Справа № 188/738/17
Провадження № 2-о/188/24/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Хандрига Л.І.

за участю присяжних: Синиця В.О., Правда Л.В.

за участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_3, адвокат Шиманський Т.А.

від зацікавленої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу

за заявою ОСОБА_3 (с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області)

зацікавлена особа: Петропавлівський РС ГУДМС України в Дніпропетровській області (смт. Петропавлівка Петропавлівського району Дніпропетровської області)

про визнання особи безвісно відсутнім

ВСТАНОВИВ:

Заявник - ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, відповідно до якої просить визнати безвісно відсутнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Першотравенськ Дніпропетровської області.

Заява мотивована тим, що з 04.11.2011 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3. На початку 2013 року вони припинили подружні відносини і чоловік виїхав на постійне місце проживання до м. Челябінськ Російської Федерації, в зв'язку з чим заявник просить визнати її чоловіка - ОСОБА_5 безвісно відсутнім.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги в повному обсязі з обставин, викладених в заяві, і просили їх задовольнити, посилаючись на те, що визнання чоловіка безвісно відсутнім їй необхідно для того, щоб вивезти дитину за кордон на змагання.

Представник Петропавлівського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить розглянути заяву без участі їх представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника та її представника, допитаного в судовому засіданні свідка вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 04.02.2011 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області 04.02.2011р. (а.с. 8).

Від вказаного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась ОСОБА_6, про що свідчить свідоцтво про народження від 04.02.2011р. (а.с. 7).

Згідно акту проведення перевірки факту проживання ОСОБА_5 від 31.05.2017 року встановлено, що ОСОБА_5 зі слів свідків зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 але фактично не проживав. За цією адресою зареєстрована його дружина - ОСОБА_3 та його донька - ОСОБА_6 (а.с. 11).

Відповідно до висновку про результати розгляду звернення від 14.03.2017 року, який було прийнято на підставі заяві ОСОБА_3 щодо пошуку ОСОБА_5, враховуючи наявну інформацію щодо виїзду та проживання з 2013 року на території Російської Федерації ОСОБА_5, 1983р.н. та відсутність інформації, яка змогла вказувати на вчинення кримінального злочину у відношенні нього, вважали би по заяві ОСОБА_3 перевірку закінченої (а.с. 10).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так, в судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_9, який суду пояснив, що ОСОБА_5 є його двоюрідним братом, з яким вони постійно спілкувались до від'їзду ОСОБА_5 до Росії на постійне місце проживання. В 2014 році ОСОБА_5 приїздив і вони бачились. При їхній зустрічі ОСОБА_5 казав, що проживає в Росії і всім задоволений.

Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Так, згідно ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства, заявник повинен у судовому засіданні довести обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.

Так, в якості підтвердження своїх вимог заявник, в тому числі, посилається на свідчення свідка ОСОБА_9

Між тим, останній зазначив, що останній раз спілкувався з ОСОБА_5 в 2014 році і він йому особисто повідомляв, що постійно проживає в Росії і все у нього добре.

Відповідно до листа Першотравенського міського відділу державної виконавчої служби від 27.07.2017р. в розшук боржника - ОСОБА_5 не оголошено (а.с. 50).

Як було зазначено вище, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування (ч. 1 ст. 43 ЦК України).

Таким чином, можливість визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою обумовлена тривалою відсутністю у місці постійного проживання.

Відповідно до доктрини цивільного права у випадку визнання фізичної особи безвісно відсутньою має місце умовна презумпція смерті (немає підстав вважати її живою), а у випадку оголошення її померлою - безумовна презумпція смерті (є підстави, що дають припустити її смерть).

В той же час, суд відмовляє у задоволенні заяви, якщо буде встановлено місцеперебування фізичної особи щодо якої вирішується питання про визнання її безвісно відсутньою або оголошення померлою, а також у тому разі, якщо строк невідомості місцеперебування особи менший за встановлений законом.

Так, згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 31.07.2017 року, за відомостями виконавчого комітету Першотравенської міської ради ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з вибуттям до нового місця проживання АДРЕСА_3 з 12.02.2015р. (а.с. 49).

Отже, відомості про нове місце проживання, згідно вказаної довідки, відомі, а відсутність спілкування між заявником та її чоловіком, обумовлені небажанням останнього, не може бути підставою для визнання цієї особи безвісно відсутньою, виходячи з чинного законодавства.

До того ж, як зазначила заявник в судовому засіданні, вона не зверталась до суду із заявою для реалізації свого права щодо виїзду за кордон з дитиною без згоди батька, з чого суд приходить до висновку, що заявник не вичерпала всі можливості вирішення питання, за для якого звернулась з вказаною заявою.

Крім того, як повідомила заявник в судовому засіданні, родичі її чоловіка - ОСОБА_5 особисто повідомляли їй, що останній в 2013 році виїхав на постійне місце проживання до м. Челябінськ Російської Федерації.

Отже, вони не вважають його таким, що є безвісно відсутнім.

Перебування, працевлаштування та проживання ОСОБА_5 в конкретному місті також підтверджено і свідком в судовому засіданні.

Отже, в розумінні Цивільного кодексу України, ОСОБА_5 за наявності інформації, що встановлена в судовому засіданні при розгляді заяви, не є особою, яку можна визнати безвісно відсутньою.

На підставі викладеного, заявлені вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 57-60, 79, 88, 212, 213-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра

Присяжні В.А. Синиця

Л.В. Правда