Справа № 487/6580/16-ц
Провадження № 4-с/487/10/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Єлишевій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 інфраструктури України про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 інфраструктури України звернулось до суду зі скаргою про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ ОСОБА_2 від 29.11.2016 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

В своєї скарзі ОСОБА_1 інфраструктури України посилалось на те, що на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2015 року було виданого виконавчий лист та головним державним виконавцем 09.11.2015 року було відкрите виконавче провадження. На виконання рішення суду та вимоги державного виконавця Міністерство інфраструктури України наказом від 24.11.2015 року поновило ОСОБА_3 на роботі з 18.08.2015 року та скасувало наказ від 03.02.2015 року №10-О при притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, ОСОБА_3 на підставі наказу приступив до виконання обовязків начальника Миколаївської філії. 16.12.2015 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Тобто рішення суду виконано та виконавче провадження закінчено, у звязку з фактичним виконанням рішення суду, та завершене виконавче провадження не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених Законом. Проте, 26.09.2016 року постановою державного виконавця відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа №487/4294/15-ц, виданого 18.07.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва про поновлення ОСОБА_3 на роботі в Миколаївської філії ДП «АМПУ» та повторно зобовязано самостійно негайно виконати судове рішення. 29.11.2016 року старшим державним виконавцем Кошкер І.А. на підставі ст..ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено на боржника штраф у розмірі 5100 грн. Вказана постанова винесена державним виконавцем у заязхку з ннвиконганням рішення суду про понволення ОСОБА_3 на роботі, але без врахоуванян вищевказаних обставин, що мають значення для її прийняття, без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» .

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 інфраструктури України скаргу підтримав, підтвердив викладені обставини, просив про задоволення вимог.

В судове засідання представник ОСОБА_1 юстиції України не зявився, згідно наданих до суду письмових заперечень просив в задоволенні скарги відмовити у звязку з відсутністю правових підстав з посиланням на те, що на підставі виконавчого листа, виданого 18.07.2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва про визнати незаконним та скасувати наказ №10-О від 03.02.2015 року про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, поновити ОСОБА_3 на робот в Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді начальника філії ДП «Адміністрація морських портів України» з 18.08.2015 року, державним виконавцем 26.09.2016 року на підставі ст..ст. 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження. У звязку з тим, що в супереч ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» боржником не було виконано рішення, державним виконавцем винесено постанову від 29.11.2016 року про накладення штрафу, яка направлена боржнику для виконання.

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання.

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду знайшло своє відображення в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України» тощо.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (частина п'ята статті 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обовязковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні.

Як встановлено судом, на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєві від 19.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 інфраструктури України, третіх осіб - державного підприємства «Адміністрація морських портів України», Миколаївської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності і звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позовні вимоги задоволенні частково, ухвалено: визнати незаконним та скасувати наказ №10-О від 03.02.2015 року про притягнення ОСОБА_3 до дисциплінарної відповідальності, поновити ОСОБА_3 на робот в Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді начальника філії ДП «Адміністрація морських портів України» з 18.08.2015 року, рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

20.10.2015 року Заводським районним судом м. Миколаєва, у звязку з негайним виконання рішення, видано виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі, який переданий на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ та 09.11.2015 року головним державним виконавцем відкрите виконавче провадження.

На виконання рішення суду наказом ОСОБА_1 інфраструктури України №213-О від 24.11.2015 року ОСОБА_3 поновлено на роботі з 18.08.2015 року та скасовано наказ від 03.02.2015 року №10-О про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Наказом ОСОБА_1 інфраструктури України №218-О від 26.12.2015 року ОСОБА_3 відсторонений від займаної посади.

Постановою головного державного виконавця Департаменту державної виконавчої служби МЮУ від 16.12.2015 року було закінчено виконавче провадження.

Наказом ОСОБА_1 інфраструктури України №2-О від 16.01.2016 року п. п. 2, 3 наказу ОСОБА_1 інфраструктури України №213-О від 24.11.2015 року скасовані, на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25.12.2015 року, яким рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2015 року скасовано в частині поновлення на роботі, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні вимог, в іншій частині рішення залишалось без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних та кримінальних справ від 15.06.2016 року рішення апеляційного суду Миколаївської області від 25.12.2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 про поновлення на роботі скасовано та залишено в силі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2015 року про поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Відповідно до ст. 349 ЦПК України рішення і ухвала суду касаційної інстанції набирають законної з моменту їх оголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 368 ЦПК за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_3 на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляд цивільних та кримінальних справ, посадовими особами ОСОБА_1 інфраструктури України самостійно не виконано.

За заявою представника стягувача ОСОБА_3, після винесення ухвали Вищим спеціалізованим судом України від 15.06.2016 року та набрання рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.10.2015 року законної сили, 18.07.2016 видано виконавчий лист щодо поновлення ОСОБА_3 на посаді начальника філії ДП «Адміністрація морських портів України» з 18.08.2015 року, який передано на примусове виконання до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ 26.09.2016 року винесено постанову ВП№52359049 про відкриття виконавчого провадження щодо поновлення ОСОБА_3 на роботі та боржнику запропоновано негайно виконати рішення суду.

Вказана постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження була оскаржена ОСОБА_1 інфраструктури України до суду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.11.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 інфраструктури України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та скарги про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження відмовлено, вказана ухвала залишена без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 10.01.2017 року та набрала законної сили.

Таким чином, дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження є правомірними, а постанова про відкриття виконавчого провадження від 26.09.2016 року винесена відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або передденного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному ст. 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року за рішенням, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на треті робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також заначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У встановлений чинним законодавством строк, боржником рішення суду про поновлення стягувача на роботі не виконано, що не заперечував і сам скаржника.

У звязку з чим, на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, державним виконавцем винесено 29.11.2016 року про накладення на боржника ОСОБА_1 інфраструктури України за невиконання рішення суду штрафу у розмірі 5100 грн.

Таким чином, суд приходить до переконання, що постанова від 29.11.2016 року про накладення штрафу на боржника у звязку з невиконання рішення суду винесена відповідно до вимог чинного законодавства та підстав для її скасування не вбачається.

На підставі викладеного, скарга ОСОБА_1 інфраструктури є не обґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 369, 383-385 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 інфраструктури України про скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби ОСОБА_1 юстиції України про накладення штрафу відмовити.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після її проголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк і порядок, встановлений ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина