У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,
Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 20 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, згідно з яким останній надано кредит у розмірі 5 300 грн зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого за вказаним кредитним договором станом на 31 жовтня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 24 557 грн 68 коп., з якої: 5 206 грн 84 коп. - заборгованість за кредитом, 13 569 грн 45 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4 373 грн 88 коп. - заборгованість з комісії та пені, 250 грн - штраф (фіксована частина), 1 157 грн 51 коп. - штраф (процентна складова).

ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_6 вказану заборгованість.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, керувався тим, що відповідач належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. Проте позивач звернувся з позовом до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якого заявила відповідач.

Судами встановлено, що 20 листопада 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, згідно з яким останній надано кредит у розмірі 5 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а. с. 7).

Згідно з наданим банком розрахунком станом на 31 жовтня 2015 року за вказаним кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 24 557 грн 68 коп., з якої: 5 206 грн 84 коп. - заборгованість за кредитом, 13 569 грн 45 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 4 373 грн 88 коп. - заборгованість з комісії та пені, 250 грн - штраф (фіксована частина), 1 157 грн 51 коп. - штраф (процентна складова).

У статті 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України) сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до Умов та правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 18 червня 2014 року № 6-61цс14, від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Встановлено, що згідно з випискою за особовим рахунком останній платіж по кредитній картці відповідача було здійснено 24 жовтня 2008 року, а з позовом банк звернувся лише 28 листопада 2015 року, через 6 років 34 дні, тобто з пропуском строку позовної давності. Доказів продовження дії платіжної картки відповідача позивачем не надано.

За таких обставин суди зробили правильний висновок про те, що банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду, про застосування якого просила відповідач.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 337, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 07 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко
А.О. Леванчук
А.В. Маляренко
О.М. Ситнік