської ради, Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита» про визнання права власності на нежиле приміщення АДРЕСА_1 (а.с.61-62).

Таким чином, на теперішній час квартира АДРЕСА_1 відноситься до житлового приміщення.

Згідно протоколу №2 загальних зборів членів Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита» від 26 березня 2013 року, ОСОБА_1 відмовлено в укладенні строкового земельного сервітутного договору на право проходу, проїзду та входу у квартиру АДРЕСА_1 з метою організації окремого входу в квартиру (а.с.68-75).

Питання щодо надання ОСОБА_1 згоди на організацію окремого входу до належної їй квартири загальними зборами членів відповідача розглядалось разом із питанням укладання сервітутного договору, при цьому, співвласники житлового будинку АДРЕСА_1 одноголосно виступили проти надання позивачу дозволу на улаштування окремого входу до її квартири з посиланням на те, що така реконструкція порушує права суміжних співвласників (а.с.68-75).

Крім того, рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 04 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 29 травня 2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита» про усунення перешкод у володінні власністю, зобов'язання укласти договір про встановлення земельного сервітуту для організації окремого входу у приміщення відмовлено (а.с.80-81).

Також листом від 27 жовтня 2016 року голова Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита» надала позивачу відповідь на її заяву щодо надання дозволу на організацію відокремленого входу, де зазначила, що це питання вже розглядалося загальними зборами об'єднання у 2013 році і вирішено не на користь ОСОБА_1 у зв'язку із запереченнями власників суміжних квартир (а.с.4).

За вимогами ч.2 ст.6, п. 6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Співвласники зобов'язані забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин.

Відповідно до п.п.1.4.1., 1.4.4. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76 (далі: Правила), переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Відповідно до п.9.8.6. Статуту Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита» до виключної компетенції загальних зборів Об'єднання відноситься, зокрема, прийняття рішень про реконструкцію та ремонт будинку або зведення господарських чи інших споруд. Рішення загальних зборів про проведення реконструкції будинку з переплануванням та переобладнанням приміщень вважається прийнятим за умови наявності письмової згоди всіх власників приміщень, майнові інтереси яких це перепланування зачіпає (а.с.13-19).

Таким чином, суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки згідно до статуту відповідача вирішення питання про надання дозволу на організацію відокремленого входу у приміщення будинку АДРЕСА_1 відноситься до виключної компетенції загальних зборів об'єднання, зобов'язання Об'єднання співвласників житлового будинку «Орбита» прийняти конкретне рішення, зокрема, дати дозвіл на організацію окремого входу, є втручанням у виключну компетенцію загальних зборів.

При цьому слід зазначити наступне.

За положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила інший, ніж визначений ст. 16 ЦК, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою.

Згідно ст. 10 Закону України « Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» органами управління об'єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об'єднання. Вищим органом управління об'єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов'язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.

З огляду на викладене, обраний позивачем спосіб захисту щодо зобов'язання відповідача надати дозвіл на улаштування окремого входу до приміщення не відповідає способу захисту цивільних прав та інтересів, встановлених спеціальною нормою та не охоплюється переліком цих способів, визначеним у ст. 16 ЦК України.

Доводи позивача про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що приміщення № 112, розташоване за адресою: м. Маріуполь, бул. Шевченка, будинок № 262, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно є нежитловим, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки зі скасуванням судового рішення, на підставі якого зазначене нерухоме майно було переведене до нежитлового фонду, дана квартира повернула свій попередній статус житлового приміщення.

Посилання ОСОБА_1 на те, що місцевий суд зробив необґрунтований висновок про те, що на реконструкцію належного їй приміщення не потрібен дозвіл власників суміжних квартир є неспроможними, з огляду на наступне.

Зі змісту статей 5, 14 Закону "Про основи містобудування" та підпункту 3 пункту "б" частини 1 статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" випливає, що забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій виконавчими органами міських рад здійснюється, зокрема шляхом: урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; участі громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об'єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій;

Частиною 2 статті 382 Цивільного кодексу України встановлено, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

За змістом пункту 1.4.5 вищезазначених Правил, для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подавати, зокрема, документ, що підтверджує згоду власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Відповідно до Положення про порядок надання дозволів на реконструкцію, перепланування та переобладнання житлових приміщень у будинках та квартирах міста Маріуполя, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 15 жовтня 2003 року № 454, для прийняття районною адміністрацією міської ради рішення про видачу дозволу на переобладнання житлових приміщень з метою поліпшення умов проживання, власник (власники) чи наймач або орендар подають заяву на ім'я голови районної адміністрації міської ради, до якої додають, зокрема, згоду на реконструкцію осіб, що проживають у суміжних квартирах, підпис яких засвідчує нотаріус чи власник (балансоутримувач) домобудівлі.

Крім того, при приватизації громадянами одно або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з пунктом 5 статті 10 Закону України від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Земельним кодексом України. Відповідно до частини 3 статті 42 цього Кодексу порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Доводи апеляційної скарги про те, що в статуті відповідача не передбачено те, що загальні збори розглядають питання відносно приватного приміщення, є неспроможними, оскільки багатоквартирний будинок складається з приміщень загального користування, квартир та нежитлових приміщень, які можуть знаходитись як у приватній, так і комунальній власності.

Крім того, відмова у наданні дозволу на улаштування окремого додаткового входу до належної квартири позивача не є обмеженням в користуванні нею своєю власністю, а тому твердження ОСОБА_1 в цій частині також є неспроможними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, викладені в мотивувальній частині оскарженого рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанцій без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314-315 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Судді: