У х в а л а

іменем україни

20 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилався на те, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, до якої входить двокімнатна квартира житловою площею 31,2 кв. м, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту ані ОСОБА_3, ані ОСОБА_4 не залишили.

Зазначив, що з січня 2008 року він проживав разом з ОСОБА_4 без реєстрації. Оскільки ніяких спадкоємців немає, він просив суд визначити йому додатковий двохмісячний строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині встановлення факту спільного проживання однією сім'єю з ОСОБА_4 з січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1, встановлення факту родинних відносин між ним та померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 залишено без розгляду.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, один місяць, з дня набрання рішенням законної сили.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що власниками спірної квартири АДРЕСА_1 в рівних частках були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Батьками позивача були ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 Шлюб між його батьками розірвано 17 листопада 1981 року. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та його знято з реєстрації того ж дня. Спадщину після його смерті, яка складалася з Ѕ частини спірної квартири фактично прийняв ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Його знято з реєстрації 03 квітня 2013 року. Позивач звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою для оформлення спадщини, посилаючись на те, що він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

ОСОБА_2 зареєстровано в квартирі АДРЕСА_2 разом з дружиною та дочками, які проживають в цій квартирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_2 зазначав, що він є спадкоємцем четвертої черги за законом.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. ч. 3, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції, встановивши, що померлий був зареєстрований та проживав у спадковій квартирі, позивач зареєстрований за іншою, ніж спадкова квартира, адресою, будь-якого судового рішення про те, що позивач проживав з померлим однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини матеріали справи не містять, виходив з того, що позивачем не надано відповідних доказів того, що він взагалі відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 30 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова