Справа № 579/343/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 квітня 2017 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Моргуна О.В.

з участю секретаря - Печенової Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Сумської області, треті особи ОСОБА_1 районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визначення частки майна, належної померлим на праві спільної сумісної власності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Кролевецького районного суду з позовом про визначення частки майна, належної померлим на праві спільної сумісної власності.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03 травня 2014 року помер його батько ОСОБА_4, місцем проживання та смерті якого було м.Кролевець Сумської області. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з житлового будинку за адресою м.Кролевець Сумської області, вул. Комунальна, 21. Спадкоємцями за законом після смерті батька є він, його мати ОСОБА_5 (дружина померлого) та його брат ОСОБА_4 (син померлого), спадщину після смерті батька прийняли, оскільки подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

22 вересня 2014 року його мати ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, до якого входить і вказаний житловий будинок по вул. Комунальна, 21, у м.Кролевець. За життя ОСОБА_5 залишила заповітне розпорядження, згідно з яким все належне їй майно вона заповіла своєму сину ОСОБА_2 Спадкоємцем на вказане майно є він, спадщину після смерті матері прийняв, подавши нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини.

Він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно у звязку з тим, що частки майна померлих не визначені.

Просить суд визначити, що частки померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок № 21 по вул. Комунальній у м.Кролевець були рівними та становили по 1/2 кожному.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 40).

Відповідач ОСОБА_1 міська рада Сумської області, будучи належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, до суду свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без участі її представника. Позовні вимоги ОСОБА_2 визнає (а.с. 28).

Треті особи ОСОБА_1 районна державна нотаріальна контора, ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до суду не зявились.

Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність, та у відсутність третіх осіб.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно дозволу на виконання робіт № 247 від 20 липня 1964 року на підставі рішення №9 виконкому ОСОБА_1 міської ради, ОСОБА_4 було дозволено будівництво одноквартирного будинку на земельній ділянці №4 по вул.Комунальній в м.Кролевець, термін завершення робіт 16 липня 1967 року (а.с. 13).

Згідно довідки КП «ОСОБА_1 районне бюро технічної інвентаризації» № 110 від 10.03.2016 року право власності на житловий будинок № 21 по вул. Комунальній в м.Кролевець зареєстровано в КП «ОСОБА_1 районне бюро технічної інвентаризації» в реєстровій книзі № 24 під реєстровим № 4837 на імя ОСОБА_4 згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з числом кімнат від однієї до пяти включно, посвідчений ОСОБА_1 державною нотаріальною конторою 16.07.1964 р. за №1125. Номер будинку змінився з № 4 на № 21 (а.с.17).

Згідно архівного витягу з рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради народних депутатів Сумської області від 18.11.1993 року № 480 «Про передачу у приватну власність безплатно присадибних земельних ділянок громадянам м.Кролевець» ОСОБА_4 за реєстровим № 404 було передано безплатно у приватну власність присадибну земельну ділянку за адресою вул.Комунальна, 21, площа присадибної земельної ділянки 600 кв. м (а.с. 18).

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 11 травня 1961 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований центральним міським райбюро ЗАГС м.Горлівка Сталінської області (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається, що нерухоме майно за адресою Сумська область, м.Кролевець, вул. Комунальна, № 21 набуте подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за час шлюбу, майном користувалися як спільною сумісною власністю. Домовленості про визначення часток у спільному майні між ними не було, договір про визначення розміру часток між ними не укладався.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, судом не встановлено наявності обгрунтованих підстав, що мають істотне значення та дають суду можливість відступити від засад рівності часток подружжя у спільному сумісному майні.

Позивач ОСОБА_2 народився 08 січня 1969 року у м.Кролевець Сумської області. У свідоцтві про народження його батьками значаться батько ОСОБА_4, мати ОСОБА_5 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 03 травня 2014 року в м.Кролевець Сумської області, актовий запис № 152 (а.с.14).

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу №173/2014. Спадкове майно прийняли дружина померлого ОСОБА_5, син померлого (позивач ОСОБА_2І.) та син померлого ОСОБА_4 відповідно до заяв про прийняття спадщини за законом (а.с.34, 35).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла 22 вересня 2014 року в м.Кролевець Сумської області, актовий запис № 293 (а.с.15).

ОСОБА_5 залишила заповітне розпорядження, за яким усе належне їй майно заповіла своєму сину ОСОБА_2 (а.с. 16).

Спадкоємець ОСОБА_2 протягом строку, зазначеному в ст. 1270 ЦК України, подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 29), від спадщини не відмовився, тому вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі заяви позивача після смерті ОСОБА_5 заведено спадкову справу № 357/2014 (а.с. 29).

Заповіт від імені ОСОБА_5 посвідчувався на імя ОСОБА_2, заповіт не скасовано (а.с.16, 30).

Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України інші спадкоємці спадщину не прийняли.

За змістом розяснень нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у звязку з тим, що неможливо визначити рівність часток та масу спадкового майна (а.с. 19).

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та визначити, що частки померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок № 21 по вул. Комунальній у м.Кролевець були рівними та становили по 1/2 кожному.

Відповідно до ст.ст. 368, 369, 370 ЦК України, ст. 60 СК України, керуючись ст. ст. 1, 4, 10, 11, 60, 88, 158, 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити, що частки померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок № 21 по вул. Комунальній у м.Кролевець були рівними та становили по 1/2 кожному.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання копії рішення - апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.223 ЦПК України.

Рішення виконано суддею на компютері в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_6