АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/231/17 Номер провадження 22-ц/786/2142/17Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Мартєва С.Ю., Хіль Л.М.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, просив зобов'язати ОСОБА_4 вчинити дії, а саме знести частину спорудженої відповідачем металевої огорожі довжиною у 1,8 м., що розташована на землі загального користування прибудинкової території між квартирами №4 та №3 по АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги мотивував тим, що його сусід ОСОБА_4 встановив металеві ворота з огорожею між їхніми квартирами, самовільно зайнявши частину проїзду загального користування довжиною 1,8 м., чим перешкодив його вільному проїзду на територію двору будь-яким транспортним засобом до прибудинкових споруд.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2017 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку встановленим фактичним обставинам справи, внаслідок чого неправильно застосував норми закону, які регулюють спірні правовідносини і зробив помилкові висновки по суті заявлених вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником квартири № 3, розташованої в будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири №4, розташованої в будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 57-59).

Як вбачається із технічного паспорту, квартири №3 і №4 знаходяться в окремих житлових приміщеннях по АДРЕСА_1 (а.с. 7-8, 60-62).

Згідно рішення Лубенської міської ради від 10.12.2004 року у зв'язку з приватизацією громадянами відомчих житлових будинків вилучено із користування ТОВ «Полтаваобленерго» частину земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,2058 га та передано її до земель запасу міської ради і віднесено до земель житлової і громадської забудови (а.с. 11).

Між сторонами не визначено порядок користування земельною ділянкою, яка належить територіальній громаді, по АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_4 від своєї квартири №4 встановив ворота з відкидною секцією довжиною 1,8 м. на землі загального користування (а.с.52-54, 64-74)

Згідно технічної документації та листів виконкому Лубенської міської ради від 12.10.2016 р., 16.12.2016 р., 08.11.2016 р. роботи по благоустрою, проведені ОСОБА_4, які полягають у встановленні воріт з частиною огорожі, не відносяться до самочинного будівництва, дані об'єкти відносяться до об'єктів, при проектуванні яких містобудівні умови та обмеження не надаються (а.с. 17, 18, 46).

Відповідно до листа Лубенського РВ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області від 22.02.2017 року № 24-108/29 Лубенським РВ ГУ ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області за заявою ОСОБА_4 проведена перевірка з виходом на місце щодо можливості технічного проїзду до квартир № 4 і №3 будинку за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до вимог таблиці ДБН 360-92** ширина смуги проїзду повинна бути в межах 3-3,5 м. при ширині тротуару 0,75 м. У цьому випадку проїзд та під'їзд до квартир сторін спору та господарських будівель технічно можливий через відчинений пройом (ворота) в огороджувальній конструкції, яка встановлена зі сторони квартири №4. (а.с. 55).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 15.02.2017 р. комісією в складі голови вуличного комітету та сусідів встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, де проживає ОСОБА_4, ворота з хвірткою та іншою частиною воріт 1,8 м. встановлено на території загального користування, не перешкоджають сусідам вільно заїхати на спільну територію, нові ворота були встановлені замість старої огорожі (а.с. 56).

Суд першої інстанції, дослідивши фактичні обставини справи, з дотриманням вимог ст.212 ЦПК України перевірив доводи сторін, дав їм належну правову оцінку і дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем не доведено, яким саме чином будуть відновлені його права у випадку знесення частини спорудженої ОСОБА_4 металевої огорожі довжиною 1,8 м., що розташована на землі загального користування прибудинкової території між квартирами № 4 та № 3 по АДРЕСА_1, адже позивач не позбавлений права зі своєї сторони, тобто зі сторони квартири №3 облаштувати іншу частину проїзду, для забезпечення проїзду між квартирами № 3 і №4. При цьому, позивачем не надано суду доказів, що відповідач перешкоджає йому користуватися відкидною конструкцією 1,8 м. зі сторони кв. №4.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 38 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до ст.42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

Згідно ст.14 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» об'єкти благоустрою використовуються відповідно до їх функціонального призначення для забезпечення сприятливих умов життєдіяльності людини на засадах їх раціонального використання та охорони з урахуванням вимог правил благоустрою території населених пунктів, інших вимог, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» огорожі і ворота відносяться до малих архітектурних форм.

Згідно п. 13 Переліку об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 N 109, дані об'єкти відносяться до об'єктів на проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Допитаний судом першої інстанції представник третьої особи Лубенського районного відділу Головного управління ДСУ з надзвичайних ситуацій у Полтавській області пояснив, що забезпечення технологічного проїзду між квартирами № 3 і №4 можливе через відчинений пройом (ворота) в огороджувальній конструкції, яка встановлена зі сторони квартири №4 або встановлення частини воріт зі сторони квартири №3, тобто квартири позивача.

Позивачем суду не доведено належними і допустимими доказами той факт, що відповідач перешкоджає позивачу користуватися воротами, які ним встановлені, а також те, що ворота із відкидною секцією створюють перешкоди у користування спільним проходом (проїздом) у двір.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав спорудженням відповідачем металевої огорожі довжиною 1,8 м., що розташована на землі загального користування прибудинкової території між квартирами № 4 та № 3 по АДРЕСА_1, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

В апеляційній скарзі не наведено нових засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суду вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: С.Ю.Мартєв

Л.М. Хіль

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов