Провадження 2/127/4987/17
УХВАЛА

09 серпня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., вирішуючи питання про відкриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» про визнання договору відступлення права вимоги в частині стягнення боргу недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", оскільки позивачем не додано документи про сплату судового збору.

Частиною 5 ст. 119 ЦПК Українивизначено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В позовній заяві позивач зазначає, щовін звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Суддя не погоджується з даною думку, з наступних підстав.

В Законі України "Про судовий збір" пільг щодо сплати судового збору споживачами за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не передбачено.

Проте, в ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" зазначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Однак, листом Міністерства юстиції України від 26.12.2008 року № 758-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії" зазначено, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Спеціальним нормативно-правовим актом щодо сплати судового збору є Закон України «Про судовий збір», а Закон України «Про захист прав споживачів»- загальним нормативно-правовим актом. Таким чином, під час вирішення питання про сплату судового збору підлягає застосуванню Закон України «Про судовий збір».

Аналогіна правова позиція, викладена і в постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року по справі № 6-1121цс16, в якій зазначено, що за загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України. Обовязок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збірце процесуальний обовязок, визначений нормами процесуального права. Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір». Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір та подати про це до суду відповідний документ.

За таких обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-капітал» про визнання договору відступлення права вимоги в частині стягнення боргу недійсним залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що в разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатися поданою у день первинного подання її до суду, інакше - неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: