Справа № 445/813/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсними умов договору фінансового лізингу, стягнення коштів та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, в обґрунтування якого зазначає, що 19.12.2016 року сторони уклали договір фінансового лізингу №004746. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався придбати у власність трактор Xingtai 244 та передати його у користування позивачу з подальшим викупом, позивач натомість зобов'язувався сплачувати відповідачу лізингові платежі. Вважає, що договір фінансового лізингу №004746 є недійсним, оскільки умови договору є несправедливими, договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, грубо порушує права позивача як споживача послуг, тому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу, застосувати наслідки недійсності правочину, шляхом стягнення з відповідача коштів, переданих позивачем на виконання умов договору фінансового лізингу у розмірі 6 550,00 гривень, 5 000, 00 грн. моральної шкоди та 1000,00 витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні доводам позовної заяви, просять позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду письмові заперечення проти позову, вважає такий безпідставним, просить суд відмовити в його задоволенні, розгляд справи просить проводити за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, ознайомившись із доводами письмового заперечення відповідача, дослідивши матеріали та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 19 грудня 2016 року між позивачем і відповідачем було укладено договір фінансового лізингу № 004746 з додатками, за умовами якого ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» зобов'язалося придбати у свою власність предмет лізингу у вигляді міні трактора Xingtai 244 та передати цей трактор у користування позивача, який у свою чергу зобов'язався сплачувати за користування трактором періодичні лізингові платежі згідно графіку в розмірі 3 820,83 щомісячно. Договір фінансового лізингу передбачав право ОСОБА_1 отримати трактор у власність за умови повної сплати вартості трактора та інших витрат.

Згідно пункту 5.1 договору фінансового лізингу трактор передається у користування позивачу не пізніше 50 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок товариства авансового платежу, комісії за передачу, відшкодування витрат за реєстрацію та страхування предмета лізингу.

Пунктом 8.2.1 договору визначено, що перший лізинговий платіж складається із: а) комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням цього Договору (надалі - «Комісія за Організацію»), яка розраховується згідно додатку № 1 до даного договору; б) авансу ціни предмета лізингу, який розраховується згідно додатку № 1 до даного договору; в) комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу, як платіж, що покриває витрати лізингодавця, пов'язані з організацією передачі предмета лізингу на користь лізингоотримувача. Розмір комісійної винагороди лізингодавця за передачу предмета лізингу визначений в додатку № 1 до даного договору.

Згідно з пунктом 8.2.3 договору позивач зобов'язаний сплачувати «другий лізинговий платіж», який складається з періодичних лізингових платежів, що визначені додатком № 2 до даного договору.

19 грудня 2016 року на виконання умов договору фінансового лізингу позивач сплатив товариству платіж в розмірі 6 550,00 грн., призначення якого вказано як «згідно договору №004746 від 19.12.2016 року».

Як вбачається із листа відповідача №2144 від 17.02.2017 року, зазначений платіж розцінено як комісію за організацію угоди, окрім цього, відповідач зазначив, що договір розірвано згідно заяви позивача від 23.01.2017 року, отримані кошти повертати відмовився.

Відповідно ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Окрім цього, щодо відносин повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купілю - продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) відбувається передача майна наймачеві у користування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

Відповідно до ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

За приписами ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, й визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

З копії договору фінансового лізингу №004746 від 19.12.2016 року вбачається, що він нотаріально не посвідчувався, а відтак такий є нікчемним.

Правові наслідки недійсності договору передбачені ст. 216 ЦК України. Положення якої застосовуються також при вирішенні вимог про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі за №6-648цс16 та №6-2766цс15.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права . Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відтак, оскільки оспорюваний позивачем договір фінансового лізингу №004746 від 19.12.2016 року нотаріально не посвідчувався, такий є нікчемним. Нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, визнання такого договору недійсним не вимагається.

З врахуванням того, що договір фінансового лізингу №004746 від 19.12.2016 року є нікчемним, суд вважає за можливе застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з відповідача на користь позивача 6 550,00 грн.

Заслуговують також на увагу суду покликання позивача на те, що договір фінансового лізингу №004746 від 19.12.2016 року містить несправедливі умови та укладений відповідачем без необхідної на те ліцензій, що є підставою для визнання договору недійсним.

Однак, встановивши, що договір фінансового лізингу №004746 від 19.12.2016 року є нікчемним, у суду відсутні правові підстави визнавати його недійсним, а тому в частині задоволення вимог про визнання договору недійсним слід відмовити.

З приводу стягнення з відповідача моральної шкоди та витрат на правову допомогу, суд зазначає, що позивачем не доведено та судом не встановлено факту завдання останньому моральної шкоди, внаслідок укладення оспорюваного договору. Доказів понесення витрат на отримання правової допомоги у розмірі 1000,00 грн. позивачем не представлено, в матеріалах справи такі відсутні, що є підставою для відмови у позові в частині стягнення цих коштів.

В силу вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, такий слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. 8, 10, 57, 60, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, ст. 202, 203, 215, 216, 227,

799, 806, 807 ЦК України, ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1, 2, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг", суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання недійсними умов договору фінансового лізингу, стягнення коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, к. 613) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) сплачені ним на виконання договору фінансового лізингу № 004746 від 19.12.2016 року кошти в розмірі 6 550,00 грн. (шість тисяч п'ятсот п'ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (, м. Київ, вул. Кутузова, 18/7, к. 613) на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок гривень 00 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_3