Справа № 640/5916/17
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2017 р. Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в :

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача 2343 грн. 03 коп. заборгованості, яка виникла в підсумку переплати, що його сімейка отримала від сторони відповідача.

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі, суд прийшов до наступного.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ЦПК України, зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил предявлення позову, повинна відповідати вимогам статей 119 і 120 цього Кодексу.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України, а саме:

-п.6 ч.2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги. До зустрічного позову не додано жодних додатків, які підтверджують вимоги позивача.

-ч.5 ст. 119 ЦПК України, позивачем в повному обсязі не сплачено судовий збір.

-ч.1 ст. 120 ЦПК України, до позовної заяви не додано копії заяви та копії всіх документів, що додаються до неї відповідно до кількості учасників судового процесу.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору 1 % ціни позову, але не менше але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто не менше ніж 640 грн.

Представник позивача в позові просить витрати по судовому збору відкласти до вирішення справи по суті, а по вирішенню покласти на позивача (довідка про пенсійне забезпечення відповідача- в справі).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України з урахуванням майнового стану сторони суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору не більше як до ухвалення судового рішення по справі або звільнити від оплати витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.29 постанови № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У звязку із цим, відсутність у позивача коштів, призначених для сплати судового збору, не може вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати або їх відстрочення.

Таким чином, позивачем не надано доказів на підтвердження скрутного майнового стану, а посилання на пенсійне посвідчення не може вважатися достатньою підставою для відстрочення сплати судового збору за подання даного позову до суду, а тому у задоволенні клопотання про відкладення сплати судового збору слід відмовити.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.2 ст. 124 ЦПК України, до зустрічної позовної заяви, поданої порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу.

Згідно ст. 121 ЦПК України, позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119 - 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Суд вважає необхідним залишити зустрічну позовну заяву без руху та запропонувати позивачу усунути вказані недоліки поданої позовної заяви в строк, наданий судом.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про відкладення сплати судового збору-відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, - залишити без руху.

Надати позивачеві 5-денний строк з моменту отримання ухвали для виправлення недоліків.

Інакше заява буди вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Суддя