Єдиний унікальний номер 242/5740/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1320/2017
Головуючий в 1 інстанції Коліщук З.М.
Доповідач Осипчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Осипчук О.В.,

суддів: Мальованого Ю.М., Соломахи Л.І.,

за участю секретаря Молдованова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська», Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки», третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати -

встановив:

Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 16 червня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Краматорського міського протитуберкульозного диспансеру, Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, Комунально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки», третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про стягнення невиплаченої заробітної плати відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування доводів скарги посилається на те, що суд не зважив на той факт, що з липня по листопад 2014 року диспансерне відділення м. Авдіївки працювало у штатному режимі кожний день і вона кожної зміни виконувала свої трудові обов'язки. З 30 липня 2014 року м. Авдіївка перебуває під контролем української влади, тобто органи державної влади здійснювали свої повноваження в повному обсязі і тому немає жодних підстав для відмови у виплаті заробітної плати. Те, що «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівка» не перемістився на територію, контрольовану українською владою її вини немає. Висновок суду про ненадання нею доказів наявності заборгованості по заробітній платі перед нею у відповідача КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» є хибним, оскільки суд не врахував, що з позовами до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з липня по листопад включно 2014 року звернулися до суду всі працівники диспансерного відділення м. Авдіївки.

В апеляційному суді представник Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації Волков Р.С. та представник Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» Артамонова Т.В. заперечували проти скарги, просили рішення суду залишити без змін.

Позивач ОСОБА_1 до апеляційного суду не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення судової повістки та телефонограми, яка зареєстрована в Журналі телефонограм за № 3231 та прийнята особисто ОСОБА_1 21 липня 2017 року (а.с.180).

Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області до апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки та телефонограми, яка зареєстрована в Журналі телефонограм за № 3233 (а.с.180).

Представник відповідача Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» до апеляційного суду не з'явився. Внаслідок неможливості повідомлення відповідача шляхом направлення судової повістки поштою та відсутності будь-яких інших засобів зв'язку, повідомлення відбулося шляхом розміщення оголошення на сайті апеляційного суду.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду підлягає залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції визнано встановленим, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 остання з 1.09.2004 року прийнята дільничною медичною сестрою диспансерного відділення КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Авдіївка», з 10.01.2005 року переведена рентген лаборантом рентген кабінету вказаної установи. Згідно запису № 15 трудової книжки відповідно до рішення Донецької обласної ради від 28 лютого 2013 року № 6/19-480 КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Авдіївка» з 01 серпня 2013 року реорганізований шляхом приєднання до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки». Відповідно до наказу № 271-к від 29 листопада 2014 року КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» позивачку 29 листопада 2014 року переведено до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» на посаду рентген лаборанта. Позивач у період з липня 2014 року по листопад 2014 року перебувала у трудових відносинах з КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки», а з грудня 2014 року перебуває у трудових відносинах з КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська».

З листа Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації № 5024/01-55/2150 від 11 листопада 2016 року вбачається, що диспансерне відділення м. Авдіївка у 2014 році було структурним підрозділом комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки». Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, м. Горлівка є населеним пунктом, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» не перемістилась на територію, підконтрольну органам державної влади України.

Наказом департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації «Про організацію надання протитуберкульозної допомоги населенню» від 31 жовтня 2014 року № 303 внесені зміни до мережі, профілю та розподілу ліжкового фонду спеціальних протитуберкульозних закладів між містами та районами Донецької області, підконтрольних Україні, м. Авдіївка та штатні посади диспансерного відділення у м. Авдіївка включені до складу комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська».

В листі також зазначено, що оскільки КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» не здійснено заходи з переміщення на підконтрольну українській владі територію, здійснення погашення заборгованості із заробітної плати працівникам Авдіївського відділення за періоди роботи з липня по листопад 2014 року на теперішній час неможливо. Такі виплати можливо зробити лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» та Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації, суд першої інстанції виходив з того, що вони не є належними відповідачами у даній справі, оскільки у спірний період позивачка знаходилася у трудових відносинах з КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» суд виходив з того, що позовні вимоги позивачкою не доведені, не надано належних та допустимих доказів, які б безпірно свідчили про наявність у відповідача КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» заборгованості по заробітній платі та про її розмір.

При цьому суд не прийняв до уваги надані позивачкою копії табелів виходів співробітників диспансерного відділення за період з липня 2014 року по жовтень 2014 року, оскільки дані копії не оформлені належним чином, не містять посилання на посадову особу, яка виготовила дану копію та відсутня печатка установи, що її видала.

Не приймаючи до уваги надану позивачем копію довідки з індивідуальних відомостей про застраховану особу, видану УПФУ у Донецькій області, суд зазначив, що ця довідка не підтверджує наявність заборгованості по заробітній платі та не визначає її розмір.

З огляду на те, що позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати є похідними від вимог про стягнення заборгованості із заробітної плати, суд дійшов висновку про відмову у задоволені цих позовних вимог.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції законними та обгрунтованими.

Суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що належним відповідачем по цій справі є КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки», з яким позивачка з 01 серпня 2013 року по 29 листопада 2014 року знаходилась у трудових відносинах, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.17).

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» станом на теперешній час перебуває на непідконтрольній органам державної влади України території, зареєстрована за адресою: 84625, Донецька область, місто Горлівка, вул. Патона, будинок 1б, діяльність даної установи не припинена. Донецька обласна державна адміністрація є засновником КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки», а не власником (а.с.26-33).

Представник Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної адміністрації Волков Р.С. в апеляційному суді пояснив, що основними завданнями Департаменту є забезпечення на території області реалізації державної політики в галузі охорони здоров'я, управління закладами охорони здоров'я, організація їх кадрового, матеріально-технічного і методичного забезпечення. Фінансування КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» з метою виплати робітникам заробітної плати Департаментом не здійснюється.

Згідно наказу Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації № 303 від 31.10.2014 року «Про організацію надання протитуберкульозної допомоги населенню» зокрема, наказано:

- затвердити мережу, профіль та розподіл ліжкового фонду спеціалізованих протитуберкульозних закладів між містами та районами Донецької області, підконтрольних Україні;

- визначити КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» закладом, що здійснює організацію надання протитуберкульозної допомоги на адміністративних територіях Донецької області, підпорядкованих департаменту охорони здоров'я облдержадміністрації;

- головному лікарю КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» (ОСОБА_6.) вирішити питання щодо внесення змін до мережі, виключивши штатні посади диспансерного відділення у м. Авдіївка, з додержанням вимог чинного законодавства;

-головному лікарю КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» (ОСОБА_7.) внести зміни до мережі, включивши штатні посади диспансерного відділення у м. Авдіївка, з додержанням вимог чинного законодавства.

Представник КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» Артамонова Т.В. в судовому засіданні апеляційного суду пояснила, що згідно наказу Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації № 303 від 31.10.2014 року «Про організацію надання протитуберкульозної допомоги населенню» було складено передавальний акт активів, пасивів та доходів з КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспанcер м. Горлівки» до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» станом на 01 грудня 2014 року. При цьому розрахунки із заробітної плати й інших виплат передано не було, тому КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська» фактично не прийняв заборгованість по заробітній платі, будь-якою інформацією щодо наявності або відсутності такої заборгованості не володіє.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Краматорська», Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації з тих підстав, що позивачка у трудових відносинах з вказаними установами у спірний період не перебувала, тому вони не є належними відповідачами є вірним.

Апеляційний суд також погоджується з висновком суду першої інстнації про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати внаслідок їх недоведеності суду.

Довід апеляційної скарги про те, що до суду з позовами про стягнення заборгованості по заробітній платі звернулися всі працівники диспансерного відділення м. Авдіївки, що спростовує висновки суду про недоведеність нею наявності заборгованості по заробітній платі до уваги не приймається, оскільки спір про оплату праці є індивідуальним спором, його обгрунтованість повинна доводитися належними та допустимими доказами і звернення інших працівників до роботодавця з такими ж вимогами не може свідчити про доведеність позову по конкретній цивільній справі.

Також апеляційним судом не приймається до уваги посилання позивача в апеляційній скарзі на ст. 19 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» при визначенні належного відповідача у справі, оскільки ця норма стосується питання відшкодування шкоди, заподіяної терористичним актом.

Також є необгрунтованим довід скарги про те, що м. Авдіївка, в якому працювала позивачка у спірний період, перебуває під контролем української влади, а тому підстави для відмови у задоволені позову про стягнення заробітної плати відсутні, з огляду на наступне.

Диспансерне відділення «Міський протитуберкульозний диспансер м. Авдіївка» з 01 серпня 2013 року по листопад 2014 року включно було структурним підрозділом комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки», тобто не являлося юридичною особою. Відповідальність щодо своєчасної виплати заробітної плати повинна нести юридична особа, а тому посилання позивачки на те, що знаходження структурного підрозділу на території, яка перебуває під контролем української влади, дає підстави для стягнення заборгованості по заробітній платі з Департаменту охорони здоров'я Донецької обласної державної адміністрації є неспроможним.

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду про неможливість прийняття в якості належних та допустимих доказів копії листів з журналу обліку робочого часу, оскільки вони належним чином не завірені, оригінали для огляду суду не надані. Наявність в матеріалах справи довідки з індивідуальних відомостей про застраховану особу, видану УПФУ у Донецькій області, свідчить про те, що КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівки» (код 01990223) в липні, серпні, вересні, жовтні та листопаді 2014 року страхові внески не сплачував, сума заробітку для нарахування пенсії ОСОБА_1 не зазначена (а.с.5).

Наведений позивачкою у позовній заяві розрахунок заборгованості по заробітній платі за період з липня по листопад 2014 року, виходячи із розміру заробітної плати за червень 2014 року у сумі 3704,75 грн., також не може бути прийнятий до уваги, оскільки із довідки УПФУ у Донецькій області вбачається, що у червні 2014 року позивачці було нараховано 4013,81 грн. Розмір заробітної плати за кожен місяць повинен бути доведений суду, оскільки заробітна плата складається із посадового окладу та доплат, які нараховуються медичним працівникам (вислуга років, за шкідливі умови праці тощо).

Таким чином, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального або процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307,308,313,315 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Селидівського міського суду Донецької області від 16 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий О.В.Осипчук

Судді: Ю.М.Мальований

Л.І.Соломаха