Справа № 189/575/17
18.04.2017 року смт. Покровське Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Єдаменко І.В.
при секретарі - Котляревській А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське Покровського району Дніпропетровської області справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті,-
Заявник звернувся до суду з вищеназваною заявою, у якій просить встановити факт смерті матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В заяві вказав, що 05.01.2017 року померла його мати, ОСОБА_2. Свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території України. 18.04.2017 року заявник звернувся до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, щодо реєстрації смерті, на що було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Встановлення факту смерті необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану смерті матері. У Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, роз'яснили, що за правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні зазначено перелік медичних документів, які є підставою для державної реєстрації смерті. Заявник має намір встановити факт смерті матері, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті, видачі свідоцтва про смерть.
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити заяву.
Представник заінтересованої особи Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, надіславши до суду письмову заяву, в якій не заперечує проти задоволення заяви громадянина ОСОБА_1 у справі про встановлення факту смерті і просить провести судове засідання без присутності представника заінтересованої особи.
У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.
Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії VI-УР №1113725, виданого 26.12.1964 р. ОСОБА_2, являється матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Лікарського свідоцтва про смерть № 2 від 06.01.2017 р. ОСОБА_2, 05.01.2017 р. - померла у віці 82 років в с. Орлово-Іванівка, Шахтарського району, Донецької області. (а.с. 10).
Відповідно до копії листа Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 18.04.2017 року ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації смерті його матері, ОСОБА_2, у зв'язку з тим, що відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або посадовими особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с.11).
Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.
Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Донецьк віднесено до населених пунктів, які визнано тимчасово окупованими територіями.
Відповідно до ч. 2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Статтею 18 зазначеного вище закону, громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 234 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення доля охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових прав або підтвердження чи відсутність неоспорюваних прав.
Згідно ст. 257-1 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.
Згідно з абз. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. У даному випадку заяву подано ОСОБА_1, який є сином померлої.
Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1М, є громадянином України, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3. Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2, яка є матір'ю заявника і померла 05.01.2017 р. на тимчасово непідконтрольній Україні території, у с. Орлово Іванівка, Шахтарського району, Донецької області, що унеможливлює реєстрацію факту смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану України.
Після її смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть установленого зразку, а медичне свідоцтво про смерть №2, з якого видно, що ОСОБА_2, померла 05.01.2017 р. в с. Орлово Іванівка, Шахтарського району, Донецької області, не може бути використано заявником для реєстрації смерті на території України.
Беручи до уваги, що від встановлення факту смерті ОСОБА_2 залежить виникнення особистих майнових прав заявника, а законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також той факт, що заявник має на меті встановити факт смерті ОСОБА_2 для отримання свідоцтва про смерть та для подальшого його використання в цивільно-правових відносинах згідно законодавства України, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, суд вважає факт смерті ОСОБА_2 встановленим.
Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання (ч.4 ст.257-1 ЦПК України).
Таким чином, керуючись ст.ст. 3, 15, 64, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті - задовольнити.
Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 05.01.2017 року в с. Орлово Іванівка Шахтарського району Донецької області, Україна.
Відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 257-1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення шляхом його невідкладного направлення до Покровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області для державної реєстрації смерті ОСОБА_2.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Покровський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не скасоване.

Суддя І.В. Єдаменко