У х в а л а

іменем україни

13 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Карпенко С.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 жовтня 2015 року напередодні виборів до органів місцевого самоврядування, на яких він балотувався в депутати Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, проходило зібрання односельчан з приводу виборів. Приблизно о 12 год., коли він спілкувався з односельчанами, на своєму автомобілі під'їхав ОСОБА_3, який у присутності громадян почав звинувачувати його у вчиненні тяжких злочинів, а саме, в тому, що він найняв мешканця с. ЛиманОСОБА_9. підпалити належне йому (відповідачу) сіносховище, а потім, щоб прибрати свідка, він (позивач) скоїв вбивство зазначеної особи.

Недостовірна та негативна стосовно нього інформація, висловлена прилюдно відповідачем, дуже швидко стала поширюватися селом, у зв'язку з чим до нього неодноразово звертались односельці з приводу підтвердження або спростування зазначеної інформації. За результатами виборів його не було обрано до депутатського складу сільської ради, що обумовилось поширенням відносно нього відповідачем зазначеної неправдивої інформації. Того ж дня він звернувся до Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про притягнення відповідача до відповідальності. За результатами перевірки органом внутрішніх справ знайшов своє підтвердження факт звинувачення відповідачем його у вчиненні злочинів та йому рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав.

Посилаючись на те, що поширена ОСОБА_3 негативна та недостовірна інформація порушила його особисті немайнові права, зокрема, зганьбила його честь та гідність, завдала моральної шкоди, що виявилось у постійному перебуванні у стану нервового напруження та стресу, втраті престижу та ділової репутації серед мешканців с. Лиман та знайомих, порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, просив стягнути з відповідача 50 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Татарбунарськогорайонного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано недостовірними та такими, що не відповідають дійсності, ганьблять честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 відомості, поширені ОСОБА_3 18 жовтня 2015 року на зібранні жителів с. Лиман Татарбунарського району Одеської області щодо вчинення ОСОБА_2 злочинів.

Зобов'язано ОСОБА_3 спростувати недостовірні відомості щодо вчинення ОСОБА_2 злочинів шляхом публікації у газеті «Татарбунарський вісник» офіційного вибачення перед ОСОБА_2

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року змінено, рішення в частині зобов'язання ОСОБА_3 спростувати недостовірні відомості щодо вчинення ОСОБА_2 злочинів шляхом публікації у газеті «Татарбунарський вісник» офіційного вибачення перед ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Зменшено розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 30 000 грн до 3 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що у жовтні 2015 року ОСОБА_2 балотувався у депутати Лиманської сільської ради Татарбунарського району Одеської області.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 підтвердили той факт, що у жовтні 2015 року ОСОБА_3 у присутності їх та інших односельчан с. Лиман почав звинувачувати ОСОБА_2 в організації підпалу мешканцем с. Лиман ОСОБА_8 його сіносховище та вбивстві останнього з метою усунення свідка підпалу.

Даний факт знайшов підтвердження у висновку перевірки Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області за зверненням ОСОБА_2 від 27 січня 2016 року (а. с. 9).

Відповідно до ст. ст. 94, 277 ЦК України, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію.

Разом із тим, за змістом зазначених норм законодавства, кожному гарантується право на свободу висловлення поглядів, у тому числі, право поширювати інформацію без втручання органів державної влади, за умови, що вони діють добросовісно і надають правильну і достовірну інформацію, не завдаючи при цьому шкоди репутації окремих осіб і не порушуючи їх прав.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Оціночними судженнями, з огляду на приписи ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XII «Про інформацію» за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суди виходили із доведеності позивачем того факту, що поширена відповідачем 18 жовтня 2015 року серед односельчан с. ЛиманТатарбунарського району Одеської області інформація про звинувачення позивача у вчиненні тяжких злочинів є негативною та недостовірною. Суди вважали доведеним той факт, що така інформація не відповідає дійсності, принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а тому його порушені права підлягають захисту.

Визначений апеляційним судом розмір компенсації позивачу моральної шкоди у розмірі 3 000 грн відповідає засадам розумності, поміркованості та справедливості.

Доводи касаційної скарги висновків попередніх судів не спростовують та не містять доводів щодо незаконності ухвалених у справі судових рішень, а суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення суду першої інстанції у не зміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їхзміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 22 квітня 2016 року у не зміненій апеляційним судом частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко