БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/388/17
Провадження № 2/497/400/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Болград, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частки земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищеназваним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0.1 га з кадастровим номером :02:006:0249 та на 2/3 частин земельної ділянки площею 0.0442 га з кадастровим номером :02:006:0250, що знаходяться за адресою: вул. Первомайська, № 56, м. Болград, Одеська область та перебувають у спільній сумісній власності з відповідачем ОСОБА_2

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вона є власником 2/3 частин вищевказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28.01.2005 року, а також, згідно договору дарування від 31.03.2005 року. 1/3 частина цього ж будинку належить відповідачу ОСОБА_3

Земельна ділянка, на якій розташований будинок, розділено на дві частини, тобто фактично ОСОБА_2, який є спадкоємцем свого померлого батька ОСОБА_3, та вона, позивачка, є власниками двох земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:006:0249 площею 0.1 га та :02:006:0250 площею 0.0442 га, згідно двох свідоцтв про право власності, виданими 17.12.2013 року на імя ОСОБА_3 і ОСОБА_1

Позивачка має намір придбати у відповідача належну йому частину, однак це неможливо, оскільки в правовстановлюючому документі свідоцтві про право власності на нерухоме майно, виданого 17 грудня 2013 року на імя двох власників ОСОБА_3 та ОСОБА_1, не визначені ідеальні долі в земельній ділянці, на якій розташований будинок.

Позивачка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.27), в судове засідання не прибула, в позовній заяві зазначила клопотання про розгляд справи у її відсутність (а.с.2-3).

Відповідач ОСОБА_4 міська рада Одеської області в судове засідання не зявилася, подала заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у відсутність представника (а.с.29-30).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, хоча повідомлений належним чином (а.с.28), причини неявки не повідомив. Будь-яких заяв, пояснень, заперечень до суду не надіслав.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

26 лютого 2004 року померла ОСОБА_5, спадкоємцем якої є позивачка ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 28.01.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 491, виданого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, спадкова справа № 278/04 (а.с.6).

Спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво, складається з одного саманного будинку, житловою площею 51,6 кв.м., з дворовими спорудами за адресою: вул. Первомайська, № 56, м. Болград, Одеська область. Свідоцтво зареєстровано в КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» 14.03.2005 року (а.с.8).

Згідно договору дарування частини житлового будинку від 31.03.2005 року, позивачка ОСОБА_1 передала, а відповідач ОСОБА_3 прийняв в дар 1/3 частину вищеназваного саманного будинку з дворовими спорудами № 56 по вул. Первомайська в м. Болград, Одеська область (а.с.9).

Згідно свідоцтв про право власності серії САК № 188516 від 17.12.2013 року та серії САК № 188515 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, розташована за адресою: вул. Первомайська, № 56, м. Болград, Одеська область, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером: :02:006:0249 площею 0.1 га, та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером: :02:006:0250 площею 0.0442 га (а.с.7, 12).

Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.13).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11.10.2016 року справа № 497/1387/16-ц, та ухвалою від 11.11.2016 року визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт КК № 146016, виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області від 04.11.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/3 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Першотравнева, № 56, м. Болград, Одеська область, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровими номерами: :02:006:0249 площею 0.1 га, та :02:006:0250 площею 0.0442 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, як за спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3, померлого. 14 березня 2015 року (а.с.18-19, 20).

Втім, приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_7 було відмовлено позивачці у здійсненні реєстрації, оскільки частка в спільній сумісній власності визначена лише у ОСОБА_2 (а.с.21).

Частиною 2 ст. 373 ЦК України передбачено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Приписами ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Стаття 120 ЗК України визначено умови переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду.

Так, ч.1 цієї статті передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди (ч.4 ст. 120 ЗК України).

Результат аналізу змісту норм ст. 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч. 4 ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельні ділянки виникає після одержання її власником документу, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. «а» ч.3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Таким чином, позивачка є власником 2/3 частин житлового будинку за адресою: вул. Первомайська, № 56, м. Болград, Одеська область, а відтак на підставі, що передбачена законом, позивачка набула право і на 2/3 частин земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Первомайська, № 56, м. Болград, Одеська область, з кадастровим номером: :02:006:0249 площею 0.1 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером::02:006:0250 площею 0.0442 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

При таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачки про визнання права власності на земельну ділянку є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст.120, 125, 152 Земельного Кодексу України, ст.ст.182, 328, 373, 1225, ЦК України та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 131, 197 п.2, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на частки земельних ділянок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КЕ № 090282, виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 2/3 частини земельної ділянки, розташованої за адресою: вул. Первомайська, № 56, м. Болград, Одеська область: кадастровий номер: :02:006:0249 площею 0.1 га цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер: :02:006:0250 площею 0.0442 га цільове призначення для ведення особистого селянського господарства.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В.Кодінцева