У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Служба у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та визначення способів участі у його вихованні, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом, у якому зазначали, що їх донька ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 року народився син ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_7 померла.

Вказували, що відповідач того ж дня забрав речі та дитину, самовільно, без згоди усіх рідних, з якими проживала дитина, вивіз його до м. Києва та став проживати у АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_9, який не має ніяких родинних відносин з онуком позивачів.

Зазначили, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків з виховання дитини, не турбується станом його здоров'я, фізичним, духовним і моральним розвитком і навчанням, не створює належні умови для розвитку дитини, не надає дитині необхідної медичної допомоги, вихованням та утриманням сина не займається, оскільки вже більше двох місяців, станом на час звернення до суду із позовною заявою, не проживає разом із дитиною.

Крім того, їм відомо, що ОСОБА_9, у квартирі якого проживає малолітня дитина, багато років свого життя перебував у місцях позбавлення волі, а ОСОБА_10, яка на теперішній час проживає з ОСОБА_9, є психічнохворою людиною та перебуває на обліку у психіатра, що створює загрозу для здоров'я і життя дитини.

Відповідач та його мати не мають власного житла, відповідач не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, своїм прикладом негативно впливає на малолітню дитину, у зв'язку з чим не може забезпечити повноцінний розвиток дитини та утримувати її. Онук позивачів перебуває на обліку в Демидівській медичній амбулаторії, часто хворіє та неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні, проте з 30 вересня 2015 року відповідач жодного разу не проводив медичне обстеження дитини.

Вважали, що дитина отримала глибоку психологічну травму та сильний стрес у зв'язку із загибеллю матері, та потребує психологічної допомоги кваліфікованого спеціаліста-психолога, яку відповідачем дитині не надано. Дитина дуже сумує за позивачами та іншими родичами, але вони фактично позбавленні права на спілкування з малолітнім ОСОБА_8

Просили ухвалити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання, усунути перешкоди у спілкуванні з онуком; визначити спосіб їх участі у спілкуванні та вихованні онука, відповідно до якого визначити порядок зустрічей, а саме у період з 10 год. понеділка до 20 год. п'ятниці кожного тижня за місцем проживання дитини, надати їм право щорічно проводити сумісний відпочинок протягом чотирнадцяти календарних днів з виїздом до місця відпочинку, зобов'язати відповідача не чинити перешкод їм у спілкуванні з онуком у визначений судом час.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року, позов задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, два дні на тиждень, з 10 год. до 18 год., за умови не порушення порядку дошкільного навчання, а у подальшому - навчання у школі, за попередньою домовленістю з батьком дитини - ОСОБА_6 Зобов'язано ОСОБА_6 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з онуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та участі у його вихованні, у визначений судом час. У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 07 травня 2011 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у шлюбі (а.с. 14, т. 1). ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народився син ОСОБА_8 (а.с. 13, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, актовий запис № 55 (а.с. 15, т. 1).

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з батьком ОСОБА_6

12 травня 2016 року було проведено медичне обстеження ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та згідно з висновком засідання комісії з питань щеплення, визначено що ОСОБА_8 здоровий, дитина може відвідувати держаний навчальний заклад без повного набору щеплень (а.с. 143−145, т. 1). Дитина може відвідувати дитячі колективи, в контакті з інфекційними хворими за останні 21 день не була, захворювань шкіри та волосяної частини голови не виявлено (а.с. 146, 147, 150, т. 1).

Згідно з довідкою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу «Пролісок» Старопетрівської сільської ради від 12 травня 2016 року ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, зарахований до дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу «Пролісок» з 13 травня 2016 року (а.с. 151, т. 1). З 19 травня по 01 червня 2016 року дитина дошкільний заклад не відвідувала (хвороба), з 02 по 07 червня 2016 року була присутня, з 08 по 24 червня 2016 року дошкільний заклад не відвідувала (а.с. 16, т. 2). У подальшому суду було надано оновлену довідку завідуючою дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу «Пролісок» про те, що ОСОБА_8 зарахований до саду з 12 травня 2016 року, відвідував його 16, 17, 18 травня, 2, 3, 6, 7 червня, у липні не відвідував (а.с. 35, т. 2)

Із довідки, наданої завідуючою Дошкільного навчального закладу центру розвитку дитини «Орлятко» Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської (далі - ДНЗ ЦРД «Орлятко») вбачається, що ОСОБА_8 зарахований до ДНЗ ЦРД «Орлятко» з 12 червня 2015 року, але станом на 19 лютого 2016 року заклад не відвідує (а.с. 67, т. 1). Відповідно до характеристики ОСОБА_8 з 12 червня по 29 вересня 2015 року відвідував ДНЗ ЦРД «Орлятко», під час відвідувань характеризувався позитивно, був доглянутий, охайний, сформовані навики самообслуговування, у ОСОБА_8 переважала адекватність емоційних реакцій, був активний у різних видах діяльності, рівень розвитку дитини відповідав його віковій нормі (а.с. 215, т. 1).

Відповідно до консультативного висновку від 21 квітня 2016 року наданого ДУ «Інститут ПАГ НАМН України» ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, був проконсультований психологом, та під час огляду спостерігалась адекватна поведінка, дитина проявляла стриману зацікавленість до співробітництва, завдання виконував залюбки, але з додатковими роз'ясненнями. Інтелектуально-містична сфера у межах нижньої вікової норми, емоційна сфера не відповідає віку, рекомендовано дії направлені на психокорекцію емоційного стану дитини, робота по корекції розвитку мислення, уваги, понять (а.с. 156, т. 1).

Згідно з іншим консультативним висновком ДУ «Інститут ПАГ НАМН України» від 21 квітня 2016 року дитина була оглянута окулістом, дерматологом, урологом, та було рекомендовано лікування контагіозного молюска верхнього повіка правого ока та фімозу (а. с. 157, т. 1).

Відповідно до довідки Демидівської сільської ради Вишгородського району Київської області від 09 листопада 2015 року за адресою: АДРЕСА_3 у будинку житловою площею 27,5 кв. м зареєстровані п'ять осіб, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов у будинку проживають ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12

З відповіді служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації від 30 листопада 2015 року, вбачається, що 16 листопада 2015 року проведено обстеження умов проживання дитини у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1. Встановлено що в одній із кімнат проживає ОСОБА_6 з дитиною, у кімнаті є диван, телевізор, стінка (виділено полиці для дитячих речей), дитячі іграшки. Помешкання прибране, є їжа та продукти харчування. У вказаній квартирі проживають: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_8

Відповідно до акта обстеження умов проживання дитини в сім'ї від 26 травня 2016 року за адресою: АДРЕСА_4 комісією у складі начальника служби у справах дітей та сім'ї, заступника начальника служби, фахівця з соціальної роботи центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, інспектора з ювенальної превенції Вишгородського відділу поліції, представника органу опіки та піклування Старопетрівської сільської ради, у присутності депутатів районної ради, на підставі звернення ОСОБА_11, з метою встановлення місця проживання, обстеження умов проживання, встановлення психоемоційного стану малолітнього ОСОБА_8 та виконання батьком дитини ОСОБА_6 батьківських обов'язків зроблено висновок, що батько дитини належно виконує батьківські обов'язки, займається вихованням і утриманням сина, турбується про здоров'я, психічний стан дитини, розумовий розвиток. Дитина обстежена фахівцями КЗ «Вишгородська ЦРЛ», оглянута офтальмологом та рекомендовано лікування ока, дитина влаштована до ДНЗ «Пролісок». Дитина відчуває себе комфортно. Батько та його цивільна дружина працюють, мають можливість утримувати дитину, хлопчик називає ОСОБА_15 мамою. ОСОБА_6 не має заперечень проти спілкування дитини з подружжям Дуняк у визначені дні. У зв'язку з тим, що тітка дитини ОСОБА_11, баба ОСОБА_4, дід ОСОБА_5 постійно перебувають у стані неспокою, не можуть себе стримувати, ведуть себе упереджено, агресивно, постійно влаштовують лайки, висловлюють обвинувачення членам родини цивільної дружини, ОСОБА_6 занепокоєний, що це може вплинути на здоров'я та емоційний стан дитини, тому вважає, що спілкування може здійснюватись тільки в присутності батька та нетривалий час. Батько в присутності малолітнього сина ніколи не підвищує голос, і не вступає в суперечки, тим самим захищає психічний стан сина. Після спілкування з дитиною встановлено, що хлопчик фізично розвинений згідно віку, контактний, гарно говорить, вміє дати відповідь на запитання, дуже прив'язаний до батька, переживає сімейні негаразди, хоче проживати з батьком та бачитися і спілкуватися з бабусею та дідусем (а.с.181, 182, т. 1).

Відповідно до п. п. 4−6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до розпорядження Вишгородської районної державної адміністрації Київської області від 29 червня 2016 року № 265 «Про встановлення годин зустрічі ОСОБА_4, ОСОБА_5 з малолітнім ОСОБА_8 після розгляду звернення Вишгородського районного суду Київської області, враховуючи протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини Вишгородської районної державної адміністрації № 7 від 24 червня 2016 року, керуючись Законом України «Про місцеві державні адміністрації», ЦК України та СК України, в інтересах дитини визначили встановити години зустрічі ОСОБА_4, ОСОБА_5 з їх малолітнім онуком ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, один день на тиждень з 10 год. до 18 год. за попередньою домовленістю з батьком дитини (а.с. 38, т. 2).

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Раду Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду.

Згідно зі ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За вимогами ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про те, що позивачами не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання, утримання, розвитку, та створенню належних умов щодо свого малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутні підстави передбачені п. 2−5 ст. 164 СК України щодо відібрання дитини від батька. У той же час, у судовому засіданні встановлено та доведено, що відповідачем створюються перешкоди у спілкуванні діда та баби з онуком, у зв'язку із чим, з урахуванням віку дитини, його прихильності до сторін, враховуючи його психоемоційний стан, поведінку та емоційний стан позивачів, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, визначив порядок і спосіб участі позивачів у вихованні онука відповідно до ст. ст. 257, 159 СК України та обґрунтовано задовольнив позов частково.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.