Справа№592/9986/17
Провадження №2/592/2593/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Троценко Ю. Ю. ,

позивачки: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представниці відповідача: адвоката Литовченко Л. І. ,

третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в приміщенні суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

31.07.2017 року ОСОБА_1 звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, в якому, керуючись ст. ст. 182, 199, 200 СК України; ч. 1 ст. 110 ЦПК України, вона зазначила та просила: 1. Ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а саме до 30 червня 2012 року, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. 2. Зобов'язати відповідача надати довідку про його заробіток (вхідний № 32346 від 13.09.2017 року) (а. с. 2, 3) .

У відкритому судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов уточнила, дала пояснення, аналогічні викладеним в її позовній заяві. Також вона пояснила суду про те, що знаходиться в декретній відпустці (для догляду за дитиною) , а також те, що офіційно працевлаштована та працює на посаді офіціантки в кафе-ресторані "ІНФОРМАЦІЯ_5" , розташованому за адресою: АДРЕСА_2. Вона пояснила суду про те, що їхня повнолітня дочка ОСОБА_4 продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Батько їхньої повнолітньої дочки ОСОБА_4 відповідач по справ ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати їхню дочку до закінчення нею навчання, оскільки він може надавати дочці матеріальну допомогу. Вона просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а саме: до 30 червня 2021 року, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

У відкритому судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково. Письмового заперечення проти позову він не надав. Він пояснив суду про те, що з 10.11.2016 року офіційно працевлаштований в ТОВ "СумиАкваТерм" та на теперішній час працює на посаді директора, розмір його середньомісячної заробітної плати складає 3500 грн. , він має можливість надавати дочці матеріальну допомогу. Крім того, він пояснив суду про те, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої він надає добровільну щомісячну матеріальну допомогу, що підтверджується відповідними платіжними квитанціями. Також він пояснив суду про те, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки, але заперечує проти визначеного позивачкою розміру аліментів. Він просив суд позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів - 1/12.

У відкритому судовому засіданні представниця відповідача ОСОБА_2 за договором адвокат Литовченко Лідія Іванівна позов визнала частково. Письмового заперечення проти позову вона не надала. Вона пояснила суду про те, що її довіритель ОСОБА_2 з 10.11.2016 року офіційно працевлаштований в ТОВ "СумиАкваТерм" та на теперішній час працює на посаді директора, розмір його середньомісячної заробітної плати складає 3500 грн. , він має можливість надавати дочці матеріальну допомогу. Також вона пояснила суду про те, що у нього на утриманні знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої він надає добровільну щомісячну матеріальну допомогу, що підтверджується відповідними платіжними квитанціями. Вона заперечувала проти розміру аліментів, зазначеного в прохальній частині позовної заяви, а саме: не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, оскільки це не передбачене чинним законодавством України. Крім того, вона пояснила суду про те, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на надання матеріальної допомоги дочці, але заперечує проти визначеного позивачкою розміру аліментів. Вона просила суд позов задовольнити частково та визначити розмір аліментів - 1/12.

У відкритому судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 просила позов задовольнити. Також вона пояснила суду про те, що її батько ОСОБА_2 добровільно відмовляється надавати їй матеріальну допомогу, яка їй необхідна у зв'язку з продовженням навчання, але може надавати таку матеріальну допомогу. Вона просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її - ОСОБА_4 користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а саме: до 30 червня 2021 року, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Вислухавши пояснення та думку позивачки ОСОБА_1, пояснення та думку відповідача ОСОБА_2, пояснення та думку представниці відповідача ОСОБА_2 за договором адвокат Литовченко Лідії Іванівни, пояснення та думку третьої особи ОСОБА_4, дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_1 знаходилася в офіційному зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 08.10.1998 року. Їхній шлюб був розірваний 23.10.2001 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від подружнього життя вони мають повнолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на цей час проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою з місця їхнього проживання. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми їхній шлюб був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_4 їхня дочка ОСОБА_4 досягла віку повноліття, що підтверджується копією її свідоцтва про народження. Згідно рішенню Ковпаківського районного суду м. Суми відповідач сплачував на її користь аліменти на утримання дочки, але у зв'язку з досягненням дочкою віку повноліття стягнення аліментів було припинено. У зв'язку з цим позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом на підставі того, що дочка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги батька. ОСОБА_4 навчається на першому курсі Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю "Правознавство" , форма навчання денна. Строк навчання 4 року (з 01.09.2017 року до 30.06.2021 року) , що підтверджується довідкою вищого навчального закладу. ОСОБА_2 є працездатною особою, він працює, має постійний заробіток, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці у період її навчання у вказаному вищому навчальному закладі. Матеріальну допомогу дочці у добровільному порядку відповідач не надає.

Згідно відмітці в графі "місце проживання" на сторінці 12 паспорту громадянки України серія НОМЕР_3, виданого 03.03.1999 року Ковпаківським РВ СМУ УМВС України в Сумській області на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки міста Суми, місце її проживання з 14.08.2015 року та до теперішнього часу зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 7) .

Із змісту ксерокопії свідоцтва про народження серія НОМЕР_4, виданого 08.09.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківської районної в місті Суми ради, вбачається, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Суми Сумська область, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 08.09.1999 року було зроблено відповідний актовий запис за № 735. Батьками зазначені: батько - ОСОБА_2, українець, громадянин України, мати - ОСОБА_1, українка, громадянка України (а. с. 5) .

Із змісту ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_5, виданого 19.12.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ковпаківського районного управління юстиції у місті Суми, вбачається, що шлюб між громадянином ОСОБА_2 і громадянкою ОСОБА_1 було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23.10.2001 року було зроблено відповідний актовий запис за № 510. Прізвище після розірвання шлюбу: громадянина - ОСОБА_2, громадянки - ОСОБА_1 (а. с. 6) .

Із змісту ксерокопії картки платника податків, виданої 28.09.2015 року Державною податковою інспекцією в м. Суми Головного управління ДФС у Сумській області Державної фіскальної служби України на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що 23.09.2015 року вона була зареєстрована у Державному реєстрі, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 (а. с. 8) .

Згідно довідці заступника директора - начальника відділу навчально-методичного відділу Науменка К. С. № 1/181 від 04.09.2017року ОСОБА_4 дійсно є студенткою 1-го курсу Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю "Право" (наказ про зарахування від 10.08.2017 року № 394) . Форма навчання - денна (з оплатою вартості навчання на договірних засадах - стипендія не нараховується) . Термін навчання - 4 роки (01.09.2017 року - червень 2021 року) . Довідка видана для подання до Зарічного районного суду м. Суми (а. с. 4) .

Згідно довідці директора та фахівця по роботі з населенням комунального підприємства "Сумитеплоенергоцентраль" Сумської міської ради Скоробагатського Є. О. та Калашник А. Є. № б/н від 11.09.2017 року ОСОБА_1 дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Склад сім'ї 2 чоловіка. Нерозбірливе слово - ОСОБА_1, 1974 року народження, дочка - ОСОБА_4, 1999 року народження. Довідка видана для пред'явлення за місцем вимоги (а. с. 9) .

Із змісту ксерокопії свідоцтва про народження серія НОМЕР_6, виданого 13.02.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Суми Сумська область Україна, про що в Книзі реєстрації народжень 13.02.2008 року було зроблено відповідний актовий запис за № 377. Батьками зазначені: батько - ОСОБА_2, громадянин України, мати - ОСОБА_10, громадянка України (а. с. 19) .

Із змісту ксерокопій платіжних квитанцій, квитанцій до прибуткового касового ордеру, дублікатів чеків вбачається, що ОСОБА_2 перераховував кошти на ім'я ОСОБА_10 (а. с. 22 - 24) .

Із змісту ксерокопії довідки директора та головного бухгалтера товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 та ОСОБА_11 № 1 від 09.10.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 працює в ТОВ "СумиАкваТерм" з 10.11.2016 року. На даний момент займає посаду директора. Дохід за період часу з 01.042017 року до 30.09.2017 року склав 21000 (двадцять одна тисяча) грн. . За квітень 2017 року: сукупний дохід 3500,00 грн. , утримання 1557,50 грн. , сума до виплати 1942,50 грн. ; за травень 2017 року: сукупний дохід 3500,00 грн. , утримання 1557,50 грн. , сума до виплати 1942,50 грн. ; за червень 2017 року: сукупний дохід 3500,00 грн. , утримання 1557,50 грн. , сума до виплати 1942,50 грн. ; за липень 2017 року: сукупний дохід 3500,00 грн. , утримання 1557,50 грн. , сума до виплати 1942,50 грн. ; за серпень 2017 року: сукупний дохід 3500,00 грн. , утримання 1557,50 грн. , сума до виплати 1942,50 грн. ; за вересень 2017 року: сукупний дохід 3500,00 грн. , утримання 682,50 грн. , сума до виплати 2817,50 грн. (а. с. 25) .

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 1 ЦПК України) .

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) .

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України (ч. 1 ст. 60 ЦПК України) .

Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

В ч. 1 даної статті фактично надається визначення дитини як учасника сімейних правовідносин. Дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Повноліття за українським законодавством настає з вісімнадцяти років (ч. 1 ст. 34 ЦК України) . Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов'язки дитини. Спеціальні норми, які конкретизують обсяг прав та обов'язків дитини, містяться як у СК України (ст. ст. 148, 149, 152, 160, 177, 179, 243, 247, 253 тощо) , так і у ЦК України (ст. ст. 31, 32, 33) . Крім того, права дитини підлягають спеціальному захисту на підставі положень Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року. В даній статті йде мова про загальне визначення дитини та поділ поняття "дитина" на дві категорії: малолітня дитина та неповнолітня дитина. Малолітньою слід вважати дитину віком до 14 років. Дана стаття кореспондує положенням ст. 31 ЦК України, якою визначається часткова дієздатність малолітньої фізичної особи, яка хоча і не називається у ЦК України дитиною, але по суті вікових ознак є такою. Дитина у віці від 14 до 18 років є неповнолітньою. Неповнолітня дитина має неповну цивільну дієздатність в силу ст. 32 ЦК України, а також має певний особливий статус у сімейних правовідносинах. Так, на відміну від малолітньої дитини, неповнолітня дитина може надавати згоду на зміну її по батькові в разі зміни ім'я її батька (ст. 149 СК України) . Неповнолітня дитина самостійно визначає своє місце проживання, якщо її батьки проживають окремо (ст. 160 СК України) тощо. Дитина, яка досягла 14 років, вправі самостійно звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів (ч. 3 ст. 152 СК України) . Слід зазначити те, що незважаючи на дихотомічний поділ поняття "дитина" на види, СК України передбачає і інші вікові межі, за досягнення яких дитина отримує певні права. Так, дитина, яка досягла 7 років, вправі надавати згоду на зміну свого прізвища у разі зміни прізвища обома її батьками (ст. 148 СК України) . Дитина, яка досягла 10 років, має право узгоджувати своє місце проживання, якщо її батьки проживають окремо (ч. 2 ст. 160 СК України) . Іноді у СК України зустрічаються оціночні поняття належного віку дитини для реалізації нею певних прав. Так, в силу положень ст. 253 СК України, на передачу дитини у сім'ю патронатного вихователя потрібна згода дитини, якщо вона досягла такого віку, що може її висловити. СК України не визначає конкретного віку, посилаючись на можливість дитини висловити свою згоду. Отже надання дитині такого права буде залежати від психофізіологічних властивостей дитини, що має бути визначено в кожному конкретному випадку.

Згідно ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Однією із цілей створення сім'ї є народження та виховання дітей. Діти в силу своїх природних властивостей не можуть захищати себе самі, а отже вимагають захисту як зі сторони своїх батьків так і зі сторони держави. Дана норма встановлює принцип забезпеченості прав дитини, які закріплені в ст. 52 Конституції України, Конвенції про права дитини та і інших міжнародних нормативних актах (наприклад, у Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту та благополуччя дітей, особливо при передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному та міжнародному рівнях; Декларації про захист жінок і дітей в надзвичайних обставинах і в період збройних конфліктів тощо) .

Згідно ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.

Законодавець встановлює порядок сплати аліментів як відповідних визначених рішенням суду щомісячних платежів. За взаємною згодою сторін спору або договору можливою є капіталізація платежів, тобто сплата аліментів наперед. Це можливо шляхом повного розрахунку за зобов'язаннями, у випадку, коли термін надання утримання обчислюється відповідним строком (наприклад, за три роки після розірвання шлюбу у відповідності до ч. 4 ст. 76 СК України) . Якщо ж передбачити припинення аліментних зобов'язань у визначені строки неможливо (припинення непрацездатності, реєстрація нового шлюбу тощо) , то платник і одержував аліментів, для прикладу, можуть погодити періодичні щорічні платежі.

Згідно ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Дана стаття визначає питання, які стосуються часу, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя. Причому у ній містяться правові норми як щодо визначення моменту з якого стягуються аліменти, так і щодо тривалості таких правовідносин. Ч. 1 статті передбачає правило, за яким аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В цьому полягає специфіка аліментних правовідносин, оскільки законодавець стає на захист інтересів одержувача аліментів, передбачаючи можливі намагання з боку відповідача по справі затягувати судовий процес з метою ухилення від сплати аліментів. Важливим у цьому випадку є чітке визначення моменту подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЦПК України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється, оформлюється і передається судді в порядку черговості. Позовна заява про стягнення аліментів може бути подана особисто стороною чи її представником через канцелярію суду. В такому випадку вона вважатиметься поданою в день відповідної реєстрації в канцелярії. Позивачеві варто одержати відмітку канцелярії суду на своєму примірнику позову про дату його реєстрації. Окрім цього, позовна заява з додатками може бути надіслана поштою чи іншими засобами зв'язку. Ч. 6 ст. 70 ЦПК України передбачає, що строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку. Тобто у тому випадку, коли позовна заява надсилається через пошту чи передається іншими засобами зв'язку, то днем подачі позову вважається день відповідного відправлення, який підтверджується відповідною відміткою відправлення (квитанція про відправку рекомендованого чи цінного листа, штемпель на конверті тощо) .

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи ту обставину, що у разі спору щодо утримання дитини розмір аліментів у всіх випадках встановлюється судом, дана стаття в ч. 1 надає невичерпний перелік обставин, що беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків на користь дитини, суд має враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини. Зокрема, чим гірше стан здоров'я дитини, тим більше коштів на утримання вона потребує. Так, якщо дитина є інвалідом, страждає на тяжке захворювання або їй заподіяно каліцтво, суд повинен вважати такі обставини підставою для збільшення розміру аліментів. Суд зобов'язаний також враховувати матеріальне становище дитини. Тобто, чим краще дитина матеріально забезпечена за рахунок, наприклад, заробітку, дивідендів, стипендії, інших доходів, тим меншу суму аліментів вона може отримати від батьків. Суд, таким чином, враховує ту обставину, що дитина потенційно може працювати або реально працює та має достатній заробіток. У даному випадку слід враховувати положення ст. 21 Закону України "Про охорону дитинства" , якими передбачено, що трудове повноліття настає з 16 років. Водночас, за згодою одного із батьків або особи, яка їх замінює, можуть, як виняток, прийматися на роботу особи, які не досягли 15-річного віку, за умови, що це не завдає шкоди їх здоров'ю та навчанню. За таких обставин суд може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину) , що має сплачувати той з батьків, який є їх платником аліментів. При розгляді справи про стягнення аліментів при визначенні їх розміру, суд повинен враховувати також стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків дитини, з якого вони будуть стягуватися. Так, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом I, II чи III групи, він повинен цю обставину врахувати як підставу для зменшення їх розміру. І навпаки, якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину) , що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Дана стаття встановлює, що суд повинен враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, яких він відповідно до вимог СК України зобов'язаний утримувати (гл. гл. 9, 15, 16 СК України) . Зазначені особи можуть бути матеріально менш забезпеченими, ніж дитина, на утримання якої стягуються аліменти. За таких обставин суд може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину) , що підлягає стягненню з платника аліментів. Суду слід враховувати й інші обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. Такими іншими обставинами можуть бути випадки, коли дитина, на утримання якої стягуються аліменти, одержала у порядку спадкування чи за договором дарування майно, що дає їй достатні кошти на утримання самої себе. Тому за таких обставин суд може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину) , що підлягає стягненню з платника аліментів. Усе вище зазначене повною мірою стосується і тих випадків, коли розмір аліментів суд визначає у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) . Водночас при визначенні частки заробітку (доходу) платника аліментів суд повинен враховувати вимоги ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" , якою передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вказані положення застосовуються також при зверненні стягнення на належні платнику аліментів стипендію та інші доходи, зазначені у ст. 69 даного Закону. Звернення стягнення на пенсію здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" . Відповідно до ч. 2 даної статті розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП України, робота за контрактом за кордоном тощо) . Дана норма передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній буде визначатися судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Слід враховувати також і рекомендації надані в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, із змісту якого вбачається, що розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого в ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року, він не повинен перевищувати в цілому 70 відсотків заробітної плати цієї особи (абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року) . Порядок стягнення аліментів на утримання дитини визначено в ст. 71 Закону "Про виконавче провадження" , а також в ст. ст. 194 - 197, 274 СК України.

Згідно ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Загальним обов'язком батьків, який покладається на них СК України, є обов'язок утримувати своїх дітей. За загальним правилом, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (18 років) . Після цього батьки можуть продовжувати утримання, але це є їхнім правом, а не обов'язком, за виключенням випадків, передбачених гл. 16 СК України. Так, відповідно до правил даної статті батьки продовжують бути зобов'язаними утримувати свою дитину після досягнення нею повноліття за наявності у сукупності таких обставин: 1) дочка або син є непрацездатними. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Отже, українське законодавство виділяє три основні види непрацездатності: непрацездатність за віком, непрацездатність за станом здоров'я, непрацездатність у зв'язку із входженням особи до групи осіб, які мають право на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Для даної статті важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров'я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" ) . Подібне визначення інваліда міститься й в Законі України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" . Для застосування правил даної статті не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Непрацездатними також є особи, які досягли пенсійного віку. За загальним правилом, пенсійний вік настає для чоловіків в 60 років, для жінок - в 55 років (ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" ) . Звідси слідує, що право на матеріальне утримання мають також повнолітні діти, які досягли пенсійного віку. Хоча на практиці випадки звернення осіб пенсійного віку до своїх батьків з вимогою про надання утримання не зустрічаються. 2) непрацездатні повнолітні діти потребують матеріальної допомоги. Під потребою матеріальної допомоги розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги - пенсій та допомог у зв'язку з інвалідністю. При цьому якщо особа, хоча і є інвалідом з дитинства, але отримала професію (наприклад, програміста) та самостійно заробляє гроші, вона не може вимагати утримання від своїх батьків. 3) наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Батьки не будуть зобов'язані утримувати повнолітню дитину, якщо вони самі є непрацездатними та потребують допомоги або якщо їхній заробіток не дозволяє їм здійснювати утримання. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Дана стаття розповсюджує обов'язок батьків надавати утримання повнолітнім дітям на випадки, коли дитина продовжує навчання та потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) , виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів (п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року) : 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. СК України не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов'язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину (наприклад, ухвала Верховного Суду України від 20.10.2005 року по справі № 6-11522кс05) . Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. В разі відмови батьків від утримання повнолітньої дитини в період навчання, стягнення з них аліментів проводиться в судовому порядку. Позов до суду в такому випадку може подати як самі дочка або син, так і той з батьків, з ким проживає дочка або син. При цьому стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття здійснюється в судовому порядку за новою позовною заявою (п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року) . Це означає, що навіть якщо батьки дитини виплачували їй аліменти до досягнення повноліття за рішенням суду, після досягнення такою особою повноліття має бути винесене нове судове рішення щодо продовження стягнення аліментів з батьків. Подаючи позовну заяву до суду, особа має довести наявність передбачених даною статтею факторів, які надають право стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, сина, які продовжують навчання.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виходячи із правил даної статті, аліменти на повнолітніх дочку, сина можуть бути визначені у трьох основних формах: 1) у твердій грошовій сумі, тобто у фіксованому розмірі в гривнях, який буде однаковим протягом всього періоду сплати аліментів; 2) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Слід зазначити, що СК України говорить саме про дохід платника, під яким розуміється сума будь-яких коштів, вартість матеріального і нематеріального майна, інших активів, що мають вартість, у тому числі цінних паперів або деривативів, одержаних платником податку у власність або нарахованих на його користь, чи набутих незаконним шляхом протягом відповідного звітного податкового періоду з різних джерел як на території України, так і за її межами (ст. 1 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" ) . Тобто сума аліментів буде відраховуватися не тільки із заробітної плати платника, але і із будь-яких інших отриманих ним доходів. В такому випадку сума аліментів, сплачуваних батьками на утримання повнолітньої дочки, сина, в кожному місяці буде різною. 3) У змішаній формі, що означає, що аліменти можуть складатися із певної твердої суми, яка гарантована буде виплачена в якості утримання, та із певної частини доходу платника, яка буде збільшувати суму утримання. Конкретний розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки, сина визначається судом з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України. До таких обставин відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При прийнятті рішення про стягнення аліментів з одного з батьків та визначенні розміру аліментів суд має взяти до уваги також можливість надавати повнолітнім дочці, сину утримання іншими близькими родичами. До них дана стаття відносить іншого з батьків, дружину або чоловіка повнолітньої дочки, сина або їхніх повнолітніх працездатних дітей. Зрозуміло, що не всі такі родичі можуть бути в кожному випадку (наприклад, особа віком від 18 до 23 років може мати дружину або чоловіка, але не може мати повнолітніх дочку або сина) . Але якщо один з батьків такої особи або її чоловік (дружина) здатні надавати їй утримання на час навчання, розмір аліментів, що стягується з другого з батьків, може бути зменшений.

Згідно ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

Дана стаття має відсилочний характер та передбачає застосування певних норм щодо стягнення аліментів на утримання дитини щодо відносин по утриманню повнолітнього сина або дочки. Так, один з батьків - платник аліментів може організувати добровільне утримання аліментів із його заробітної плати (ст. 187 СК України) . Батьки можуть укласти між собою договір про сплату аліментів на дитину (ст. 189 СК України) . Розмір присуджених аліментів може бути змінений за правилами ст. 192 СК України. Також батьки можуть бути достроково звільнені від обов'язку сплати аліментів на повнолітню дочку або сина в разі набуття ними права власності на нерухоме майно (ст. 190 СК України) .

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення абз. 3 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року, згідно якому у разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв'язку з цим стягуються аліменти.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) .

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 11 ЦК України) .

Крім того, суд вважає за можливе взяти уваги положення ч. 5 ст. 183 СК України, згідно якій той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" № 1801-VIII від 21.12.2016 року, згідно якій Верховна Рада України установила у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні.

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги положення ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02.06.2016 року, із змісту якої вбачається, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Крім того, суд враховує, що станом на день ухвалення рішення середньомісячна статистична заробітна плата штатного працівника по м. Суми становить 6287 грн. , а з урахуванням утримання 18 % податку на прибуток та 1,5 % військового збору, тобто з урахуванням утримання 19,5 % від 6287 грн. , розмір середньомісячної заробітної плати штатного працівника по м. Суми становить 5061,04 грн. .

Аналізуючи встановлені обставини справи, наведені норми законів, якими врегульовані вказані спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Отже, що стосується вимоги позивачки ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів на дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення нею Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а саме: до 30 червня 2021 року, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, то суд дійшов наступного висновку.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати свою повнолітню тимчасово непрацездатну дочку ОСОБА_4, яка продовжує навчання і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги (в силу вимог закону, а саме: ч. 1 ст. 198, ч. 1 ст. 199 СК України) , оскільки відповідач ОСОБА_2 може надавати таку матеріальну допомогу, бо є працездатною та офіційно працевлаштованою особою, яка отримує регулярний та стабільний заробіток (дохід) , відтак суд дійшов висновку про те, що з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути аліменти.

Оскільки позивачкою ОСОБА_1 їхня з відповідачем ОСОБА_2 повнолітня дочка ОСОБА_4 зазначена в позовній заяві як третя особа, а насправді як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки (ст. 35 ЦПК України) , оскільки повнолітня дочка ОСОБА_4 продовжує навчатися та на користь якої у зв'язку з цим мають стягуватися аліменти, оскільки повнолітня дочка ОСОБА_4 володіє майже повним обсягом дієздатності, правоздатності, правосуб'єктності та праводеліктності (за виключенням деяких виборчих прав) , відтак суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти саме на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачки, тобто на користь ОСОБА_4, а не на користь позивачки ОСОБА_1.

Оскільки аліменти сплачуються щомісячно, в силу вимог закону, а саме: ч. 3 ст. 77 СК України, відтак суд дійшов висновку про те, що аліменти з відповідача ОСОБА_2 слід стягувати щомісячно.

Оскільки аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в силу вимог закону, а саме: ч. 1 ст. 79 СК України, відтак суд дійшов висновку про те, що аліменти слід стягувати з 13.09.2017 року, тобто з дня офіційної реєстрації позовної заяви в канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми.

Оскільки навчання повнолітньої дочки ОСОБА_4 розпочалося з 01.09.2017 року, а закінчення навчання (періоду навчання) повнолітньої дочки ОСОБА_4 планується (прогнозується) в червні 2021 року, відтак суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_2 слід стягнути аліменти на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до закінчення нею Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а саме: до 30.06.2021 року.

Оскільки стан стан здоров'я та матеріальне становище повнолітньої дочки ОСОБА_4 задовільні, оскільки стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відповідача по справі ОСОБА_2 задовільні, оскільки у платника аліментів, відповідача по справі ОСОБА_2 знаходиться на утриманні малолітня дитина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки повнолітня ОСОБА_4 є працездатною особою та потенційно може працювати, оскільки позивачка ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та працює на посаді офіціантки в кафе-ресторані "ІНФОРМАЦІЯ_5" , розташованому за адресою: АДРЕСА_2, тобто вона є працездатною та офіційно працевлаштованою особою, отримує певний заробіток (дохід) , а відтак має можливість, може надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці ОСОБА_4, оскільки стягувачем аліментів, позивачкою по справі ОСОБА_1 не доведена наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, належних відповідачеві ОСОБА_2, оскільки стягувачем аліментів, позивачкою по справі ОСОБА_1 не доведені витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, відтак суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) .

Оскільки вимога позивачки ОСОБА_1 про розмір аліментів, який не може бути менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, не базується, не ґрунтується на вимогах чинного цивільного, сімейного, бюджетного законодавства, тощо, відтак суд дійшов висновку про те, що, в цій частині, в задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивачку ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору, в силу вимог закону, а саме: п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року, оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки ОСОБА_1, відтак суд дійшов висновку про те, що з ОСОБА_2 слід стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. .

Із змісту п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України вбачається, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки судом було розглянуто справу про стягнення аліментів, відтак суд дійшов висновку про те, що в даному випадку слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) до закінчення нею Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а саме: до 30.06.2021 року, а в задоволенні решти вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208, 209, 213 - 215, 218, 222 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею Сумської філії Харківського національного університету внутрішніх справ, а саме: до 30.06.2021 року.

У задоволенні решти вимог відмовити за необґрунтованістю.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Сумської області через суд першої інстанції - Ковпаківський районний суд м. Суми, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий: І.Г. Бичков