Справа № 194/1293/16-ц
Номер провадження 2/194/155/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 серпня 2017 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Солодовник І.С.,
за участю секретаря судового засідання - Сафонової А.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернівка Дніпропетровської області уточнену цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення права користування житловим приміщенням, суд, -
02.11.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, а 14.06.2017 року з уточненою позовною заявою до відповідача, третьої особи про позбавлення права користування житловим приміщенням, в якій зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач була прописана в квартиру її сином ОСОБА_3, який ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер.
З вересня 2016 року відповідач не проживає в її квартирі. Внаслідок реєстрації відповідача, вона не може реалізувати певні права, повязані зі змістом права власності, зокрема не може вільно розпоряджатися та користуватися своєю власністю.
У звязку з чим, позивач просить суд позбавити права користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_2.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, її інтереси представляє представник позивача - адвокат Мицак Н.Т., яка дії на підставі угоди про надання юридичної допомоги від 19.10.2016 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 478 від 27.04.2004 року (а.с. 25, 26).
Представник позивача - адвокат Мицак Н.Т. в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити в повному обсязі (а.с. 50).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи (а.с. 51, 53), у зв'язку з чим зі згоди представника позивача та на підставі ст.ст. 169 ч. 4, 224, 225 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Представник третьої особи - відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявилася, хоча подала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 20, 49).
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд знаходить уточнений позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12.10.2016 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області ОСОБА_5, інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 17.10.2016 року (а.с. 8, 9).
Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 599 від 22.06.2017 року (а.с. 35).
З акту № 1298 від 20.10.2016 року, виданого КП "Тернівське житлово-комунальне підприєство" ЖРЕК № 3, встановлено, що ОСОБА_2, за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, з вересня 2016 року по теперішній час не проживає (а.с. 10).
За ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З огляду на викладене, позивач є власником спірної квартири та може здійснювати своє право на власний розсуд.
На підставі ст. 150 Житлового кодексу УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ст. 155 Житлового кодексу УРСР, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Відповідно до правових позицій, викладених у п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", вбачається, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 319 ЦК України, передбачено що, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач зареєстрована в спірній квартирі, але там не мешкає тривалий час, дана квартира належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2016 року, а тому відповідач позбавлена права користуватися житловим приміщенням.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.
Згідно з ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до положень норм ст.ст. 16, 391, 386 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
На підставі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Крім того, у відповідності до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення уточненого позову.
У зв`язку з тим, що питання про відшкодування судових витрат стороною позивача не ставилося та останній не наполягає на їх стягненні з відповідача, суд при ухваленні рішення зазначене питання не розглядає.
Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, Протоколом 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 10, 57, 60-61, 169, 209, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 316-317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 9, 150, 155 Житлового кодексу УРСР, суд, -
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування квартирою АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання цього рішення.
Суддя: І.С. Солодовник