Справа № 521/6489/16-ц
Провадження № 2/521/901/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_3, за участі третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

05.04.2016 року Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку»(далі - ПАТ «ВБР», банк) звернулося до суду з позовом до ТОВ «Мебельбан», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.11.2016 року було закрито провадження в частині позовних вимог ПАТ «ВБР» до ТОВ «Мебельбан» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

23.02.2017 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси залучено до участі у справі у якості третьої особи ТОВ «Мебельбан».

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 21.03.2013 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Мебельбан» укладено кредитний договір № MKLNU2.6306.007.

Відповідно до пп. 1.1,1.1.1,1.1.2.1.1.3 кредитного договору Банк зобовязався надати ТОВ «Мебельбан» кредит у розмірі 400 000,00 грн. строком до 20.03.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0% річних та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 0,00% від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати. Згідно п.1.2 Кредитного договору кредит надавався позичальнику на цілі: поповнення обігових коштів. А відповідач зобовязався щомісячно, в період сплати, передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.5. Кредитного договору.

Додатковою угодою №1 від 28.04.2014 року до Кредитного договору № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року п.1.1.1. Викладено в наступній редакції: «Кредит надається в розмірі 483329,00 грн.» п. 1.2 в наступній редакції: «Термін користування кредитом: до 20 квітня 2016 року». Пункт 1.4. «Кредитного договору вид кредиту: поновлювана кредитна лінія».

Пункт 2.2. Кредитного договору викладено в наступній редакції «2.2. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки. А також інших витрат виступає ОСОБА_4 застави № ZXD019500.6306.008 від 21.03.2013 року, ОСОБА_4 іпотеки № ZXRО19521.6339.009 від 28.04.2014 року. ОСОБА_4 поруки № РХ029031.6339.006 від 21.03.2013 року.

Позивач вказує, що для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Мебельбан» та ОСОБА_3 (далі поручитель) 21.03.2013 року укладено ОСОБА_4 поруки № РХ029031.6339.006 (далі договір поруки -1). Згідно п.2.1 Договору поруки 1, поручитель поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання ТОВ «Мебельбан» зобовязань за кредитним договором № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2017 року, а саме: зобовязань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін відповідно до п.2 Договору поруки поручитель відповідає перед позивачем за виконання зобовязань за Кредитним договором в повному обсязі, в тому ж розмірі, що і відповідач ТОВ «Мебельбан», включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені, терміни та умови повернення якого встановлені Кредитними договором та будь-якими додатковими угодами до нього, в тому числі збільшуючи ми основне зобовязання. Згідно п.4 Договору поруки у разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору поруки № РХ029031.6339.006 від 21.03.2013 року. Пункт 2 викладено в новій редакції: «Згідно Кредитного Договору банк встановив Позичальнику поновлювану Кредитну лінію в сумі 483 329,00 грн. зі строком повернення до 20.04.2016 року, щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24,00 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1,00% від суми збільшення кредиту та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0,00 % від суми кредитного договору».

В забезпечення Кредитного договору, між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Мебельбан» 21.03.2013 року укладено договір застави товару в обороті № ZXDO19500.6306.008 згідно п.6 якого заставодавець надав товар в оборот в заставу, що належить йому на праві власності.

Свої зобовязання банк виконав згідно приписів Кредитного договору у повному обсязі, що підтверджується розпорядженням на перерахування кредитних коштів на суму 400000,00 грн. від 21.03.2014 року та розпорядженням на перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника від 30.04.2015 року на суму 300000,00 грн.

Однак, відповідач свої зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконує, а саме: відповідно до п.2.4 Кредитного договору відповідач зобовязаний сплачувати кредит, комісію та проценти: з 1-го по 20-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання даного Кредитного Договору. Заборгованість за відсотками погашається в сумі залишку на 1-ше число кожного поточного місяця за попередній місяць, починаючи з дати підписання Кредитного договору. При несплаті кредиту, комісії, процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими.

Повернення Кредиту здійснюється згідно Графіку погашення, вказаному у п.2.5 Кредитного Договору, який був змінений Додатковою угодою №1 до Кредитного договору від 28.04.2014 року, яка є невідємною частиною Кредитного договору. При невиконанні Графіка зменшення ліміту в зазначений строк, починаючи з наступного дня сума зменшення ліміту вважається простроченою.

Згідно з пунктом 6.2 Кредитного договору за порушення строків погашення кредиту Банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п.1.1.3 кредитного договору (тобто 48% річних) від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому проценти розраховуються на непогашену в строк частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не включається. Строк сплати процентів в день їх нарахування.

ТОВ «Мебельбан» припинив сплату процентів, у звязку з чим, поточна заборгованість по сплаті процентів, станом на 24.03.2016 року становить 590,04 грн. та прострочена заборгованість по сплаті процентів, станом на 24.03.2016 року становить 110219,42 грн.

Відповідно до п.2.5 Кредитного договору позичальник погашає кредит згідно Графіку погашення, кожного поточного місяця. Але, ТОВ «Мебельбан» припинив погашати основний борг та не виконує свої зобовязання за Кредитним договором по теперішній час. Поточна заборгованість по тілу кредиту ТОВ «Мебельбан» становить 20138,90 грн., прострочена заборгованість ТОВ «Мебельбан» по тілу кредиту становить 24.03.2016 року 322219,20 грн.

Відповідно до п.6.4 Кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.

Згідно п.6.6. Кредитного Договору при порушенні позичальником строків платежів за кожним із грошових зобовязань, передбачених Кредитним Договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення Банку в судові органи, позичальник сплачує Банку штраф, який розраховується за наступною формулою: 1000,00 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до п.19 Договору застави товару в обороті ZXDO19500.6306.008 від 21.03.2013 року укладеного забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором за невиконання пп.18.1,18.4,18.5, 18.6 вказаного Договору застави не переукладання договору страхування предмету застави позичальнику нараховано штраф у розмірі 30% від вартості предмету застави. Загальна сума штрафних санкцій за невиконання умов Кредитного договору та договорів забезпечення виконання Кредитного договору ТОВ «Мебельбан» становить 486900,00 грн.

Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, станом на 24.03.2016 року загальна заборгованість по Кредитному договору № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2017 року становить 973 495,25 грн., а саме: поточна заборгованість по тілу кредиту 20 138,90 грн.; прострочена заборгованість по тілу кредиту 322 219,20 грн.; поточна заборгованість за процентами 590,04 грн.; прострочена заборгованість за процентами 110 219, 42 грн.; сума пені 33 427,69 грн., сума штрафу 486 900,00 грн.

З урахуванням того, що ТОВ «Мебельбан» систематично не виконує свої зобовязання по поверненню отриманого кредиту, у визначені Кредитним договором терміни і сумах, позивач відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, пп.3.1.9,3.1.10,3.1.11 п.6.1 Кредитного договору вимагає повернення кредиту.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за Кредитним Договором № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2017 року в розмірі 973 495,25 грн., яка складається з: поточної заборгованості по тілу кредиту 20 138,90 грн.; простроченої заборгованості по тілу кредиту 322 219,20 грн., поточної заборгованості за процентами 590,04 грн.; простроченої заборгованості за процентами 110 219,42 грн., суми пені 33 427,69 грн., суми штрафу 486 900,00 грн.

Представника позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представника відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позову у звязку безпідставністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 21.03.2013 року між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Мебельбан» укладено кредитний договір № MKLNU2.6306.007 (т.1, а.с. 9-13)

Відповідно до пп. 1.1,1.1.1,1.1.2.1.1.3 кредитного договору Банк зобовязався надати ТОВ «Мебельбан» кредит у розмірі 400 000,00 грн. строком до 20.03.2015 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0% річних та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 0,00% від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати. Згідно п.1.2 Кредитного договору кредит надавався позичальнику на цілі: поповнення обігових коштів. А відповідач зобовязався щомісячно, в період сплати, передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п.2.5. Кредитного договору (т. 1, а.с.9-13).

Додатковою угодою №1 від 28.04.2014 року до Кредитного договору № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року п.1.1.1. Викладено в наступній редакції: «Кредит надається в розмірі 483329,00 грн.» п. 1.2 в наступній редакції: «Термін користування кредитом: до 20 квітня 2016 року». Пункт 1.4. «Кредитного договору вид кредиту: поновлювана кредитна лінія».

Пункт 2.2. Кредитного договору викладено в наступній редакції «2.2. В якості забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань, щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки. А також інших витрат виступає ОСОБА_4 застави № ZXD019500.6306.008 від 21.03.2013 року, ОСОБА_4 іпотеки № ZXRО19521.6339.009 від 28.04.2014 року та ОСОБА_4 поруки № РХ029031.6339.006 від 21.03.2013 року.

Свої зобовязання банк виконав згідно приписів Кредитного договору у повному обсязі, що підтверджується розпорядженням на перерахування кредитних коштів на суму 400000,00 грн. від 21.03.2014 року та розпорядженням на перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника від 30.04.2015 року на суму 300000,00 грн. (т. 1, а.с. 23, 25)

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦПК України передбачено що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За приписами ст.ст.58, 59 ЦПК України належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Письмовими доказами відповідно до вимог ст. 64 ЦПК України є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати додання оригіналу ( ч.2 ст.64 ЦПК).

Оригінали письмових доказів, як зазначено у статті 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ПАТ «ВБР» зазначав, що взабезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Мебельбан» та ОСОБА_3 21.03.2013 року укладено ОСОБА_4 поруки № РХ029031.6339.006 та на підтвердження чого до суду було надано КОПІЇ вказаних договорів (т.1. а.с.14)

Згідно копії Договору поруки № РХ029031.6339.006, ОСОБА_3 поручився перед ПАТ «ВБР» за виконання ТОВ «Мебельбан» зобовязань за кредитним договором № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2017 року, а саме: зобовязань, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін відповідно до п.2 Договору поруки поручитель відповідає перед позивачем за виконання зобовязань за Кредитним договором в повному обсязі, в тому ж розмірі, що і відповідач ТОВ «Мебельбан», включаючи сплату Кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені, терміни та умови повернення якого встановлені Кредитним договором та будь-якими додатковими угодами до нього, в тому числі збільшуючими основне зобовязання. Згідно п.4 Договору поруки у разі порушення боржником зобовязання, боржник і поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобовязання в повному обсязі як від боржника і поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є вимога ПАТ «ВБР» про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки в сумі 973 495,25 грн. з ОСОБА_3, як солідарного боржника на підставі ст.ст. 11, 509, 525, 526, 536, 543, 553, 554, 1047-1050, 1054 ЦК України.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 зазначала про те, що матеріали справи не містять доказів укладання між ПАТ «ВБР» та фізичною особою ОСОБА_3 договору поруки за зобовязаннями ТОВ «Мебельбан» та про те, що неможливо отримати з ксерокопії договору кредиту інформації, яка у відповідності до ст.ст. 1047-1050, 1054 ЦК України входить у предмет доказування. Вважає, що із довідки виписки по особовому рахунку за період з 21.03.2013 р. по 23.03.2016 р., наданої позивачем, можливо лише встановити, що банком безпідставно заявлено до розрахунку заборгованості суму пені у розмірі 33 427,69 грн. та штраф 486 900 грн. з огляду на те, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» накладено мораторій на нарахування пені та штрафів за кредитними зобовязаннями ТОВ «Мебельбан», як зареєстрованого на території міста Донецька.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач в якості доказу укладання між ПАТ «ВБР» та фізичною особою ОСОБА_3 договору поруки за зобовязаннями ТОВ «Мебельбан» додав виготовлену на ксероксі копію кількох сторінок Договору поруки № РХ029031.6339.006 від 21.03.2013 року та копію Додаткової угоди № 1 до Договору поруки від 21.03.2013 року, дійсність яких не завірена представником банку, чим порушено вимоги ст. 64 ЦПК України (т.1, а.с. 14-15).

Крім того, в матеріалах справи відсутня чітка копія кредитного договору № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» та ТОВ «Мебельбан», що позбавляє суд можливості встановити дійсні умови за кредитним договором з урахуванням заперечень відповідача.

Додержання принципу змагальності у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України ).

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, реалізації особами, які беруть участь у справі, їхніх прав.

03.11.2016 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси визнана явка представника позивача ПАТ «ВБР» в судове засідання обовязковою.

12.12.2016 року та 23.01.2017 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_5 судом були витребувані докази у ПАТ «ВБР» та зобов'язано надати для огляду в судовому засіданні оригінал та належним чином завірені копії наступних документів:

- кредитний договір № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року, який був укладений між ТОВ «ВБР» та ТОВ «Мебельбан» з додатками;

- договір поруки № РХ029031.6339.006 від 21.03.2013 року, який був укладений між ТОВ «ВБР», ОСОБА_3 та ТОВ «Мебельбан» з додатками;

- докази направлення та отримання відповідачем ОСОБА_3п. досудової вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року (т. 1. а.с.92, т. 2. а.с. 51).

Названі процесуальні документи суду, були отримані представником ПАТ «ВБР» 23.01.2017 року, що підтверджується особистою розпискою представника ( т. 2. а.с.49).

На виконання ухвали суду про витребування доказів від 23.01.2017 року, представником позивача було надано до суду завірену написом «згідно з оригіналом головний юрисконсульт ОСОБА_1 підпис та проставлено дату 23.01.2017 р.» копію Договору поруки № РХ 029031.6339.008 від 11.12.2013 року укладену між ПАТ «ВБР», ОСОБА_3 та ТОВ «Мебельбан» (Т.1 а.с. 100).

Як вбачається з п. 1. копії Договору поруки № РХ 029031.6339.008 від 11.12.2013 року ОСОБА_3 поручається перед банком за виконання позичальником (ТОВ «Мебельбан») зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір термін та умови повернення та плата яких встановлюється кредитним договором № МККU2.6306.010 від 11.12.2013 року та будь якими додатками до нього.

Згідно кредитного Договору банк встановив Позичальнику строковий Кредит в сумі 300 000,00 грн. зі строком повернення до 10.12.2015 року, щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,00 відсотків річних, сплатою одноразової комісії у розмірі 1,00% від суми збільшення кредиту та сплатою щомісячної комісії в розмірі 0,00 % від суми кредитного договору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_4 поруки № РХ 029031.6339.008 від 11.12.2013 року укладений між ПАТ «ВБР», ОСОБА_3 та ТОВ «Мебельбан»забезпечує виконання зобовязань з повернення ТОВ «Мебельбан» отриманого на підставі заяви від 29.04.2014 року траншу в сумі 300 000,00 грн. Окремо зазначила, про неможливість надати до суду оригінали витребуваних договорів, оскільки оригінали кредитних справ були поміщенні для зберігання до сховища відділення № 4 ПАТ «ВБР», розташованого за адресою м. Донецьк, площа Конституції, буд. 4 та 27.09.2016 року невстановлені озброєні особи відібрали приміщення у ПАТ « ВБР».

Крім того, ПАТ «ВБР» листом вих. № 646 від 20.02.2017 року суду повідомив про причини ненадання таких доказів, а також зазначили, що 29.09.2016 року уповноважений Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВБР» звернувся до Шевченківського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, яке 06.10.2016 року було внесено до ЄДРР, на підтвердження чого надано витяг з кримінального провадження № 0012551.

Разом з цим, згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не приймає до уваги пояснення представника позивач ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 поруки № РХ 029031.6339.008 від 11.12.2013 року укладений між ПАТ «ВБР», ОСОБА_3 та ТОВ «Мебельбан»забезпечує виконання зобовязань з повернення ТОВ «Мебельбан» отриманого на підставі заяви від 29.04.2014 року траншу в сумі 300 000,00 грн., оскільки як вбачається з самої заяви та розпорядження про перерахунок кредитних коштів на поточний рахунок від 30.04.2014 року, вказані операції здійснюються в межах кредитного договору № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року (Т. 1. а.с.24, 25).

В матеріалах справи відсутній кредитний договір № МККU2.6306.010 від 11.12.2013 року на суму 300 000,00 грн. зі строком повернення до 10.12.2015 року, який укладено між ПАТ «ВБР» та ТОВ «Мебельбан», на який мається посилання у договорі поруки № РХ 029031.6339.008 від 11.12.2013 року.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд сприяючи всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, реалізації особами своїх прав, розяснив представникам сторін право надати до суду будь - які докази на підтвердження своїх вимог.

Втім, представник ПАТ «ВБР» своїми правами та обов'язками, передбаченими ст. ст.10, 11, 60 ЦПК України, щодо подання доказів та доказуванню перед судом обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, не скористався.

Оскільки позивач не надав документи, які б містили відомості про те, що право вимоги заборгованості за кредитним договором № MKLNU2.6306.007 від 21.03.2013 року забезпечені договором поруки РХ 029031.6339.008 від 11.12.2013 року укладену між ПАТ «ВБР», ОСОБА_3 та ТОВ «Мебельбан», на підставі якого заявлено позов, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявність у нього права вимоги до відповідача ОСОБА_3 за зобов'язанням останнього перед первісним кредитором.

З огляду на наведене та враховуючи, що позивачем ПАТ «ВБР» у порушення вимог ст. 64 ЦПК України, не надано письмові докази, якими обґрунтовувались позовні вимоги, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову через його недоведеність.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,10,60,213,215,224-225 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» до ОСОБА_3, за участі третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мебельбан» про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Якщо апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Рішення ухвалене і надруковане в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Головуючий суддя Леонов О.С.