Справа № 682/3277/17
Провадження № 2/682/1184/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

за участю секретаря Козир О.П.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Славута в приміщенні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує про те, що їй на праві власності належить житловий будинок № 112 по вулиці Незалежності (Щорса) в селі Улашанівка Славутського району Хмельницької області. В даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_3, з яким позивач ОСОБА_1 перебувала у шлюбі до 09 вересня 2004 року. З 28 вересня 2016 року відповідач ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживає.

Факт реєстрації відповідача ОСОБА_3 порушує права позивача щодо володіння, користування та розпорядження своїм житлом, відповідач не проживає у даному будинку, не здійснює оплату комунальних послуг, а також враховуючи, що сторони припинили спільне проживання, розірвали шлюб, відповідач не являється членом сім'ї позивача ОСОБА_1, в звязку з чим просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим будинком.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання не зявляється, про день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили факт того, що відповідач ОСОБА_3 з кінця вересня 2016 року у житловому будинку № 112 в селі Улашанівка по вулиці Незалежності Славутського району Хмельницької області не проживає.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач та її представник не заперечували щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та відповідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з належними надвірними будівлями № 112 по вулиці Незалежності (Щорса) в селі Улашанівка Славутського району Хмельницької області, що підтверджується даними копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 квітня 2012 року.

За даними копії рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 вересня 2004 року, шлюб між позивачем та відповідачем розірвано в судовому порядку.

За даними акту обстеження житлово-побутових умов № 82 від 02 листопада 2017 року, встановлено, що відповідач ОСОБА_6 зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, але з 28 вересня 2016 року в даному будинку не проживає.

За даними довідки № 1516 від 02 листопада 2017 року, до складу сімї позивача входить відповідач.

Фактично, відповідач ОСОБА_3 є колишнім членом сім'ї позивача ОСОБА_1, який в добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст. 391 ЦКУ, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 9 Житлового кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як за підстав і в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 182 ЦК України, встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він здійснює ці права на власний розсуд.

Стаття 319 Цивільного кодексу України передбачає, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 361 ЦК України, позивач ОСОБА_1, як власник житлового будинку, має право самостійно розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї.

У пункті 33 Постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 34,39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Аналізуючи докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним, що перебування відповідача на реєстраційному обліку у житловому будинку, який належить на праві власності позивачу, порушує її право вільно розпоряджатися своїм майном, а тому порушені права позивача підлягають захисту.

Оскільки відповідач не є членом сім'ї позивача, у добровільному порядку з місця реєстрації він не знявся, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком № 112 по вулиці Незалежності в селі Улашанівка Славутського району Хмельницької області.

Позивач не порушує питання стягнення на її користь судових витрат по справі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 321, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК УРСР, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215, 224-228 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком № 112 по вулиці Незалежності в селі Улашанівка Славутського району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Хмельницької області через Славутський міськрайонний суд Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає чинності після закінчення терміну подання апеляційної скарги, якщо її не було подано; після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу рекомендованим листом з повідомленням протягом трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Мацюк Ю. І.