УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, до досягнення дитиною трьох років,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, до досягнення дитиною трьох років.

Виходячи з предмету позову, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, щомісячно ? (25%) всіх доходів; кошти на утримання (аліменти) дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно ? (25%) та стягувати починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття».

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96 Цивільного процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано, серед іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб.

Як передбачено частиною третьою статті 118 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Як роз'яснено у п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 23 грудня 2011 року за №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені статтею 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки частиною третьою статті 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статі 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийняті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Згідно пункту шостого частини третьої ст.121 Цивільного процесуального кодексу України заява повертається у випадках, коли подана заява без дотримання порядку, передбаченого частиною третьою статті 118 цього Кодексу.

З огляду на викладене, убачається, що позивач не надав докази, які мали підтвердити попереднє звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та/або наявність ухвали суду про відмову у видачі судового наказу чи його скасування, тому позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, до досягнення дитиною трьох років, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, підлягає поверненню позивачу в порядку п.6 ч.3 ст.121 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.96, 118, 121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, до досягнення дитиною трьох років, в частині вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, повернути позивачу.

Роз'яснюю, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання апеляційної скарги через Дніпровський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я