Справа № 185/2365/17
Провадження № 2/185/2133/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно, в якій просили суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спільної сумісної власності подружжя; визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, який помер 11 березня 2004 року.

В обґрунтування позову позивачі посилалися на те, що ОСОБА_6 був прийнятий до членів житлово-будівельного кооперативу № 28 "Дружба" і сімї, у складі: ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 була виділена для проживання двокімнатна квартира АДРЕСА_2. На підставі рішення Виконавчого комітету міської Ради народних депутатів міста Павлограда № 617/1 від 18.07.1986 року ОСОБА_6 виданий ордер № 01389 серія АК-86 від 05.08.1986 року на вищезазначену квартиру. ОСОБА_6 та ОСОБА_6 сплатили пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2 в повному обсязі в розмірі 8 267,81 грн., що підтверджується довідкою ЖБК № 28 «Дружба» від 10.03.2017 року та квитанціями. Проте, за життя ОСОБА_6 своє право власності на квартиру не зареєстрував. 08 вересня 1997 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було розірвано. 11 березня 2004 року ОСОБА_6 помер. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Інших спадкоємців першої черги за законом немає. Крім того, ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2. Однак, ОСОБА_2 не може належним чином оформити спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначену квартиру. Тому, вони змушені звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

11 червня 1983 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 уклали шлюб.

Від зазначеного шлюбу народилися діти: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_6 був прийнятий до членів житлово-будівельного кооперативу № 28 "Дружба" і сімї, у складі: ОСОБА_6, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 була виділена для проживання двокімнатна квартира АДРЕСА_2.

На підставі рішення Виконавчого комітету міської Ради народних депутатів міста Павлограда № 617/1 від 18.07.1986 року ОСОБА_6 виданий ордер № 01389 серія АК-86 від 05.08.1986 року на вищезазначену квартиру.

ОСОБА_6 та ОСОБА_6 сплатили пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_2 в повному обсязі в розмірі 8 267,81 грн., що підтверджується довідкою ЖБК № 28 «Дружба» від 10.03.2017 року та квитанціями.

Згідно з положенням ст. 15 Закону України «Про власність» (чинного на момент виникнення відповідних правовідносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Проте, своє право власності на квартиру позивачі не зареєстрували.

08 вересня 1997 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

11 березня 2004 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

ОСОБА_6 заповіту на випадок своєї смерті щодо належного йому майна не залишив.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як передбачає ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Інших його спадкоємців першої черги за законом немає. Крім того, ОСОБА_4 відмовилася від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2.

Однак, ОСОБА_2 не може належним чином оформити спадщину, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вищезазначену квартиру.

Згідно ст. 22 КпШС України (чинного на момент виникнення відповідних правовідносин) квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_1, так як в період перебування у шлюбі та спільного проживання у вищезазначеній квартирі ОСОБА_6 разом з позивачем ОСОБА_6 за сумісні кошти виплатили пайовий внесок за квартиру в повному обсязі.

У відповідності до п. 6 пп. «а» Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», судам слід враховувати те, що пай, внесений подружжям ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позику, а після повної сплати пайового внеску квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Так як вищезазначена квартира набута ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_6 в період перебування у шлюбі, у відповідності із ст. 22 КпШС України (чинного на момент виникнення відповідних правовідносин), ця квартира є їх спільною сумісною власністю.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зазначено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини. Розмір часток у спільній сумісній власності подружжя визначається за нормами Кодексу про шлюб та сім'ю.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачів доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме суд вважає за можливе визнати: за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спільної сумісної власності подружжя; за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вищезазначеної квартири (при спадкуванні частки ОСОБА_6І.).

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 10, 60, 131, 174, 210-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради Дніпропетровської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спільної сумісної власності подружжя.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_6, який помер 11 березня 2004 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко