Справа №647/1648/17
Провадження № 2/647/599/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кириленко М.О.,

за участю секретаря Пелюховської Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Бериславі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: орган опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування Козацької селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якій зазначила, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості про батька записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного Кодексу України. ОСОБА_2, перебуваючи в СІЗО м.Херсона, ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину ОСОБА_3. Рішенням виконавчого комітету від 22.05.2008 року №67 позивача тимчасово призначено опікуном над малолітнім онуком, який позбавлений батьківського піклування в зв'язку з тим, що його мати є одинокою матір'ю та утримується в слідчому ізоляторі м.Херсона з 17 жовтня 2007 року. Після виходу відповідача з місць позбавлення волі вона не опікувалася дитиною на достатньому рівні, не утримувала його, не давала йому належної материнської любові та підтримки, не виявила наміру повернути дитину та проживати разом з ним, натомість займалася влаштуванням особистого життя. Дитина з народження і по теперішній час проживає разом з позивачем - рідною бабусею, навчається у Козацькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, мати ОСОБА_3 не відвідує навчальний заклад, не цікавиться його навчанням, успіхами та досягненнями; участі у батьківських зборах не приймала. На даний час ОСОБА_2 проживає в місті Нова Каховка, не працює, вихованням дитини не займається, здоров'ям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає, веде аморальний спосіб життя, перебуває на обліку в Новокаховському психоневрологічному диспансері. У зв'язку з наведеним просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина, оскільки вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по її вихованню, призначити її опікуном вихованню та стягнути аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, згідно наданої заяви просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнала.

Представники органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації орган опіки та піклування Козацької селищної ради позов підтримали.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до статті 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Стаття 18 Конвенції про права дитини передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, яке видано Відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 08.05.2008 року, актовий запис № 231, матір'ю дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідачі по справі - ОСОБА_2 (а.с.8).Відповідно до довідки (а.с.9) відомості про батька записані за заявою матері згідно з частиною першою статті 135 Сімейного Кодексу України.

Малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем по справі - бабусею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2.

Мати проживає окремо від сина за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 4 класу Козацької загальноосвітньої школи та за місцем навчання характеризується позитивно. Згідно характеристики школи від 22.06.2017 року ОСОБА_3 проживає разом з бабусею та дідусем, мати ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дитини, навчанням сина не цікавиться (а.с. 11).

Згідно листа лікаря-педіатра від 21.06.2017 року неповнолітнім ОСОБА_3 опікується його бабуся та дідусь (а.с.12).

Із висновку органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації від 06.10.2017 року № 001/19-2591/0/2017/602-210 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно її сина, оскільки остання злісно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина та призначити опікуном дитини ОСОБА_1.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засідання пояснили, що за дитиною з народження доглядають бабуся та дідусь. Мати не приділяє сину жодної уваги, не приїздить, не цікавиться його життям.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що позивачем суду надано достатньо доказів, які свідчать про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню своєї дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов'язками відносно дитини.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частинами 2, 3 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення аліментів законними, у зв'язку із чим, такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150,164,165,180 СК України, ст.ст. 10,11,60,209,212-215,218 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву- задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно її сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначивши над ним опікуном ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини усіх видів її доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.07.2017 року і до повноліття дитини - до ІНФОРМАЦІЯ_5.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 640 гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд Херсонської області, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О.Кириленко