Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С. Писаної Т.О.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Кунянська сільська рада Гайсинського району Вінницької області, про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її матері, ОСОБА_5, вона звернулась до Гайсинської державної нотаріальної контори Вінницької області про прийняття спадщини, де дізналась про те, що спадкова справа вже відкрита за заявою ОСОБА_6, яка є онукою померлої. Так, 12 червня 2003 року ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений секретарем Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, відповідно до умов якого все своє майно заповіла ОСОБА_6 Позивач вказує, що заповіт не може вважатись дійсним, оскільки її мати ОСОБА_5 не спроможна була розуміти свої дії внаслідок зловживання алкоголем, через поганий зір та без сторонньої допомоги не могла ознайомитись з текстом заповіту. ОСОБА_3 вважає, що відповідач фактично ввела в оману ОСОБА_5, пообіцявши доглядати спадкодавця, але обіцянку не виконала. Крім того, заповіт було посвідчено секретарем виконавчого комітету Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області без рішення виконкому про надання таких повноважень. Також спірний заповіт було прочитано вголос, тому що ОСОБА_5 не могла його прочитати, але запису про це в заповіті не зроблено.

Враховуючи викладене, ОСОБА_3, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, посвідчений 20 червня 2003 року секретарем Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спірні правовідносини регулюються ЦК України 2004 року, відповідно до норм якого відсутні правові підстави для задоволення позову з указаних вище підстав, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Разом з тим, заповіт від 12 червня 2003 року є нікчемним, оскільки відсутнє рішення виконкому Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про покладення на секретаря повноважень щодо вчинення нотаріальних дій.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що 12 червня 2003 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіла все своє майно онуці ОСОБА_6, заповіт посвідчено секретарем виконкому Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Судом також встановлено, що відсутнє рішення виконкому Кунянської сільської ради Гайсинського району Вінницької області про покладення на секретаря повноважень щодо вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року.

ЦК України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (п. 4 Прикінцевих та перехідних положень).

Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч. 1 ст. 5 ЦК України).

Таким чином, спірні правовідносини у справі регулюються ЦК УРСР 1963 року в редакції, чинній на момент складення спірного заповіту.

Разом з тим, визнання заповіту нікчемним нормами ЦК УРСР 1963 року не передбачено.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Таким чином, суди попередніх інстанцій всупереч вимогам статей 213, 214 ЦПК України на вищенаведені положення закону та обставини справи уваги не звернули, невірно застосували норми права, а тому дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для визнання спірного заповіту нікчемним.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 13 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

Т.О.Писана

О.В.Умнова

І.М. Фаловська