Справа № 368/1585/15-ц Головуючий у І інстанції Шевченко І. І.
Провадження № 22-ц/780/2300/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 20.04.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

20 квітня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 02 березня 2017 року у справі:

- за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя;

- за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернуласядо суду із вказаним вище позовом,який надалі уточнила і мотивувала тим, що із 2004 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 25 березня 2014 року. Вказувала, що в період зареєстрованого шлюбу за рахунок спільних коштів вони придбали наступне майно: автомобіль «Деу Ланос» р.н.АІ0104АН, 2005 року випуску вартістю 104856,67 грн., а також інше рухоме майно для задоволення побутових потреб загальною вартістю 95028,89 грн. ОСОБА_4 майно відповідно до вимог ст.ст.60,70 СК України є їх спільною сумісною власністю подружжя і їх частки у праві власності є рівними.

Після уточнення вимог просила визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя наступне рухоме побутове майно: деревяну приліжкову тумбочку вартістю 283,33 грн.; спальний гарнітур «Дорослий», який включає двоспальне ліжко, велику шафу, дві тумбочки, трюмо з трьома дзеркалами вартістю 7243,43 грн.; люстру до спальної кімнати вартістю 500 грн.; настінний килим до спальної кімнати вартістю 3050 грн.; напольну доріжку до спальної кімнати вартістю 800 грн.; портьєри та тюлі до спальної кімнати вартістю 400 грн.; DVD плеєр «Pioneer» вартістю 850 грн.; пральну машинку вертикального завантаження вартістю 3030 грн.; ванну вартістю 406,67 грн.; керамічний унітаз вартістю 540 грн.; бойлер «GORENIE» вартістю 1800 грн.; тумбу умивальник вартістю 1166,93 грн.; двоспальну ковдру вартістю 600 грн.; дзеркало-поличку вартістю 433,33 грн.; люстру до ванної кімнати вартістю 250 грн.; люстру до дитячої кімнати вартістю 500 грн.; варочну поверхню вартістю 1875 грн.; духову шафу вартістю 5223,34 грн.; кухонну витяжку вартістю 554,38 грн.; люстру кухонну вартістю 600 грн.; кухонні портьєри вартістю 202 грн.; віконні гардини 6 штук вартістю 1457,93 грн.; дошку для прасування вартістю 250 грн.; праску вартістю 500 грн.; доріжку-килим у ванну кімнату розміром 1,50 м х 1,60 м вартістю 186 грн.; люстру у коридор вартістю 250 грн.; набір меблів для зали «Алтея» (стінка) розміром 3,10 м вартістю 11442,26 грн.; мякий диван до зали розміром 2,0 м х 0,90 м вартістю 5000 грн.; кольоровий телевізор марки «Samsung» 37 дюймів вартістю 8831,08 грн.; кухонний деревяний стіл овальної форми вартістю 2280,45 грн.; кухонні деревяні стільці-табурети 6 штук вартістю 957,60 грн.; настінний килим до дитячої кімнати розміром 1,60 м х 2,50 м вартістю 3925 грн.; доріжку-килим до зали розміром 3 м х 4 м вартістю 5900 грн.; портьєри та тюлі до зали вартістю 785,11 грн.; портьєри та тюлі до дитячої кімнати вартістю 382,64 грн.; дитячу шафу-купе вартістю 2099,97 грн.; двоповерхове дитяче ліжко вартістю 2309,17 грн.; електричний чайник вартістю 244,84 грн.; електричну мясорубку марки «Белвар» вартістю 1500 грн.; доріжку до коридору вартістю 800 грн.; портьєри та тюлі до коридору вартістю 473,09 грн.; тюнер Т2 вартістю 620 грн.; набір меблів «Кухня кутова» розміром 2,10 м х 3 м вартістю 7059,60 грн.; холодильник марки «Атлант» вартістю 4450,60 грн.; швейну машинку вартістю 2115,24 грн.; ковдру верблюжу вартістю 400 грн.; люстру до зали вартістю 650 грн., а всього рухоме майно на загальну суму 95028,89 грн.

Просила визнати за нею в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на наступне рухоме побутове майно: деревяну приліжкову тумбочку вартістю 283,33 грн.; віконні гардини 6 шт. вартістю 1457,93 грн.; напільну доріжку до спальної кімнати вартістю 800 грн.; DVD плеєр «Pioneer» вартістю 850 грн.; пральну машинку вертикального завантаження вартістю 3030 грн.; двоспальну ковдру вартістю 600 грн.; люстру до дитячої кімнати вартістю 500 грн.; кухонні портьєри вартістю 202,20 грн.; дошку для прасування вартістю 250 грн.; праску вартістю 500 грн.; набір меблів для зали «Алтея» (стінка) розміром 3,10 м вартістю 11442,26 грн.; мякий диван до зали розміром 2,0 м х 0,90 м вартістю 5000 грн.; кольоровий телевізор марки «Samsung» 37 дюймів вартістю 8831,08 грн.; настінний килим до дитячої кімнати розміром 1,60 м х 2,50 м вартістю 3925 грн.; портьєри та тюлі до дитячої кімнати вартістю 382,64 грн.; дитячу шафу-купе вартістю 2099,67 грн.; двоповерхове дитяче ліжко вартістю 2309,17 грн.; електричну мясорубку марки «Белвар» вартістю 1500 грн.; портьєри та тюлі до коридору вартістю 473,09 грн.; тюнер Т2 вартістю 620 грн.; швейну машинку вартістю 2115,24 грн.; ковдру верблюжу вартістю 250 грн.; а всього на загальну суму 47421,61 грн.; за ОСОБА_2 визнати право власності на наступне рухоме побутове майно: спальний гарнітур «Дорослий», який включає двоспальне ліжко, велику шафу, дві тумбочки, трюмо з трьома дзеркалами вартістю 7243,43 грн.; люстру до спальної кімнати вартістю 500 грн.; портьєри та тюлі до спальної кімнати вартістю 400 грн.; ванну вартістю 406,67 грн.; керамічний унітаз вартістю 540 грн.; бойлер «GORENIE» вартістю 1800 грн.; тумбу-умивальник вартістю 1166,93 грн.; дзеркало-поличку вартістю 433,33 грн.; люстру до ванної кімнати вартістю 250 грн.; варочну поверхню вартістю 1875 грн.; духову шафу вартістю 5223,34 грн.; кухонну витяжку вартістю 554,38 грн.; люстру кухонну вартістю 600 грн.; настінний килим до спальної кімнати вартістю 3050 грн.; доріжку-килим у ванну кімнату розміром 1,50 м х 1,60 м вартістю 186 грн.; кухонний деревяний стіл овальної форми вартістю 2280,45 грн.; кухонні деревяні стільці-табурети 6 штук вартістю 957,60 грн.; доріжку килим до зали розміром 3 м х 4 м вартістю 5900 грн.; портьєри та тюлі до зали вартістю 785,11 грн.; електричний чайник вартістю 244,84 грн.; доріжку до коридору вартістю 800 грн.; набір меблів «Кухня кутова» розміром 2,10 м х 3 м вартістю 7059,60 грн.; холодильник марки «Атлант» вартістю 4450,60 грн.; люстру до зали вартістю 650 грн., а всього на загальну суму 47607,28 грн.

Також, просила визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «Деу Ланос» р.н.АІ0104АН, 2005 року випуску вартістю 104856,67 грн., стягнувши із ОСОБА_2М на її користь компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «Деу Ланос» в сумі 52428,34 грн.; судові витрати, що складаються із судового збору, вартості експертиз та витрат на правову допомогу покласти на відповідача.

У вересні 2015 року ОСОБА_2 предявив до суду зустрічний позов про поділ майна подружжя та визнання майна особистою власністю, який в ході розгляду справи уточнив і просив суд провести поділ наступного спільного рухомого майна: односпальна ковдра ватна вартістю 400 грн.; односпальна ковдра із верблюжої шерсті вартістю 400 грн.; двоповерхове дитяче ліжко вартістю 2309,17 грн.; швейна машинка вартістю 2115,24 грн.; деревяна приліжкова тумбочка вартістю 283,33 грн.; спальний гарнітур «Дорослий», який включає двоспальне ліжко, велику шафу, дві тумбочки і трюмо вартістю 7243,43 грн.; люстра до спальної кімнати вартістю 210 грн.; настінний килим до спальної кімнати вартістю 3050 грн.; напольна доріжка до спальної кімнати вартістю 275 грн.; портьєри та тюлі до спальної кімнати вартістю 280 грн.; ДВД- плеєр «Pioneer» вартістю 850 грн.; пральна машинка вертикального завантаження «Електролюкс» вартістю 3030 грн.; ванна вартістю 406,67 грн.; керамічний унітаз вартістю 540 грн.; бойлер «ГОРЕНІЄ» вартістю 1800 грн.; двоспальна ковдра ватна вартістю 210 грн.; тумба-умивальник вартістю 1166,93 грн.; дзеркало-поличка вартістю 433,33 грн.; люстра для ванної кімнати вартістю 80 грн.; люстра до дитячої кімнати вартістю 110 грн.; варочна поверхня вартістю 1875 грн.; духова шафа вартістю 5223,34 грн.; кухонна витяжка вартістю 554,38 грн.; люстра кухонна вартістю 174 грн.; кухонні портьєри вартістю 120 грн.; віконні гардини 6 штук вартістю 1457,93 грн.; дошка для прасування вартістю 250 грн.; праска вартістю 250 грн.; дорожкy-килим у ванну кімнату, розміром 1,50м х1,60 м вартістю 186 грн.; люстра до коридору вартістю 75 грн.; набір меблів для зали «Алтея» (стінка) розміром 3,10 м вартістю 11442,26 грн.; мякий диван до зали, розміром 2,10 м х 0,90 м вартістю 5000 грн.; кольоровий телевізор «Самсунг» 37 дюймів вартістю 8831,08 грн.; кухонний деревяний стіл овальної форми вартістю 2280,45 грн.; кухонні деревяні стільці-табурети 6 штук вартістю 957,60 грн.; настінний килим до дитячої кімнати, розміром 1,60 м х 2,50 м вартістю 3925 грн.; електрична мясорубка «Белвар» вартістю 800 грн.; доріжка-килим до зали, розміром 3 м х 4 м вартістю 5900 грн.; портьєри та тюлі до зали вартістю 785,11 грн.; портьєри та тюлі до дитячої кімнати вартістю 210 грн.; дитяча шафа-купе вартістю 2099,67 грн.; доріжка до коридору, розміром 2,50 м х 2,50 м вартістю 316 грн.; портьєри та тюлі до коридору вартістю 350 грн.; електричний чайник вартістю 244,84 грн.; тюнер «Т2» вартістю 620 грн., а всього майна загальною вартістю 79 20,86 гривень.

Просив визнати за ОСОБА_3 право власності на наступне рухоме майно: односпальна ковдра ватна вартість 400 грн.; односпальна ковдра із верблюжої шерсті вартість 400 грн.; двоповерхове дитяче ліжко вартість 2309,17 грн.; швейна машинка вартість 2115,24 грн.; деревяна приліжкова тумбочка вартість 283,43 грн.; спальний гарнітур «Дорослий», який включає двоспальне ліжко, велику шафу, дві тумбочки і трюмо вартість 7243,43 грн.; настінний килим до спальної кімнати вартість 3050 грн.; напольна доріжка до спальної кімнати вартість 275 грн.; портьєри та тюлі до спальної кімнати вартість 280 грн.; ДВД плеєр «Pioneer» вартість 850 грн.; пральна машинка вертикального завантаження «Електролюкс» вартість 3030 грн.; двоспальна ковдра ватна вартість 210 грн.; кухонні портьєри вартість 120 грн.; віконні гардини 6 штук вартість 1457,93 грн.; дошка для прасування вартість 250 грн.; набір меблів для зали «Алтея» (стінка) вартість 11442,26 грн.; мякий диван до зали, розміром 2,10 м х 0,90 м вартість 5000 грн.; кольоровий телевізор «Самсунг» 37 дюймів вартість 8831,08 грн.; кухонний деревяний стіл овальної форми вартість 2280,45 грн.; кухонні дерев'яні стільці-табурети 6 штук вартість 957,60 грн.; настінний килим до дитячої кімнати, розміром 1,60 м х 2,50 м вартість 3925 грн.; електрична мясорубка «Белвар» вартість 800 грн.; доріжка-килим до зали, розміром 3 м х 4м вартість 5900 грн.; портьєри та тюлі до зали вартість 785,11 грн.; портьєри та тюлі до дитячої кімнати вартість 210 грн.; дитяча шафа-купе вартість 2099,67 грн.; доріжка до коридору, розміром 2,50 м х 2,50 м вартість 316 грн.; портьєри та тюлі до коридору вартість 350 грн.; електричний чайник вартість 244,84 грн.; тюнер «Т2» вартість 620 грн., а всього на майно загальною вартістю 66036,21 грн., стягнувши із ОСОБА_3 на його користь 26475,78 грн. за перевищення частки у спільному майні.

Просив визнати за ним право власності на наступне рухоме побутове майно: люстра до спальної кімнати вартість 210 грн.; ванна вартість 406,67 грн.; керамічний унітаз вартість 540 грн.; больєр «ГОРЕНІЄ» вартість 1800 грн.; тумба-умивальник вартість 1166,93 грн.; дзеркало-поличка вартість 433,33 грн.; люстра для ванної кімнати вартість 80 грн.; люстра до дитячої кімнати вартість 110 грн.; духова шафа вартість 5223,34 грн.; кухонна витяжка вартість 544,38 грн.; люстра кухонна вартість 174 грн.; праска вартість 250 грн.; дорожка-килим у ванну кімнату, розміром 1,50 м х1,60 м вартість 186 грн.; люстра до коридору вартість 75 грн., а всього на майно загальною вартістю 13084,65 грн.

Просив визнати за ним право особистої власності на рухоме майно, яке було йому подароване особисто його родичами, а саме: холодильник «Атлант»; люстра до залу; набір меблів «Кухня кутова» розміром 2,10 м х 3 м.

Також просив визнати спільним майном кошти в розмірі 45000 грн., отримані ним від продажу автомобіля НОМЕР_1, збільшити його частку у праві власності на ці кошти до 3/4 частин в сумі 33750 грн., а частку ОСОБА_3 зменшити до 1/4 частини в сумі 11250 грн., стягнувши ці кошти з нього на користь ОСОБА_3 Необхідність збільшення його частки у праві на кошти від продажу автомобіля мотивував тим, що даний автомобіль був придбаний за кошти, отримані ним від продажу автомобіля ВАЗ, який був його особистою власністю.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 02 березня 2017 року обидва позови задоволено частково.

Визнано обєктами спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 рухоме майно на загальну суму 91281 грн.

У власність ОСОБА_3 виділено: деревяну приліжкову тумбочку вартістю 283,33 грн.; віконні гардини 6 шт. вартістю 1457,93 грн.; напольну доріжку до спальної кімнати вартістю 275 грн.; DVD плеєр «Pioneer» вартістю 850 грн.; пральну машину вертикального завантаження вартістю 3030 грн.; двоспальну ковдру вартістю 210 грн.; люстру до дитячої кімнати вартістю 110 грн.; кухонні портьєри вартістю 120 грн.; дошку для прасування вартістю 250 грн.; набір меблів для зали «Алтея» (стінка) розміром 3,10 м вартістю 11442,26 грн.; мякий диван до зали розміром 2,0 м х 0,90 м вартістю 5000 грн.; кольоровий телевізор марки «Samsung» 37 дюймів вартістю 8831,08 грн.; настінний килим до дитячої кімнати розміром 1,60 м х 2,50 м вартістю 3 925 грн.; портьєри та тюлі до дитячої кімнати вартістю 210 грн.; дитячу шафу-купе вартістю 2099,67 грн.; двоповерхове дитяче ліжко вартістю 2309,17 грн.; електричну мясорубку марки «Белвар» вартістю 800 грн.; портьєри та тюлі до коридору вартістю 350 грн.; тюнер Т2 вартістю 620 грн.; швейну машинку вартістю 2115,24 грн.; ковдру верблюжу вартістю 400 грн.; кухонні деревяні стільці-табурети 6 штук вартістю 957,60 грн., а всього на загальну суму 45646,32 грн.

У власність ОСОБА_2 виділено рухоме майно: праску вартістю 250 грн.; спальний гарнітур «Дорослий», який включає двоспальне ліжко, велику шафу, дві тумбочки, трюмо з трьома дзеркалами вартістю 7243,43 грн.; люстру до спальної кімнати вартістю 210 грн.; портьєри та тюлі до спальної кімнати вартістю 280 грн.; ванну вартістю 406,67 грн.; керамічний унітаз вартістю 540 грн.; бойлер «GORENIE» вартістю 1800 грн.; тумбу-умивальник вартістю 1166,93 грн., дзеркало-поличку вартістю 433,33 грн., люстру до ванної кімнати вартістю 80 грн.; варочну поверхню вартістю 1875 грн.; духову шафу вартістю 5223,34 грн.; кухонну витяжку вартістю 554,38 грн.; люстру кухонну вартістю 174 грн.; настінний килим до спальної кімнати вартістю 3050 грн.; доріжку-килим у ванну кімнату розміром 1,50 м х 1,60 м вартістю 186 грн.; кухонний деревяний стіл овальної форми вартістю 2280,45 грн.; люстру у коридор вартістю 75 грн.; доріжку-килим до зали розміром 3 м х 4 м вартістю 5900 грн.;, портьєри та тюлі до зали вартістю 785,11 грн.; електричний чайник вартістю 244,84 грн.; доріжку до коридору вартістю 316 грн.; набір меблів «Кухня кутова» розміром 2,10 м х 3 м вартістю 7059,60 грн.; холодильник марки «Атлант» вартістю 4450,60 грн.; люстру до зали вартістю 650 грн.; односпальню ковдру ватну вартістю 400 грн., а всього майна на загальну суму 45634,68 грн.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю у вартості виділеного майна в сумі 5,82 грн.

Визнано обєктом права спільної сумісної власності сторін автомобіль НОМЕР_2. В порядку поділу стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в сумі 52428,34 грн.

У задоволенні решти уточнених позовних вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_2 відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким позов ОСОБА_3 задоволити частково, а його зустрічний позов задоволити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що суд помилково включив до спільного майна холодильник «Атлант», люстру до залу та набір меблів «Кухня кутова», поскільки дане майно було подароване йому родичами. Крім того, при стягненні з нього компенсації за автомобіль суд не врахував, що автомобіль проданий і позивачка має право на частину коштів від продажу, а не на кошти від його вартості. Суд безпідставно не збільшив його частку у автомобілі.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити та скасувати рішення Кагарлицького районного суду Київської області як незаконне та ухвалити нове.

ОСОБА_3 та її представник в суді апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність і обгрунтованість судового рішення та відсутність підстав для його скасування.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що сторони із 2004 року року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 25 березня 2014 року. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2, яких після розірвання шлюбу залишено проживати із матірю.

Також судом першої інстанції встановлено, що в період зареєстрованого шлюбу сторони придбали рухоме майно для задоволення побутових потреб загальною вартістю 91281 грн., а також автомобіль «Деу Ланос» р.н.АІ0104АН, 2005 року випуску.

Відповідно до положень ст.ст.60,70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі повно та обєктивно досліджених доказів прийшов до правильного висновку, щоспірне рухоме побутове майно, а також автомобіль, придбані сторонами в період шлюбу, є обєктом їх права спільної сумісної власності як подружжя і при його поділі їх частки у праві власності є рівними.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і приписамст.ст.60,70 СК України.

Суд першої інстанції вірно провів розподіл спірного рухомого побутового майна з урахуванням його вартості та рівності часток сторін на майно, а також з урахуванням інтересів дружини і дітей, що з нею проживають, визначивши мінімальну компенсацію 5,82 грн. при розподілі побутового майна, що відповідно обгрунтував у рішенні.

Також, суд першої інстанції правильно врахував, що відчуження автомобіля «Деу Ланос», 2005 року випуску, р.н. АІ 0104АНбуло здійснене відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду судом спору про розподіл майна, після розлучення і не в інтересах сімї, а тому позивачка ОСОБА_3 має право на оримання компенсації.

Стягуючи із відповідача на користь позивачки компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 52428,34 грн., суд виходив з того, що на користь позивачки слід стягнути половину від дійсної вартості спірного автомобіля, визначеної у висновку експерта № СЕ-1-2-379/15 судової автотоварознавчої експертизи від 05 лютого 2016 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля марки «Деу Ланос», легковий седан 2005 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер АІ 0104АН становить 104 856 грн. 67 коп.

Проте колегія суддів не може погодитися із такими висновками з наступних міркувань.

Судом встановлено, що під час розгляду даної цивільної справи відповідач ОСОБА_2 провів відчуження спірного автомобіля марки «Деу Ланос», 2005 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер АІ 0104АН іншій особі за ціною 45000 грн, що стверджується договором купівлі-продажу транспортного засобу № 3246/2016/228667 від 06 грудня 2016 року.

Продаж вчинено без відома позивачки та її згоди, а кошти використані відповідачем на власний розсуд.

Отже, з огляду на відчуження спірного автомобіля відповідачем без згоди позивачки та використання його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї, позивака має право на отримання половини його вартості (правові висновки Верховного Суду України, висловлені у постановах: від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16; від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1587цс16)

Вирішуючи питання про розмір компенсації колегія суддів керується наступним.

Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Відповідно до положень ч.2 ст.369 ЦК України та ч.2 ст.65 СК України, при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Поскільки на момент вирішення судом спору автомобіль було відчужено за договором купівлі-продажу і він не належав подружжю, а належав іншій особі, то майном, яке підлягає розподілу є не автомобіль, а грошові кошти, отримані від його реалізації в розмірі 45000 грн., а тому позивачка має право на половину вартості отриманих від реалізації коштів в розмірі 22500 грн.

Посилання позивачки на необхідність врахування вартості автомобіля визначеної у звіті про експертну грошову оцінку транспортного засобу, колегія суддів вважає необгрунтованими, поскільки автомобіль проданий на підставі договору купівлі-продажу від 06 грудня 2016 року, законність якого позивачка не оспорює, правочин не визнаний судом недійсним і не є нікчемним (його недійсність не встановлена законом), а отже, враховуючи приписи ст.204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, колегія суддів вважає, що саме дану ціну автомобіля слід враховувати при компенсації.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля підлягає зміні із стягненням із відповідача на користь позивачки компенсації в розмірі 22500 грн.

В решті колегія суддів залишає рішення без змін.

Колегія суддів вважає необгрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що частина рухомого майна, а саме: холодильник «Атлант», люстра до залу, набір меблів «Кухня кутова» розміром 2,10 м х 3 м, є його особистою власністю і не підлягає розподілу, бо було подароване йому особисто його родичами.

Суд першої інстанції ретельно дослідив усі надані ОСОБА_2 докази з цього приводу і дав їм вірну оцінку, прийшовши до висновку про відсутність належних і допустимих доказів наявності у відповідача особистої власнсоті на вказане майно.

При цьому суд вірно виходив з того, що допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, який як приватний підприємець видав накладну № 10 від 18 березня 2008 року про виготовлення набору меблів «Кухня кутова», пояснив, що в дійсності до нього зверталася сімя ОСОБА_2 Юля та Руслан і він їм виготовляв кухню, вартість якої була велика, оскільки це була одна із дорогих кухонь. Щодо накладної, то він її надав на прохання ОСОБА_2 і написав те, що він йому говорив, тобто відомості у накладній не відповідають дійсності, а були написані зі слів позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2

Суд підставно не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_4, оскільки вони є близькими родичами ОСОБА_2 та спростовуються показами свідка ОСОБА_7 Також суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 будь яких угод щодо дарування йому цього майна не надав, в тому числі не відображав дане майно як подарунки у щорічних деклараціях про майновий стан, бо ОСОБА_2 працював в органах міліції з 18 січня 2000 року та подавав щорічні декларації.

Посилання в апеляційній скарзи на необхідність збільшення частки відповідача ОСОБА_2 у праві на кошти від продажу автомобіля «Деу Ланос» 2005 року випуску, поскільки даний автомобіль був придбаний за гроші, отримані ним від продажу автомобіля «ВАЗ-2101», який був його особистою власністю безпідставні.

Так, ОСОБА_2 стверджує, що він був власником автомобіля «ВАЗ-2101», 1979 року випуску, р.н 90475 КВ, який він продав і за отримані від продажу кошти придбав автомобіль «ВАЗ-21063», 1990 року випуску, р.н. НОМЕР_3, який він продав та купив автомобіль марки «Рено 21», 1995 року випуску, р.н. НОМЕР_4. Далі він продав автомобіль «Рено 21» та придбав автомобіль марки «Деу Ланос».

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 не був власником автомобіля «ВАЗ-2101», 1979 року випуску, номерний знак НОМЕР_5, а лише мав право експлуатувати (керувати) та розпоряджатися даним транспортним засобом, про що свідчить довіреність від 12 травня 2004 року. Вказаний автомобіль ніколи не був зареєстрований за відповідачем, а належав громадянину ОСОБА_9 і був знятий з обліку 28 травня 2005 року для реалізації.

Автомобіль «ВАЗ-21063», 1990 року випуску, бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 із 24 вересня 2005 року і до цього часу зареєстрований за ОСОБА_2 Кагарлицьким МРЕВ, з обліку не знімався і не відчужуввася.

Наведене спростовує доводи ОСОБА_2 про послідовну продаж автомобілів і відповідно спростовує його посилання на необхідність збільшення його частки за автомобіль «Деу Ланос».

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права, зокрема ст.71 СК України, що виразилося у стягненні судом компенсації вартості 1/2 частки автомобіля без внесення коштів на депозитний рахунок суду.

Відповідно до приписів ч.4,5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Аналіз змісту даної правової норми дає підстави для висновку, що в ній врегульовано питання сплати компенсації за майно, яке в результаті поділу залишається одному із подружжя, а той кому залишається майно, сплачує іншому подружжю компенсацію за наявності на це згоди. У випадку відсутності згоди одного з подружжя на отримання компенсації та невнесення цих коштів на депозит суду, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (правові висновки Верховного Суду України, висловлені у постановах від 30 березня 2016 року у справі № 6-2811цс15 та від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16)

В даній справі встановлено, що автомобіль «Деу Ланос» ще в грудні 2016 року відчужений відповідачем ОСОБА_2, який отримав за нього кошти, і належить на праві власності іншій особі. Наведене у свою чергу свідчить, що предметом розподілу є не автомобіль, а кошти, отриманих від його продажу, а відтак положення ст.71 СК України не розповсюджується на дані відносини.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо часткового заоволення обох позовів, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 02 березня 2017 року в частині стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля змінити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 22500 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: