АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3532/14-ц Номер провадження 22-ц/786/2163/17Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С.Д. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Чумак Л.І.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника заявника ОСОБА_2, представника суб'єкта оскарження - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 30 червня 2017 року

по справі за заявою ОСОБА_4 про постановлення додаткового судового рішення,

в с т а н о в и л а :

30.05.2017 року ОСОБА_4 звернувся в суд із заявою про постановлення додаткового судового рішення у вигляді ухвали про вирішення питання про судові витрати, пов'язані з розглядом його скарги на дії державного виконавця Подільського ВДВС ГУЮ у Полтавській області (колишнього Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ), стягнувши передбачену Законом України «Про судовий збір» суму судового збору з відділу державної виконавчої служби.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 30 червня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою покласти судові витрати, пов'язані з розглядом його скарги, у вигляді відповідної суми судового збору за розгляд скарги у суді першої інстанції на Подільський ВДВС м. Полтави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд зі скаргою на діяння державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Лукашенко А.М. щодо звернення стягнення на допомогу по безробіттю боржника.

За результатами розгляду вказаної скарги ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.11.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 11.01.2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.03.2017 року, скаргу задоволено та визнано дії державного виконавця Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Лукашенко А.М. щодо звернення стягнення на допомогу по безробіттю ОСОБА_4 неправомірними та протиправними.

Звертаючись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, заявник вказував на те, що при розгляді скарги та постановленні ухвали про її задоволення суд першої інстанції не вирішив питання про стягнення судових витрат, які відповідно до норми статті 388 ЦПК України підлягають стягненню з відділу ДВС.

Відмовляючи у задоволенні скарги, місцевий суд виходив з того, що законом не передбачено справляння судового збору за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, тому відсутні підстави для покладення таких судових витрат на відділ державної виконавчої служби.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За змістом ст. 80 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України «Про судовий збір» не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується ( пункт 14 постанови №6 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»).

Аналогічна позиція викладена у пункті 4 постанови №10 Пленуму ВВСУ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки сплата судового збору при подачі скарги не справляється, останній не підлягає стягненню з відділу ДВС і в разі задоволення скарги.

Посилання заявника на ст. 388 ЦПК України, якою передбачено покладення судових витрат на орган державної виконавчої служби у разі постановлення ухвали про задоволення скарги заявника, та на роз'яснення, викладені в п.19 постанови №6 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року, не спростовують висновків районного суду щодо відмови у постановлені додаткової ухвали щодо розподілу судових витрат, оскільки стягнення судового збору не передбачено законом, а інші судові витрати в розумінні ст.80 ЦПК України не встановлені.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо підстав стягнення судового збору з відділу державної виконавчої служби з посиланням на ухвали апеляційного суду Полтавської області від 22.06.2015 року та від 11.01.2016 року, оскільки вказані ухвали не мають преюдиційного значення для розгляду заяви від 30.05.2017 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до хибного тлумачення норм процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування ухвали місцевого суду, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права.

В той же час, враховуючи, що заявник ОСОБА_4 не сплачував судовий збір за подання скарги, обговорення вказаного питання, допущеного місцевим судом в оскаржуваній ухвалі є зайвим, а тому колегія суддів вважає необхідним виключити з мотивувальної частини ухвали посилання, що сплачена ОСОБА_4 сума судового збору 487 грн. 20 коп. не підлягає стягненню, оскільки її не потрібно було сплачувати і сплачений судовий збір не повертається скаржнику.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини ухвали місцевого суду посилання, що сплачена ОСОБА_4 сума судового збору 487 грн. 20 коп. не підлягає стягненню, оскільки її не потрібно було сплачувати і сплачений судовий збір не повертається скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий - суддя (підпис)

Судді (підпис)

(підпис)

З оригіналом згдіно.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Л.І. Пилипчук