Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1316/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював на посаді першого заступника генерального директора КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради з 13.11.2014 року по 16.11.2015 року.

Наказом (розпорядженням) №73к від 16.11.2015 року був звільнений з підприємства у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним, оскільки проведено по надуманих мотивами, у зв'язку з виниклими протиріччями з генеральним директором підприємства з приводу подальшого соціально-економічного розвитку підприємства, а зокрема, перегляду діючих тарифів.

При цьому його звільнення не було погоджено з профспілкою, що діє на підприємстві. Профком КП «Облводоканал» ЗОР не дав згоду на скорочення посади заступника генерального директора по причині необ'єктивного підходу до питання скорочення.

В порушення вимог ст.49-2 КЗпП України йому не запропонована посада заступника генерального директора з капітального будівництва, у зв'язку з звільненням з даної посади ОСОБА_4, а згодом, у зв'язку з введенням в штатний розклад замість посад заступника генерального директора з капбудівництва, не запропонована посада начальника відділу капітального будівництва. На зазначену посаду 05.10.2015 року був прийнятий ОСОБА_5

На підставі зазначеного просив поновити його на посаді першого заступника генерального директора КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради, стягнути з відповідача на його користь втрачений заробіток за час вимушеного прогулу з 16.11.2015 року по день поновлення на роботі.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року позов задоволено частково. Поновлено ОСОБА_3 на посаді першого заступника директора КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради. Стягнуто з КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради на користь ОСОБА_3 втрачений заробіток за час вимушеного прогулу з 17.11.2015 року по 18.05.2016 року в розмірі 54 614,88 грн. Стягнуто з КП «Облводоканал» у дохід Держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Облводоканал» Запорізької міської ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 року апеляційну скаргу КП «Облводоканал» Запорізької обласної ради задоволено. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року у цій справі скасовано і ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25 січня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Запорізької області від 30 серпня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 працював на посаді першого заступника генерального директора КП «Облводоканал» з 13 листопада 2014 року (т.1, а.с.10-19).

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці відповідач прийняв накази №139 від 07.08.2015 року «Про скорочення штату та зміну істотних умов праці» та від 10.09.2015 року «Про попередження про наступне звільнення».

Із організаційної структури підприємства виведено посаду першого заступника генерального директора, що підтверджується наданими штатними розписами працівників апарату управління станом на 01.09.2015 року та 17.11.2015 року, з перерозподілом функціональних обов'язків на заступника генерального директора та технічного директора «Облводоканал». Згадані рішення (накази) є чинними.

14.09.2015 року ОСОБА_3 попереджено про скорочення займаної ним посади з повідомленням про відсутність вакантних посад на підприємстві.

Наказом (розпорядженням) в.о. генерального директора КП «Облводоканал» №73к від 16.11.2015 року позивач був звільнений з підприємства у зв'язку зі скороченням штату згідно ст. 40 п.1 КЗпП Україні ( т.1, а.с.3 ).

Нормами ст. 64 ГК України передбачено, що підприємство може складатися з функціональних структурних підрозділів апарату управління ( відділів, тощо) і воно самостійно визначає свою структуру, встановлює численність і штатний розпис.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пп. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

За приписами ч.ч. 1,3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов'язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. З ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-491цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

На виконання вимог ст.10 ЦПК України, за положеннями якої суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, апеляційним судом витребувано довідку про наявність вакантних місць на КП «Облводоканал» станом на 09 вересня 2015 року та 16 листопада 2015 року.

Як вбачається з Довідки № 13/938 від 26.07.2017 року «Про наявність вакантних місць на КП «Облводоканал» ЗОР і його цехових підрозділів» станом на 09 вересня 2015 року та 16 листопада 2015 року на підприємстві та його підрозділах існувало 18 вакантних посад, які були укомплектовані вже після наказу №139 від 07.08.2015 року «Про скорочення штату та зміну істотних умов праці» в період з 09.09.2015 року по 03.11.2015 року, в тому числі: інженер 1 категорії, інженер-проектувальник, інженер з проектно-кошторисної роботи, водій автотранспортних засобів, підсобний робітник (т.2, а.с. 17).

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що зазначені посади були запропоновані позивачу. Цей факт не заперечувався представником відповідача в суді апеляційної інстанції.

Посилання представника відповідача в суді апеляційної інстанції на те, що позивачу було відомо про наявні вакантні посади, перелік яких містить Довідка № 13/938 від 26.07.2017 року, не заслуговує на увагу, оскільки на підтвердження зазначених обставин відповідачем не надано належних доказів, що є його обов'язком в розумінні положень ст.ст.10, 60 ЦПК України.

Судом першої інстанції також встановлено, що 12.10.2015 року адміністрацією відповідача до первинної профспілкової організації КП «Облводоканал» надано подання щодо надання згоди на звільнення ОСОБА_3 у зв'язку з скороченням посади 1-го заступника генерального директора підприємства та довідка про відсутність іншої роботи, яку б останній міг би виконувати за своїм фахом і кваліфікацією, проте в наданні згоди відмовлено з посиланням на те, що останній є кваліфікованим спеціалістом у сфері житлово-комунальних послуг ( т.1, а.с.114, 40, 4-5 ).

При цьому, як пояснила допитана в якості свідка на виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2017 року (т.1,а.с.165-167) голова профспілкового комітету КП «Облводоканал» Ветрова В. М., до первинної профспілкової організації адміністрацією підприємства була надана довідка про відсутність будь-яких вакансій на підприємств (т.1, а.с.206).

За таких обставин обґрунтованість ненадання профспілковим комітетом згоди на звільнення ОСОБА_3 на підставі п.1 ст.40 КЗпП України не має правового значення для розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що звільнення позивача із займаної посади проведене без законних підстав, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, позивач має бути поновлений на посаді, вимушений прогул підлягає компенсації у розмірі середнього заробітку.

За змістом ст. ст. 116, 117 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку

Вирішуючи питання в частині позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради про оплату за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції, вірно застосувавши положення ст.ст. 116-117 КЗпП України, оцінивши докази відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про часткове в сумі 54 614 гривень 88 коп. задоволення вимог позивача.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду першої інстанції та не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміну оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин колегія вважає, що ухвалене в справі судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: