рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

25 квітня 2017 року м. Білгород-Дністровський

ОСОБА_1 Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого одноособово судді Боярського О.О.

при секретарі Рачицькій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про звільнення майна з-під арешту, в якому просить звільнити з-під арешту автомобіль BMW, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер кузова WВАСА71090FL47080, 1995 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу /техпаспорт/ №САО940887 від 30.04.2013 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обгрунтовує тим, що 01.03.2016 року він придбав автомобіль НОМЕР_2, на підтвердження чого була складена відповідна розписка та позивачу було передане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

11.06.2016 року, під час керування вказанам автомобілем, позивач був зупинений працівниками УПД ГУНП в Одеській області та було виявлено ознаки підробки свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Органом досудового розслідування з цього приводу були внесені відомості до ЄРДР, крім того ухвалою суду задоволено клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та накладено арешт на вказаний автомобіль.

Позивач вважає, що вказаний арешт порушує його право власності на спірний автомобіль, а тому автомобіль має бути звільнено з-під арешту.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 відділу поліції ГУНП в Одеській області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

З огляду на те, що позивачем не надано згоду на розгляд справи в заочному порядку, суд розглядає справу в загальному порядку, за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2016 року в м. Білгород Дністровському, працівниками УПД ГУНП в Одеській області, був зупинений автомобіль марки BMW, під керуванням позивача ОСОБА_2, та через виклик сумнівів щодо свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль був поставлений на штрафний майданчик.

12 червня 2016 року органом досудового розслідування ВП ОСОБА_1 Дністровського ГУНП в Одеській області, внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001554 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

14 червня 2016 року ухвалою ОСОБА_1 Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі № 495/4587/16-к задоволено клопотання слідчого СВ ОСОБА_1 Дністровського ВП ГУНП в Одеській області та накладений арешт на автомобіль НОМЕР_2.

Згідно до висновку експерта № 271-П від 18 липня 2016 року встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серійним номером САО 940887 на автомобіль «BMW-316І» заповнене на імя ОСОБА_4, не відповідає аналогічним бланкам свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, що перебувають в офіційному обігу на території України. Бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серійним номером САО 940887, виданий на автомобіль «BMW-316І», заповнений на імя ОСОБА_4, виготовлений за допомогою кольорового друкуючого пристрою з струменевим способом друку.

13 грудня 2016 року слідчим СВ ОСОБА_1 Дністровського ВП ГУНП в Одеській області винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 110, п. 2 ч.1 ст.284 КПК України. Позивачеві було рекомендовано звернутись до суду з питанням про звільнення автомобілю з-під арешту.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту змайна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно)

Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно до ч. 5 ст. 656 ЦК України, на окремі види майна може бути встановлено спеціальний порядок набуття громадянами права власності.

Зокрема, порядок набуття права власності на автомобіль встановлений Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі - Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 7 вересня 1998 року. Торгівля транспортними засобами, що були в експлуатації, здійснюється відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 року № 1200.

Пунктами 7, 8 Правил передбачено, що однією з умов відчуження транспортного засобу є зняття його з обліку в підрозділі ДАІ.

Тобто набуття права власності на автомобіль здійснюється при наявності дійсного правочину про відчуження транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з відміткою підрозділу ДАІ про зняття цього засобу з обліку.

Позивачем не було надано суду доказів наявності у нього права власності на спірний автомобіль, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на спірний автомобіль, зареєстроване на ім'я позивача, як і не було надано належних доказів наявності у позивача права користування спірним автомобілем, оскільки, наявне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є підробленим.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки позивач не має жодного правового відношення до спірного автомобілю, а отже наявність арешту на вказаний автомобіль жодним чином не порушує майнових прав позивача.

Таким чином, враховуючи сукупність встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 321, 328 ЦК України, ст.ст. 11,15, 60, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеській області про звільнення майна з-під арешту відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: