Справа №642/1471/17
Провадження №2/642/883/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Скляренко С.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2, нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про скасування записів в реєстрі, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить:

1) скасувати запис про реєстрацію права власності на імя ТОВ «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3;

2) скасувати запис про реєстрацію права власності на імя ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, здійснений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4;

3) визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Вказаний позов ухвалою суду від 29 березня 2017 року був залишений без руху, з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Відповідно до положень частини другої зазначеної статті, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи (ч. 2 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до п. п. «а» п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Відповідно до ч. 2ст. 6 Закону України «Про судовий збір», - у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Таким чином, суд наділений правом попередньо визначити позивачу розмір судового збору в межах максимальної ставки, встановленої Законом України «Про судовий збір» з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Позивачем зазначено ціну позову за майнову вимогу в сумі 290375,00 грн., при цьому в якості доказу підтвердження вартості квартири АДРЕСА_1 надано договір купівлі-продажу зазначеної квартири, який був укладений між нею як Покупцем та ОСОБА_5 як Продавцем у 2006 році.

Як вбачається з квитанції №150351034 від 07.12.2016, позивач здійснив сплату судового збору за майнову вимогу (п. 3 прохальної частини позову) в розмірі 2903,75 грн.

Проте, визнати таку ціну такою, що на даний час відповідає дійсній вартості спірного майна не можна, вона явно занижена.

Тому, з огляду на обсяг спірного майна, його розташування (двокімнатна квартира загальною площею 92.0 кв.м., розташована в будинку №38 по вул. Чоботарська в м. Харкові), виходячи із загальнодоступних даних про вартість нерухомості, судом був попередньо визначений судовий збір за вимогу майнового характеру в розмірі максимальної ставки , передбаченої ст. 4 ч. 2 п. 1 Закону України "Про судовий збір", що на час звернення ОСОБА_1 з позовом становить 8000 грн., з зарахуванням вже сплачених 2903,75 грн., у разі не сплати судового збору у відповідності до фактичної ринкової вартості зазначеної квартири на дату звернення до суду з даним позовом.

Для усунення цих недоліків судом був установлений строк два дні з моменту отримання ухвали.

Від позивача 18 квітня 2017 року на адресу суду надійшла заява, в якій ОСОБА_1 зазначає про неможливість визначити вартість майна, яке на даний час належить іншій особі, і безпідставність визначення судом максимальної ставки судового збору, що позбавляє її права на судовий розгляд.

За ст.129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та прецедентна практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Так, практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Так, у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_5 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вищевказана ухвала суду про залишення позову без руху від 29 березня 2017 року позивачем не виконана і тому, відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, позов слід вважати неподаним і повернути позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», ОСОБА_2, нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про скасування записів в реєстрі, визнання права власності - визнати неподаною та повернути позивачу.

Повідомити позивача, що згідно з ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.О.Скляренко