Справа № 730/19/16-ц Провадження № 22-ц/795/762/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Луговець О. А. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Тагієва С.Р.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:відповідача ОСОБА_5, представника позивача - Рожка С.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07.03.2017 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 07.03.2017 року. ОСОБА_5 просить апеляційний суд поновити йому строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_5 з поважних причин не зміг з'явитися в судове засідання суду першої інстанції, коли справа судом розглядалась по суті, при цьому копію заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року він отримав 23.01.2017 року. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки ОСОБА_5 не був присутнім у судовому засіданні суду першої інстанції при ухваленні судом заочного рішення, то він, відповідно і не зміг скористатися своїм правом просити суд про застосування строків позовної давності при вирішенні спору по суті та про зменшення суми штрафних санкцій, відповідно до ч.3 статті 551 ЦК України. ОСОБА_5 зазначає, що вказані обставини є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 07.03.2017 року про залишення без розгляду його заяви про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.1 ч.1 статті 312 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 07.03.2017 року, - залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 07.03.2017 року фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для її скасування, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно положень ч.1 статті 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Приписами ч.2 статті 72 ЦПК України регламентовано, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відповідно до ч.2 статті 228 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.07.2012 року в сумі 16 116, 28 грн., в тому числі: 4 998,93 грн. - борг за кредитом, 7 973,77 грн. - борг по процентам за користування кредитом, 1 899,95 грн. - борг по комісії, 1 243,63 грн. - штрафи (500 грн. - фіксована частина та 743,63 грн. - процентна складова). Судом стягнуто з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в сумі 1 218 грн. (а.с.58).

16.02.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року (а.с.67), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він не отримував ні повісток в судове засідання суду першої інстанції, ні копії заочного рішення від 05.02.2016 року. Також ОСОБА_5 у вказаній заяві про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року вказував, що кредитних коштів в ПАТ КБ ''Приват Банк'' він також не отримував, а у 2012 році втратив свій паспорт, чим могли скористатися шахраї.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року, суд першої інстанції, з врахуванням фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини, виходив з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.58), заочним рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року задоволено позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.07.2012 року в сумі 16 116,28 грн., в тому числі: 4 998,93 грн. - борг за кредитом, 7 973,77 грн. - борг по процентам за користування кредитом, 1 899,95 грн. - борг по комісії, 1 243,63 грн. - штрафи (500 грн. - фіксована частина та 743,63 грн. - процентна складова). Судом стягнуто з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір в сумі 1 218 грн. (а.с.58).

При цьому судом першої інстанції встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що копія вказаного заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року була отримана дружиною відповідача 09.02.2016 року (а.с.60,61), що підтверджується повідомленням про вручення судового відправлення та не суперечить вимогам статті 76 ЦПК України. При цьому судом першої інстанції прийнято до уваги і ту обставину, що про отримання судових документів дружина своєчасно повідомляла ОСОБА_5, і вказаний факт було підтверджено в судовому засіданні суду першої інстанції відповідачем, проте, він легковажно віднісся до вказаних повідомлень дружини.

В подальшому, як вбачається із записів, які містяться на довідковому листі до справи (обкладинка на звороті), ОСОБА_5 23.01.2017 року особисто отримав копію оскаржуваного заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року, і вказані обставини не заперечувались відповідачем в судовому засіданні суду першої інстанції. З врахуванням вказаних обставин та приписів статей: 67-70, 228 ЦПК України, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку у оскаржуваній ухвалі, що останнім днем подачі заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року в хронологічному порядку для ОСОБА_5 було - 02.02.2017 року. Проте, із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції ОСОБА_5 звернувся до суду 16.02.2017 року, згідно штемпеля реєстрації вхідної кореспонденції Борзнянського районного суду Чернігівської області (а.с.67), тобто,з пропуском встановленого ч.2 статті 228 ЦПК України десятиденного строку з дня отримання копії заочного рішення. При цьому судом першої інстанції також взято до уваги, що клопотання про поновлення вказаного строку відповідачем не заявлялось, і своїм процесуальним правом щодо заяви зазначеного клопотання ОСОБА_5 не скористався і в судовому засіданні суду першої інстанції.

За даних обставин, суд першої інстанції, з врахуванням фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, а саме, статті 72, ч.2 статті 228 ЦПК України, прийшов до висновку, що заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Борзнянського районного суду від 05.02. 2016 року необхідно залишити без розгляду.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 07.03.2017 року фактичним обставинам справи та нормам права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для її скасування, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_5 не отримував судові повістки у судове засідання суду першої інстанції та не отримував копію заочного рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 05.02.2016 року, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 07.03.2017 року, оскільки вказані твердження апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_5 отримав судову повістку у судове засідання суду першої інстанції на 05.02.2016 року о 9.00 год., також ним була отримана і копія ухвали суду першої інстанції про відкриття провадження у справі від 26.01.2016 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.57). Таким чином, заочне рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року було ухвалено судом за відсутності відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового розгляду даної справи. В подальшому копія вказаного заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року була отримана дружиною відповідача 09.02.2016 року (а.с.60,61), що підтверджується повідомленням про вручення судового відправлення та не суперечить вимогам статті 76 ЦПК України. При розгляді заяви ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення від 05.02.2016 року судом першої інстанції обґрунтовано було прийнято до уваги ту обставину, що про отримання судових документів дружина відповідача своєчасно повідомляла ОСОБА_5, і вказаний факт було підтверджено в судовому засіданні суду першої інстанції відповідачем, проте, він легковажно віднісся до вказаних повідомлень дружини.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить апеляційний суд поновити йому строк звернення із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції від 05.02.2016 року, при цьому відповідачем апеляційному суду представлено довідку від 10.03.2017 року про те, що він звертався за медичною допомогою за місцем свого проживання 30.01.2017 року і 31.01.2017 року (а.с.110). Апеляційний суд вважає, що представлений відповідачем документ щодо його звернення за медичною допомогою 30.01.2017 року і 31.01.2017 року не може бути підставою для поновлення пропущеного відповідачем строку подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки вказаний документ не підтверджує поважності причин пропуску відповідачем строку подання заяви про перегляд заочного рішення, встановленого приписами ч.2 статті 228 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що ОСОБА_5 при ухваленні судом першої інстанції заочного рішення від 05.02.2016 року не скористався своїм правом щодо вчинення заяви про застосування строку позовної давності та зменшення суми штрафних санкцій, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 07.03.2017 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не містять в собі поважних причин для поновлення відповідачу пропущеного ним строку подання заяви про перегляд заочного рішення, встановленого приписами ч.2 статті 228 ЦПК України. Крім того, як встановлено в ході судового розгляду даної справи, клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем в суді першої інстанції не заявлялось.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відносно необґрунтованості висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 07.03.2017 року не можуть бути підставами для скасування даної ухвали, оскільки відповідачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено належних та допустимих доказів в розумінні статей 58,59 ЦПК України на спростування висновків суду першої інстанції. Відповідно до ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Твердження апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, постановленої на основі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307; п.1 ч.1 статті 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Борзнянського районного суду Чернігівської області від 07 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцятим днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: