У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Волинського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» про розблокування банківських рахунків,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він є власником розрахункових карток «Універсальна» № НОМЕР_1, «Універсальна» № НОМЕР_2, Visa Classic Internet № НОМЕР_3, Internet card № НОМЕР_4, Internet card № НОМЕР_5, для виплат № НОМЕР_6, які використовуються ним для розрахунків та отримання грошових коштів.

09 березня 2016 року відповідачем було заблоковано картку «Універсальна» № НОМЕР_1 на всі вихідні операції, у зв'язку із підозрою в шахрайстві.

19 березня 2016 року з картки «Універсальна» № НОМЕР_1 банком було списано з карти 190 грн та 300 грн.

23 березня 2016 року відповідачем було заблоковано всі інші його картки.

25 березня 2016 року позивач письмово звернувся до банку із заявою про розблокування карток та повернення списаних платежів, однак, банк відмовив у розблокуванні карток із посиланням на неможливість ідентифікувати особу позивача.

Із врахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив винести рішення про розблокування відповідачем належних позивачу банківських рахунків у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02 березня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» розблокувати належні ОСОБА_2 банківські рахунки, що знаходяться у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

Згідно зі ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно зі ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Пунктом 10.1. глави 10 постанови Національного банку України № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст. 1074 ЦК України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_2 на порушення ст.ст. 1066, 1068, 1074 ЦК України був протиправно позбавлений права доступу до власних коштів, які обліковуються на розрахункових рахунках, відкритих у відповідача, та вільного розпорядження ними.

Суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин, нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, надали оцінку доказам у справі, законно та обґрунтовано дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» у відкритті касаційного провадження на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в особі Волинського головного регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» про розблокування банківських рахунків.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов