Справа № 147/243/17
Провадження № 2/147/349/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Чудак Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Тростянець, Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, зазначивши, що 01.10.2015 року померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого смт.Тростянець, вул.Шевченка, 29, Тростянецького району Вінницької області.

Спадкоємцем до майна померлої по заповіту, складеного 31.10.2000 року, являється позивач - син померлої, інших спадкоємців немає. Він своєчасно прийняв спадщину, оскільки фактично проживав з померлою матірю ОСОБА_4 за однією адресою, що підтверджується рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області. Частину спадкового майна оформив на себе.

Звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою позивач отримав відмову нотаріуса в оформленні спадщини, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Тому ОСОБА_1 змушений звернутись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в смт.Тростянець, вул.Шевченка, 29, Тростянецького району Вінницької області.

Позивач в судове засідання не зявився, однак надав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, однак надали на адресу суду заяви, в яких позовні вимоги визнають, не заперечують проти визнання права власності на житловий будинок, що розташований в смт.Тростянець, вул.Шевченка, 29, Тростянецького району Вінницької області за ОСОБА_1 та просять справу розглянути в їх відсутності.

Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.2 ст.158 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.197 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини:

01.10.2015 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ №331407, виданого 01.10.2015 року відділом ДРАЦС РС по Тростянецькому району Тростянецького МРУЮ у Вінницькій області(а.с.7).

За життя ОСОБА_4 зробила заповітне розпорядження, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1 Заповіт серії АВН №835543, складений 31.10.2000 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 31.10.2000 року та зареєстрований в реєстрі №4806(а.с.8).

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області по справі №147/843/16-ц ухваленим від 12.07.2016 року, встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживав разом зі своєю матірю ОСОБА_4 до дня її смерті(а.с.12,13).

Родинний зв`язок позивача з померлою підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-УР №018622 від 10.11.1961 року.(а.с.14).

Оглянувши в судовому засіданні спадкову справу №75/2017 до майна померлої 01.10.2015 року ОСОБА_4, встановлено, що позивач на підставі рішення суду звернувся до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, частину спадкового майна оформив на себе, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі(а.с.24), свідоцтвами про право на спадщину за заповітом .

Відповідно до довідки №317 від 24.02.2017 року, виданої виконкомом Тростянецької селищної ради Тростянецького району встановлено, що ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1(а.с.11).

З відповіді завідуючої Тростянецької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 за №184/02-17 від 15.03.2017 року випливає, що ОСОБА_1 за відсутності правовстановлюючих документів, не має змоги оформити свої спадкові права на житловий будинок через нотаріальну контору(а.с.10).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Згідно листа № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на придбане до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Аналогічну правову позицію було висловлено ВСУ у постанові від 13 червня 2012 р. у справі № 6-54цс12, яка є обов'язковою для врахування судами України.

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 11.03.2016 року, будинок з погосподарськими спорудами, що розташований в смт.Тростянець, вул.Шевченка, 29, Тростянецького району Вінницької області, який являється спадковим майном, має наступні технічні характеристики: житловий будинок - літера А, загальною площею 35,0кв.м., житловою площею 16,3кв.м., допоміжною площею 18,7кв.м.(а.с.15-21).

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що за життя ОСОБА_4 набула права власності на нерухоме майно згідно діючого на той час законодавства, з якою не пов'язувалась державна реєстрація.

Вказані обставини були визнані сторонами, отож доказуванню в силу ст.61 ЦПК України не підлягають.

Ст. 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма ст. 392 ЦК України вказує на те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави визнати за ним право власності на спадкове майно, оскільки позивачем надано беззаперечні докази для визнання права власності за ним та позов визнаний відповідачами, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 328, 1216, 1221, 1223, 1233, 1235, 1236, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, ч.2 ст.158,174,197 ч.2, 212 - 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташований в смт.Тростянець, вул.Шевченка, 29, Тростянецького району Вінницької області, що належав ОСОБА_4, померлій 01 жовтня 2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя