Провадження № 2/760/5231/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 грудня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - Букіної О.М.
при секретарі - Кривулько С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про стягнення штрафних санкцій, -
02.08.2017 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» на його користь 99 048,63 грн., з яких 30 055, 63 грн. - пеня, 6 318,24 - 3% річних, 62 674,76 грн. - збитки від інфляції.
В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 20.10.2014 та 19.01.2015 підписав заяви-анкети з Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, тобто було укладено договір приєднання до публічного договору та ПАТ "АБ "Укргазбанк" зобов'язався здійснювати обслуговування «ощадних» рахунків у відповідності з встановленими для всіх клієнтів-споживачів умовами та тарифами (тарифний план "Рго-запас+").
На підставі даних заяв банком на ім'я позивача було відкрито два карткові рахунки: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.
Згідно п.2.5.1.Тарифного плану "Рго-запас+" вартість здійснення безготівкової сплати товарів/робіт/послуг за допомогою платіжної картки становить 1 грн.
Однак, 20.01.2015 банком вчинено односторонній письмовий правочин до договорів на відкриття карткового рахунку, яким з 20.01.2015 змінено тарифи на обслуговування електронного платіжного засобу з 1 грн. до 30 % від суми операції.
На підставі даного одностороннього правочину за грошовими операціями, здійсненими позивачем 19.01.2015, ПАТ «АБ «Укргазбанк» протиправно нарахував ОСОБА_1 та 23.01.2015 списав 30% комісію по рахунку № НОМЕР_2 у розмірі 28 675,18 грн. та по рахунку № НОМЕР_3 розмірі 62 297,49 грн.
Позивач зазначає, що рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06.06.2016 залишеним без змін Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09.11.2016, та встановлено порушення банком ст.14.10. Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Визнано односторонній правочин від 20.01.2015, яким внесено зміни до тарифів банку, недійсним.
Вказує, що суд зобов'язав банк списати з рахунків ОСОБА_1 неправомірно нараховану заборгованість в розмірі 28 675,18 грн. по рахунку № НОМЕР_2 і 62 297,49 грн. по рахунку НОМЕР_3.
Крім того, згідно ч. 2 ст. 32.3.2.3акону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» суд стягнув з банку на користь позивача пеню в розмірі 36 249,50 грн., пені, а саме, за договором від 20.10.2014 №AYV-6014-Ф/14-СНЕ у сумі 11 426,08 грн. та за договором від 19.01.2015 №АYV-7101-Ф/15-СНЕ у сумі 24 823, 42 грн.
ПАТ АБ "Укргазбанк" фактично виконав рішення суду та списав з рахунку позивача протиправно нараховані комісії лише 17.05.2017, що підтверджено банківськими виписками. Тобто з цієї дати права позивача були відновлені та він набув можливість вільно використовувати власні карткові рахунки.
Позивач вважає, що банк протиправно користувався коштами позивача з 23.01.2015 по 17.05.2017 та повинен сплатити на його користь пеню за період з 06.06.2016, а саме з дати винесення рішення та по 17.05.2017 - дату виконання рішення суду.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2017, вищезазначену позовну заяву було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.
Ухвалою суду від 03.08.2017 позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.
17.08.2017 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків, а саме надання оригіналу квитанції про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 18.08.2017 по справі було відкрито провадження та справу призначено до судового розгляду на 18.12.2017.
15.12.2017 на адресу суду від представника відповідача АБ «Укргазбанк» - Малої В.В. надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні.
Позивач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. До суду представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання останнього від 15.12.2017 про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Як вбачається з клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, останнє не аргументовано в частині причин поважності неявки в судове засідання, а тому суд вважає неявку представника відповідача не поважною.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, враховуючи заяву представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 20.10.2014 та 19.01.2015 ОСОБА_1 підписав заяви-анкети з Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Укргазбанк» на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, тобто було укладено договір приєднання до публічного договору та ПАТ "АБ "Укргазбанк" зобов'язався здійснювати обслуговування «ощадних» рахунків у відповідності з встановленими для всіх клієнтів-споживачів умовами та тарифами (тарифний план "Рго-запас+").(а.с.27-31).
На підставі даних заяв банком на ім'я позивача було відкрито два карткові рахунки: № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3.
В силу вимог ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.634 ЦК України, договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до п. 8.3.1. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «ощадних» рахунків передбачено що банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення щодо Тарифів на послуги, що надаються держателю платіжної картки, шляхом вчинення одностороннього письмового правочину Банку. Банк вправі вчиняти односторонні письмові правочини шляхом розміщення (оголошення) письмового правочину банку на дошках (дошці) об'явах Банку, що розміщуються в загальнодоступних для клієнтів місцях, а саме в операційній залі банку, а також в мережі інтернет на сайті банку у розділі «платіжні картки».
Пунктом 4.3.6. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників «ощадних» рахунків банк має право на договірне списання грошових коштів на користь банку з поточних рахунків клієнта в разі настання будь-яких термінів або строків здійснення будь-яких платежів або виконання інших грошових зобов'язань клієнтом або поза термінами здійснення будь-яких платежів у випадку наявності будь-якої простроченої заборгованості за цим договором, у тому числі комісій. Проценти, суму заборгованості по кредиту. Суми неустойки та інших видатків, понесених Банком під час виконання умов цього договору або інших договорів про надання банківських послуг. Для врегулювання різниці між офіційним та реальним курсом валюти, яка становила близько 30%, 20.01.2015 року АБ «Укргазбанк» прийняв односторонній правочин, згідно якому була введена комісія за операціями безготівковою оплати товарів чи послуг та операціями видачі готівкових грошових коштів в банківських установах та банкоматах за межами України за допомогою платіжної карти, відкритою в національній валюті України.
Встановлено, що 20.01.2015 ПАТ «АБ «Укргазбанк» вчинено односторонній письмовий правочин до договорів на відкриття карткового рахунку, яким змінено тарифи на обслуговування електронного платіжного засобу та встановлено тарифи на рівні 30 % від суми операції.
На підставі даного одностороннього правочину за грошовими операціями, здійсненими позивачем 19.01.2015, ПАТ «АБ «Укргазбанк» протиправно нарахував ОСОБА_1 та 23.01.2015 списав 30% комісію по рахунку № НОМЕР_2 у розмірі 28 675,18 грн. та по рахунку № НОМЕР_3 у розмірі 62 297,49 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.
Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 06.06.2016 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та визнано односторонній правочин від 20.01.2015, яким внесено зміни до тарифного плану «Рго-запас+», у відносинах між ОСОБА_1 та ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», недійсним.
Визнано проценти, які нараховуються за користування овердрафтами, що виникли внаслідок застосування 30 % комісії за операціями безготівкової оплати товарів чи послуг, такими, що нараховані з порушенням норм чинного законодавства та зобов'язати ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» списати заборгованість по таких процентах.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 09.11.2016, вищезазначене рішення залишено без змін. (а.с.17-26).
ПАТ АБ "Укргазбанк" фактично виконав рішення суду та списав з рахунку позивача протиправно нараховані комісії лише 17.05.2017, що підтверджено банківськими виписками.(а.с.36,37).
Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з нього рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відповідно до 4.2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).
Відповідно до п. 32.3.2 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі переказу з рахунка платника без законних підстав, за ініціативою неналежного стягувана, з порушенням умов доручення платника на здійснення договірного списання або внаслідок інших помилок банку повернення платнику цієї суми здійснюється у встановленому законом судовому порядку. При цьому банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожний день починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.
При вчиненні будь-якого з порушень перелічених в ст. 1073 ЦК України, банк має негайно (в день виявлення порушення) після виявлення порушення відповідно зарахувати суму на рахунок клієнта або перерахувати грошові кошти з його рахунка належному отримувачу. Якщо при цьому відбулось прострочення банком операцій за рахунком, у клієнта є підстави вимагати відповідно до ст. 625 ЦК України сплати процентів, та згідно ст. 623 ЦК України відшкодування завданих збитків, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язань. Штрафом є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
З укладеного між сторонами договору вбачається, що при його підписанні сторони дійшли згоди, що у випадку порушення умов договору сторони несуть відповідальність, встановлену законодавством.
Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України « Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.
У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
В свою чергу, відповідно до п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи тапереказ коштів в Україні» у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.
Згідно розрахунку, наданого позивачем, вбачається наступне.
Також, як вбачається з позовних вимог, позивач просить суд стягнути на його користь і передбачені положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних в розмірі 6 318, 24 грн. та збитки від інфляції в розмірі 62 674,76 грн.
Що стосується заявлених вимог в цій частині, то дані вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В розумінні вимог чинного законодавства три проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Слід зазначити, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій та процентів, передбачених умовами договору та ЦК України.
Крім того, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.
При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу.
Аналогічні правові позиції висловлені в постановах ВСУ від 21.09.2016 в справі №6-2631цс15, а також від 19.10.2016 в справі № 6-2120цс16.
Враховуючи правові позиції ВСУ, суд приходить до висновку, що позивач має право стягнути з відповідача відповідну суму за весь період порушення (незалежно від наявності рішення суду) до моменту відновлення його прав. Також, позивач має право додатково стягнути суму боргу з урахуванням інфляції та 3 % річних, яка є окремою мірою відповідальності та нараховується на грошове зобовязання.
Беручи до уваги, що списання з рахунків за рішенням суду відбулося тільки 17.05.2017, а тому суд погоджується з доводами позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 6 318,24 грн., в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 23.01.2015 по 17.05.2017, та бере за основу розрахунок наведений позивачем.
Таким чином, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3 % річних за розрахунком позивача, а саме за рахунком № НОМЕР_2 у розмірі 1991,55 грн. та за рахунком № НОМЕР_3 у розмірі 4326,69 грн., а всього 6318,24 грн.
Проте, суд не погоджується із розрахунком індексу інфляції, виконаним позивачем, оскільки останнім при розрахунку не вірно зазначено сукупний індекс інфляції за відповідний період, а саме з 23.01.2015 по 17.05.2017.
На підтвердження даного розрахунку, наданого суду позивачем, судом було зроблено розрахунок з якого вбачається наступне.
Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з ПАТ АБ «Укргазбанк» підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 990,49 грн.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 203, 204, 625, 626, 628, 634, 1212, 1214, 1066, 1068, 1073 ЦК України, ст. 32 Закону України «Про платіжні системи і переказ грошей», ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 76 -83, 133, 141, 209-211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280, 281, 282, 354 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» про стягнення штрафних санкцій, задовольнити частково.
В іншій частині позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: