Справа № 589/3366/16-ц
Провадження № 2/589/75/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого - судді Прачук О.В.,

з участю секретаря судового засідання Антошко Т. А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4

- про розірвання спадкового договору

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яку мотивував тим, що 11 квітня 2016 року він уклав з відповідачем по справі - ОСОБА_4 спадковий договір, згідно умов якого відповідач зобов'язувалася виконувати його розпорядження та забезпечувати його продуктами харчування, необхідним одягом, взуттям, надавати матеріальну допомогу грошима за додатковою домовленістю; виконувати дрібний ремонт квартири; сплачувати у встановлені строки комунальні платежі; забезпечувати належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів, а у випадку його смерті набувала права власності на належну йому квартиру АДРЕСА_5 Сумської області. Однак відповідач систематично не виконує умови договору: не забезпечує його продуктами харчування, придатним для носіння одягом та взуттям, не здійснює догляд та не надає необхідну допомогу. Незважаючи на те, що позивач хворів, відповідач догляду за ним не здійснювала, також комунальні платежі він оплачує сам, за власні кошти.

Посилаючись на вказане, просить розірвати спадковий договір, укладений 11 квітня 2016 року між ним та відповідачкою, та зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, прохали задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також позивач пояснив, що відповідачку до укладення договору він фактично не знав, а знав її мати, яка працювала поштаркою, та їй він поскаржився, що за ним нікому доглядати, бо родичів не має, а вона згодом запропонувала, щоб її дочка - відповідачка по справі за ним доглядала. До укладення договору до нього 2 рази на тиждень приходила працівник з управління соцзахисту, яка готувала їсти та прибирала. Перед укладенням договору з метою подивитись як відповідач веде побут та скласти своє враження, він побував в гостях у відповідачки та їздив з її братом в с. Ображіївку, де у них є будинок, побачене його влаштувало. Ні перед укладенням договору, ні під час укладення він не казав відповідачці, яким має бути догляд за ним, він думав, що відповідачка і так розуміє, як за ним треба доглядати. При укладенні договору нотаріус зачитувала йому зміст вголос і він підписав. Однак відповідачка нічого по договору не робила, за ним не доглядала, одяг та ліки не купувала, в квартирі не прибирала. Разом з тим, зазначив, що відповідачка приносила йому їжу один раз на день, зранку, частіше він і не просив, зазвичай це був суп і салат, бо смаженого, маринованого та гострого йому не можна, і він про це відповідачку попереджував. Інколи відповідачка брала прати його одяг. Доручень щодо придбання одягу та ліків він відповідачці не давав, одягу у нього і так достатньо, а з ліків він приймає тільки «Каптопрес». Також відповідачка з братом заволоділи його коштами, а саме 1400 доларів США, які були у нього на рахунку. Ці гроші він зняв та віддав брату відповідачки, і куди вони поділись він не знає, також не знає куди поділись документи на квартиру. В квартирі замінили вікна та вхідні двері, також придбали газову плиту, яка і досі стоїть в спальні, газову колонку, але її не привезли, кондиціонер та телевізор. Однак зараз телевізору не має в квартирі, також зник велосипед та електричний пояс, який дорого коштував. Ключі від квартири були тільки у ОСОБА_4 та у її брата. На комунальні платежі у нього є субсидія, і вартість послуг автоматично списується з його банківської картки. Він бажає розірвати договір, бо вважає, що відповідачка хотіла його отруїти, а саме: одного разу він поїв суп, який вона принесла, і йому стало дуже погано, цей суп він відніс до свого приятеля, який його спробував і йому також було погано. Він (позивач) звертався з цього приводу до лікаря. Після цього він відповідачку не бачив, вона йому не дзвонила і до нього не приходила. Зараз він мешкає у ОСОБА_5, яка за ним добре доглядає і гарно готує. В квартирі він жити боїться. Також зазначив, що в його розумінні догляд за ним - це щоб йому приділяли увагу, а саме: не менше двох-трьох годин на день з ним спілкувались, розмовляли, а відповідачка цього не робила, завжди поспішала на роботу. Чому з приводу зникнення коштів і речей він до поліції не звертався, пояснити не може. Куди подівся його мобільний телефон також не знає. Він бажає продати свою квартиру, бо вона йому ніколи не подобалась, а хоче придбати квартиру по АДРЕСА_9, де зараз мешкає. З цією метою він звернувся до агентства нерухомості. Обурений, що на його квартиру накладена заборона відчуження і хоче, щоб суд її зняв. Також зазначив, що тексту позовної заяви він не читав, а лише підписав її.

Відповідач та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, посилаючись на його безпідставність. Так, ОСОБА_4 зазначила, що ОСОБА_1 раніше знала, бо мешкає неподалік від нього по АДРЕСА_6 однак ніколи не спілкувалась. Навесні 2016 року мати розповіла їй, що ОСОБА_1 скаржився, що за ним не має кому доглядати і він шукає підходящу людину. Їй, відповідачці, стало шкода позивача, що він старий і самотній, і вона погодилася за ним доглядати. Деякий час вона доглядала за ним і без укладення договору. Ініціатива укласти договір була ОСОБА_1 Коли прийшли до нотаріуса, позивач наодинці з нотаріусом спілкувався, потім нотаріус йому зачитувала договір вголос та роз'яснювала його умови. Квартира позивача була в дуже занедбаному стані, брудна, були таргани. Вона наскільки змогла привела квартиру до ладу: прибрала, вивезли сміття, поміняла на вікнах тюль. Позивачу вона носила їсти зранку, перед тим, як піти на роботу, готувала йому дієтичну їжу: супи, каші, парові котлети, куряче м'ясо, а ввечері заходила забирала посуд. Однак часто не могла знайти каструлі та лоточки, в яких приносила їжу. Потім сусіди їй розповіли, що позивач відносив приготоване нею до бабусі, з якою зараз живе - ОСОБА_5 Кожен день вона готувала свіже, тому отруїтись приготованою нею їжею позивач не міг. З ліків вона купувала йому «Каптопрес», більше нічого позивач не просив, і рецептів ніяких не давав. Одяг його вона забирала прати до себе. З одягу вона придбавала йому, що він просив: шкарпетки та підштаники. Оскільки квартира була в занедбаному стані, протікав водопровід, позивач попрохав облаштувати йому квартиру та повідомив, що в нього є кошти на ремонт. Разом з ним та з братом вони поїхали в банк та зняли кошти - 1400 доларів США, які поміняли на гривні. За вказані кошти було погашено кредит, який був у позивача, - близько 7 тисяч гривень; також з вказаних коштів була придбана побутова техніка: пральна машинка, газова плита, телевізор та тюнер, мийка; змішувачі, вхідні двері, також придбали водопровідні труби та шпалери. При цьому побутову техніку вибирав сам позивач. Також оформили за державною програмою кредит на заміну вікон. В квартирі позивача були замінені і вікна, і вхідні двері. Більше нічого відремонтувати не встигли, оскільки ОСОБА_1 зник. Вона почала телефонувати позивачу, однак зв'язку з ним не було. З братом вони поїхали шукати по лікарнях: дільничний лікар їм сказала, що ОСОБА_1 з осені не бачила. Їздили вони також до профілакторію, де раз на рік ОСОБА_1 проходив санаторно-курортне лікування, але ніде його не знайшли. Вона звернулась до поліції з заявою про зникнення ОСОБА_1 Потім від поліції вона дізналась, що позивач проживає у ОСОБА_5 Вона з братом їздили до неї, хотіли поспілкуватись з позивачем, але двері їм ніхто не відчинив. Придбана побутова техніка з квартири зникла. Сусіди їй розповіли, що ОСОБА_5 виносила техніку з квартири і пропонувала їм придбати. До квартири вона не ходить, оскільки ОСОБА_1 не живе у своїй квартирі, а ОСОБА_5 не допускає її до позивача, впливає на нього та налаштовує проти неї (відповідачки). Крім того, вона бачила розписку, за якою ОСОБА_5 позичила у ОСОБА_1 600 доларів США. Згодом вона дізналась, що квартиру позивача намагаються взагалі продати. Вважає, що позивач знаходиться під впливом сторонніх людей, які бажають заволодіти його квартирою, а він потім залишиться безхатьком. Загалом вона доглядала за позивачем близько 4 місяців. Продукти, ліки, одяг вона придбавала за свої кошти, інколи позивачу давала гроші й так, коли він просив: по 50 або 100 гривень. З приводу комунальних платежів він їй повідомив, що в нього є субсидія, а кошти автоматично списуються з його картки, жодних квитанцій на сплату комунальних платежів вона не бачила. Документи на квартиру після укладення договору були в неї, а потім ОСОБА_1 сказав їх йому повернути, що вона і зробила. Ключі від квартири вона також йому повернула. За весь час до отримання позову ОСОБА_1 жодних претензій щодо того, що вона погано доглядає за ним, їй не висловлював. Крім того, було звернення до прокурора і в його присутності ОСОБА_1 на запитання прокурора відповів, що хоче, щоб за ним доглядала саме вона - відповідач.

Представник відповідача також зазначила, що жодних доказів того, що позивач звертався до лікарів з приводу отруєння влітку 2016 року не надано, однак після того, як ОСОБА_1 почав жити з ОСОБА_6 він вже двічі лежав в лікарні, що свідчить, що саме ОСОБА_6 неналежно доглядає за ним.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного:

Згідно зі ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1308 ЦК України передбачено можливість розірвання судом спадкового договору на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, дружина позивача, показала, що ОСОБА_1 знає з 2014 року, познайомились в церкві, шлюб з ним зареєструвала 15 жовтня 2016 року. ОСОБА_1 постійно, майже кожного дня, бував і харчувався у них, бо родичів не мав, був самотній, інколи залишався ночувати. На той час вона і її попередній чоловік ОСОБА_7 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 93) проживали АДРЕСА_7, в будинку, який орендували, власного житла вона не має. До літа 2016 року вона в квартирі позивача ніколи не була. Одного дня позивач прийшов до них та повідомив, що приходили якісь люди та заміряли і фотографували квартиру; вона сказала, що це, напевно, для продажу та вирішила сходити до позивача. Коли прийшли з позивачем до його квартири, туди прийшла і відповідач, принесла чи борщ чи суп. Свідок у неї запитала, що та робить в квартирі позивача, на що ОСОБА_4 відповіла, що за ним доглядає. Свідок їй повідомила, що вона вже півтора року доглядає за позивачем і запитала у нього кому за ним доглядати, на що ОСОБА_1 відповів, що хоче аби за ним доглядала вона (свідок). Вона сказала ОСОБА_4, щоб та більше не приходила до позивача. Згодом свідок дізналась, що позивач уклав з ОСОБА_4 спадковий договір. Десь через три дні після похорон її попереднього чоловіка позивач прийшов та почав плакати, що йому вже півтора місяці не носять їжу та попрохав залишитись у неї, вона дозволила, а потім позивач запропонував їй зареєструвати шлюб, щоб люди не засуджували їх спільне проживання, і 15 жовтня 2016 року вона з позивачем одружились. Одного разу позивач прийшов, йому було дуже погано, сказав, що отруївся, - це вже було після смерті її попереднього чоловіка. Після цього отруєння позивач 3 тижні лежав у лікарні, лікарі сказали, що йому треба дієтичне харчування. Із ліків він приймає, здається, «Магнікор» і «Каптопрес». По комунальним платежам у позивача є переплата на 700 грн, також він має субсидію. З грудня 2016 року вони з позивачем винаймають квартиру по АДРЕСА_8, бо квартира позивача потребує ремонту. Крім того, ОСОБА_1 боїться жити в своїй квартирі; їм погрожують: хтось серед ночі стукав їм у двері (по АДРЕСА_9) і наказував відкрити. Вважає, що це робить ОСОБА_4, однак в поліцію вони не звертались. Вона (свідок) запропонувала ОСОБА_1 продати його квартиру та придбати іншу, з цією метою вони звернулись до агентства нерухомості. Позивач хоче продати свою квартиру, бо йому ніколи не подобався той район міста, де знаходиться його квартира. ОСОБА_4 ключі від квартири не повернула. Вони інколи ходять до квартири позивача, придбані речі там були, з речей вони з позивачем взяли тільки «мийку», а три тижні тому (допит свідка проводився 13 березня 2017 року) вся придбана техніка з квартири зникла, але в поліцію з цього приводу вони не звертались.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що знає ОСОБА_1 десь з 2013-2014 року, коли вперше побачила його у ОСОБА_9 (ОСОБА_9.), до якої вона постійно заходить - 2-3 рази на тиждень, навідує за проханням її дітей, з якими вона приятелює і які мешкають в іншому місті. Постійно бачила ОСОБА_1 в будинку ОСОБА_9: він і їв там, і телевізор дивився, бачила, що ОСОБА_9 зашивала йому сорочку та якісь пігулки давала. Вона взагалі думала, що позивач - родич ОСОБА_9 та її чоловіка, який помер влітку 2016 року.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що знає ОСОБА_9 досить давно, оскільки вона була подругою її матері, яка вже померла. Вона постійно навідує ОСОБА_9: 3- 4 рази на тиждень, допомагала їй на городі, чи в побуті; ОСОБА_1 вона вперше побачила в будинку ОСОБА_9 років 2-3 тому. ОСОБА_9 і годувала позивача (їсть він все, апетит у нього гарний), і прала його одяг. З розмов між позивачем та ОСОБА_9 вона зрозуміла, що позивач уклав з кимось договір з приводу квартири. Також казав, що боїться йти до своєї квартири, бути там самому, казав, що йому погрожували. Казав, що ті, хто мають за ним доглядати, лише два рази принесли супу, а колив третій раз принесли - йому після цього супу стало зле. Свідок сама бачила, що позивача нудить, це було вдома у ОСОБА_9, вже після смерті її попереднього чоловіка. Взагалі позивач часто скаржиться на хворий шлунок. Знає, що ОСОБА_9 утримує позивача за власну пенсію, бо позивач свою витрачає на погашення якось кредиту. Позивач нічого не казав з приводу того, що йому відповідач придбавала якісь речі, чи робила ремонт в квартирі. В квартирі позивача вона була лише один раз : з ОСОБА_1 та ОСОБА_9, вони ходили речі розбирали, книги. Ознак ремонту вона не бачила, але порівняти їй ні з чим, бо була лише один раз, але вхідні двері були нові. За останні півроку позивач лежав в лікарні два рази: наприкінці 2016 та в березні 2017 року; наскільки свідок знає - з приводу хвороби шлунку. Також влітку 2016 року до будинку ОСОБА_9 приходили поліцейські, наскільки вона зрозуміла з розмови, яку чула, вони розшукували ОСОБА_1 за заявою ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11, показала, що вона приятелює з ОСОБА_9 близько 8 років; буває у неї десь два рази на тиждень; ОСОБА_1 вона знає десь з січня 2014 року; вперше його побачила у ОСОБА_9, і потім бачила його у неї постійно: він їв у неї (їсть позивач все), відпочивав, інколи залишався ночувати. Влітку 2016 року при ній ОСОБА_1 дзвонив ОСОБА_9, якої саме не було вдома, та скаржився, що до нього лише 3 чи 4 дні походила ОСОБА_4 і більше не приходила; скаржився, що за ним не доглядають, вивозять речі з квартири; скаржився, що в нього болить шлунок і він вже три дні нічого не їв. Потім він став себе погано почувати та залишився жити у ОСОБА_9 з її дозволу. Згодом з'ясувалось, що він на когось переписав квартиру. Також, ще коли ОСОБА_9 жила по АДРЕСА_10, при ній хтось телефонував ОСОБА_9 та після цієї розмови, вона сказала ОСОБА_1, щоб він сам нікуди не ходив. Позивач двічі лежав в лікарні: наприкінці осені 2016 року та в березні 2017 року. Вона (свідок) ходила за ліками для позивача, кошти на придбання ліків давала ОСОБА_9. Влітку 2016 року позивач в лікарні не лежав. В квартирі позивача вона буває раз на тиждень, ходить разом з ним десь з осені поливати квіти; нових якихось речей вона не бачила, але вікна і вхідні двері в квартирі нові; обстановка в квартирі за весь цей час не змінювалась. Зі слів позивача їй відомо, що зі своєї пенсії він сплачує кредит за вікна.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12, показала, що є кумою ОСОБА_6 Вперше позивача вона побачила десь у 2014 році в будинку ОСОБА_6, коли вона ще з попереднім чоловіком жила по АДРЕСА_10. ОСОБА_1 харчувався у них, кума прала його речі; позивач відпочивав у них: на ліжку, що стояло поряд з ліжком чоловіка ОСОБА_6 Ще коли був живий кум (попередній чоловік ОСОБА_9.) свідок запитала в нього з приводу позивача: хто це та що він робить у їх будинку; на що кум відповів, що це бездомний дідусь, тому він до них і приходить. В квартирі позивача вона ніколи не була, щодо спору по цій квартирі їй стало відомо, вже коли кума з позивачем почали жити по АДРЕСА_9 і вона (свідок) була у них в гостях і приходила юрист ОСОБА_18 з якимось чоловіком, та між ними і кумою з позивачем була якась сварка за квартиру позивача, але подробиць вона не чула. До цього вона взагалі думала, що позивач безхатько. Наприкінці осені 2016 року позивач лежав в лікарні, вона (свідок) один раз його навідувала.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що знає ОСОБА_6 вже близько 10 років. У сина ОСОБА_6 були великі борги, тому остання була змушена продати власний дім, щоб їх віддати, і з того часу вона власного житла не має, а винаймає. Позивача вона вперше побачила в будинку ОСОБА_6, коли ще та жила по АДРЕСА_10, років 4 чи 5 тому: він постійно бував у ОСОБА_6 та її попереднього чоловіка, харчувався у них, відпочивав. При ній якось ОСОБА_6 телефонувала своєму сину, який живе в м. Харків, та розмовляла з приводу позивача, а син сварився та казав навіщо їй той дід; згодом, коли син ОСОБА_6 дізнався, що ОСОБА_1 має квартиру, він почав дуже цікавитись позивачем. В кінці червня 2016 року, після смерті попереднього чоловіка ОСОБА_6, позивач попрохав її допомогти йому в розірванні спадкового договору, бо його хотіли отруїти. Вона склала відповідний позов, зазначене в позові, вона виклала зі слів позивача. В серпні - вересні 2016 року вона жила в будинку ОСОБА_6 з її дозволу, бо в її (свідка) будинку був ремонт. В цей період вона мала змогу поспостерігати за позивачем і зрозуміла, що розлади травлення у нього постійно: у нього часто болів шлунок, особливо вночі, часто була блювота. Також вона бачила амбулаторну картку позивача, в якій також вказано, що у нього постійні розлади травлення. Зі слів ОСОБА_1 вона зрозуміла, що йому перш за все не вистачало спілкування, бо він хотів, щоб з ним хтось постійно був поряд і розмовляв. Позивач розповідав, що в квартирі замінили вікна і двері, повісили штори, придбали за його кошти, зняті з депозиту, «мийку», газову плиту і телевізор. Згодом він почав казати, що все без нього придбавали, але коли звернулись до поліції, з'ясувалось, що всі речі придбавали з ним і є відповідні квитанції, а на решту коштів, що залишилась оплатили кредит позивача. Також позивач казав, що ОСОБА_4 купляла йому таблетки, приносила кожного ранку їжу. Жодних посилань, що він примусово уклав договір - не було. Вона (свідок) спілкувалась і з нотаріусом з приводу цього договору, і нотаріус зазначала, що позивач був адекватний, все розумів. Згодом ОСОБА_6 почала цікавитись чи можна укласти на неї спадковий договір, або якщо вона вийде заміж за ОСОБА_1 і його квартиру продадуть, а іншу куплять, чи буде вона мати права на квартиру, бо у неї ж не має власного житла. Свідок дізналась, що ОСОБА_1 уклав договір з агентством нерухомості щодо продажу його квартири. Ріелтор їй повідомила, що до неї приходив син ОСОБА_6 та сказав, щоб квартира, яка буде придбана після продажу квартири ОСОБА_1, має бути оформлена на його сина - онука ОСОБА_6 Потім до свідка приходив цей онук та вимагав, щоб вона віддала йому документи на квартиру ОСОБА_1, які їй віддав сам позивач на зберігання, бо часто забував куди він їх поклав і потім хвилювався з цього приводу. Вона відмовилась віддавати документи, оскільки таких розпоряджень їй від ОСОБА_1 не надходило. Після цього їй зателефонував син ОСОБА_6 і також почав вимагати, щоб вона віддала документи, в чому вона знову відмовила. З приводу документів їй телефонували з поліції та повідомили, що на неї надійшла заява про неправомірне заволодіння нею документами ОСОБА_1 на його квартиру, на що вона працівникам поліції також повідомила, що може їх повернути тільки ОСОБА_1 Згодом вона дізналась, що ОСОБА_1 скасував довіреність на представництво нею його інтересів.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14, мати відповідачки, показала, що знає ОСОБА_1 з 1986 року, бо працювала поштаркою і обслуговувала, в тому числі і будинок, де жив позивач. Вона бувала у позивача часто, бо приносила йому, крім його пенсії, ще й домашнє молоко (вона тримає корову). Він скаржився, що самотній, що забувається, що йому потрібний догляд, бо самому вже важко і чи може вона когось порадити. Вона (свідок) за ним доглядати не могла, пропонувала ще одній жінці, але та відмовилась, а потім розповіла дочці, і та погодилась, бо поряд живе і й буде зручно. Квартира у позивача була в дуже занедбаному стані: брудно, павутиння, хоч до нього і ходила соцпрацівник. Як донька домовлялась з позивачем щодо укладення договору свідок не знає, присутня не була. Після того, як договір було укладено поміняли вікна і вхідні двері, про що попросив сам позивач, бо до нього ходили якісь його ніби приятелі, які і випивали в нього, і мились. Донька прибирала в квартирі, замінила тюль і штори, а син казав, що треба міняти водопровід, бо все тече. Вона особисто бачила, що донька готувала позивачу все свіже і дієтичне: суп, парові котлети, бо в позивача хворий шлунок. Донька купувала продукти за свої кошти, а комунальні оплачувати не було потреби, бо у позивача оформлена субсидія. Також за кошти позивача була придбана побутова техніка, позивач їздив з її донькою та сином в магазини і вибирав все сам. Син брав ОСОБА_1 з собою, коли по власним справам кудись їздив, щоб позивачу не було сумно самому. Позивач їй розповідав, що ходить в гості на АДРЕСА_11 до ОСОБА_9, також казав, що позичав останній 500 доларів на лікування її чоловіка. Потім донька поїхала у відрядження, і їсти ОСОБА_1 носила вона (свідок), однак помітила, що те, що принесла напередодні, не з'їдене. Вона подзвонила синові, то й почав дзвонить ОСОБА_1, однак зв'язку з ним не було. Потім повернулась донька з відрядження і вони з сином їздили по лікарнях та профілакторіях шукали позивача, а не знайшовши, заявили в поліцію про його зникнення. Згодом дізнались, що він живе на АДРЕСА_12 у ОСОБА_9. Свідок дізналась, де саме живе остання та вирішила сходити провідати позивача, подивитись як він. Це було десь ближче до осені, бо вона взяла на гостинець дині, але ОСОБА_6 навіть слухати її не захотіла, почала виштовхувати свідка з двору, бігла за нею з палицею, ще й потім звинувачувала, що нібито свідок її побила.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_15, брат відповідачки, показав, що з ОСОБА_1 познайомився, коли сестра погодилась за ним доглядати Він особисто возив їх до нотаріуса, був присутній при тому, як нотаріус роз'яснювала позивачу умови договору, зачитувала, позивач, ще й особисто перечитував договір. Сестра готувала позивачу дієтичну їжу, бо тому, як і їх з відповідачкою матері, не можна жирного; позивач сам казав, що в нього проблеми з шлунком. Він був в квартирі позивача - там обстановка була ще 70- років, все потребувало ремонту. Вони з сестрою хотіли, щоб позивач жив в нормальних умовах. З цією метою позивач зняв кошти з депозиту - 1400 доларів, за які і було придбано і пральна машинка, і колонка, стіл на кухню, сантехніка, вхідні двері, шпалери - позивач все вибирав особисто. Також з цих коштів було закрито кредит, що був в позивача, чи 7 чи 8 тисяч гривень. На всі покупки коштів позивача не вистачило, він (свідок) докладав ще й свої. І так давав позивачу гроші, коли той просив. На заміну вікон вони оформили кредит за державною програмою - так було вигідніше. Якось позивач поскаржився, що в нього з банківською картки зникли кошти, ще й сказав, що це, напевно, у нього витягли картку, коли він був в гостях у однієї бабусі, і зняли гроші. Куди потім поділись всі речі, що вони придбавали, він не знає. Він часто брав з собою позивача, коли їздив по місту у справах, щоб позивачу не було сумно самому. Також їздив він з позивачем до профілакторію - домовлятись за путівку. Потім позивач зник, додзвонитись до нього не змогли, не було з ним зв'язку. Вони з сестрою об'їздили всі лікарні і профілакторії, шукаючи позивача, написали заяву в поліцію. Коли сестра доглядала за позивачем, той жодного разу в лікарні не лежав, а місяців три тому свідок був у лікарні - навідував товариша - і побачив там ОСОБА_1, який ніс суп з їдальні лікарні. Свідок у нього запитав чи приносить позивачу хто їсти, на що позивач відповів: «Ні». Також він запитав у позивача чи буває той в своїй квартирі, на що позивач відповів, що в нього забрали ключі від неї і мобільний телефон забрали. Наступного дня він приїхав до лікарні і віддав позивачу комплект ключів від квартири позивача, які в нього (свідка) були.

Згідно нотаріально посвідченого договору від 11 квітня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 (Відчужувачем) та ОСОБА_4 (Набувачем), остання зобов'язується виконувати передбачені в договорі розпорядження ОСОБА_1, і в разі його смерті набуває право власності на належне Відчужувачу майно: квартиру за АДРЕСА_13

Згідно п. 2.1 договору за життя Відчужувача на Набувача покладається обов'язок виконувати такі дії:

- забезпечувати Відчужувача продуктами харчування, необхідним одягом і взуттям при необхідності, надавати матеріальну допомогу грошима за додатковою домовленістю;

- виконувати дрібний ремонт квартири;

- сплачувати у встановлені строки комунальні платежі, а також вартість послуг за користування електроенергією та міським телефонним зв'язком;

- забезпечувати належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів.

Однак в тексті договору не міститься визначення періодичності надання Набувачем продуктів харчування, одягу та взуття Відчужувачу (кожен день, певну кількість днів в тиждень, тощо); чиїм коштом мають виконуватись розпорядження Відчужувача, в тому числі і виконуватись дрібний ремонт.

В пункті 4.2 договору зазначено, що сторони стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, і не є правочином, що вчиняється Відчужувачем під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах. Також сторони стверджують, що не є визнаними недієздатними повністю або частково, не страждають на захворювання, що перешкоджають усвідомленню ними суті цього договору. (п. 4.3)

Нотаріусом зазначено, що договір підписано в її присутності, особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено.

В судовому засіданні з пояснень сторін і показів свідків встановлено, що відповідач забезпечувала позивача продуктами харчування та виконувала дрібний ремонт: замінено вікна, вхідні двері, не зважаючи на те, що доказів, що позивач надавав розпорядження відповідачу про виконання дрібного ремонту в певних обсягах (перелік ремонтних робіт) та в певні строки, і коштом відповідачки, суду не надано.

Суд звертає увагу, що позивач змінював свої пояснення, то зазначаючи, що відповідач ніяких розпоряджень не виконувала, то підтверджував, що їжу вона йому носила, а розпоряджень щодо придбання одягу та ліків він їй не давав, і одяг і взуття йому взагалі не потрібні, у нього всього досить.

Також з пояснень позивача вбачається, що в його розумінні догляд за ним - це спілкування з ним не менше 2-3 годин на день, однак такі вимоги в договорі не обумовлені, і, як зазначив, сам позивач він з відповідачкою такої вимоги ні до укладення договору, ні під час його укладення не обговорював.

Не надано суду доказів і на підтвердження пояснень позивача та його свідків щодо отруєння позивача і саме внаслідок їжі, яку принесла відповідач, та звернення з цього приводу до лікарів і перебування внаслідок отруєння на стаціонарному лікуванні.

Крім того, згідно виписки від 21.11.2016 року у ОСОБА_1 наявний хронічний ерозивний гастродуоденіт. ( а.с. 100)

Підтримання позивачем стосунків з іншими особами, харчування у них, відпочинок не є підтвердженням неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків.

Сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до прокуратури не є належним доказом привласнення ОСОБА_4 коштів ОСОБА_1 (в сумі 1400 доларів США), крім того наданими чеками та показами свідків, в тому числі і свідка ОСОБА_6, підтверджується придбання побутової техніки в квартиру позивача, вхідних дверей та оплата кредиту позивача. (а.с. 62, 77-80, 91).

Наданим кредитним договором № 1239-088 від 04 травня 2016 року, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, підтверджується, що ОСОБА_1 було надано кредит у сумі 9 500 грн на 36 місяців на придбання вікон та балконних дверей відповідно до Державної цільової економічної програми енергоефективності. ( а.с. 82-90)

Стороною позивача були надані чеки на придбання ліків, а стороною відповідача на придбання продуктів, однак зазначені чеки не є підтвердженням того, що вказані ліки і продукти придбавались саме для ОСОБА_1 (призначення лікарів, розписки про отримання продуктів ОСОБА_1, тощо), а отже не можуть бути враховані судом як докази.

Також матеріалами справи підтверджується, що позивачем було укладено договір про надання послуг із продажу нерухомого майна ( а саме квартири) від 15.09.2016 року, та договір про надання послуг із придбання, відчуження нерухомого майна, згідно яких він зобов'язується придбати квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_16, а ОСОБА_17 зобов'язується придбати у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4. (а.с. 95-98)

Твердження, що позивачу ніколи не подобалась його квартира і він завжди бажав її продати та придбати житло в іншому районі, судом не можуть бути враховані як підстава для розірвання спадкового договору, оскільки така підстава не передбачена законодавством. Крім того, суд звертає, увагу, що позивач зареєстрований у АДРЕСА_14 з 2007 і з часу смерті матері в 2011 році, коли позивач став одноосібним власником зазначеної квартири, він продовжував жити у вказаній квартирі до червня 2016, та наміри щодо продажу вказаної квартири у нього виникли лише після того, як він почав спільно проживати з ОСОБА_6

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач змінив місце свого фактичного проживання, не попередивши про це відповідачку та не повідомивши їй адресу свого місцезнаходження, припинив спілкування з відповідачем, що змусило останню вживати заходів для його розшуку.

Розірвання спадкового договору може бути зумовлено різними підставами. Погіршення відносин між сторонами договору виникає і в тому випадку, коли інші особи претендують на об'єкт договору і схиляють відчужувача на розірвання договору з підстави, що цей договір не вигідний для відчужувача. Такі обставини призводять до того, що відчужувач шукає привід для розірвання договору.

З огляду на заслухані в судовому засіданні пояснення сторін та покази свідків, суд не виключає існування стороннього впливу на позивача по справі та схиляння його до розірвання спадкового договору.

Таким чином, належних доказів на підтвердження того, що відповідач на час подання позовної заяви не виконувала своїх обов'язків за договором спадкування, що є підставою для його розірвання, суду не надано і в судовому засіданні таких доказів не здобуто.

Зважаючи на зазначене, відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись ст. 3, 10, 11, 60,61, 174, 209, 213-218, 223 ЦПК України, - суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Шосткинський міськрайонний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом цього строку з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. У разі оскарження рішення, якщо воно не було скасованим, воно набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук