Справа № 678/213/15-ц
Провадження № 2-678-3/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

їх представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів справу за позовом Державного підприємства «Летичівське лісове господарство» до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про усунення перешкод в користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви, уточнень до позову, усних пояснень представника позивача в судовому засіданні, 26 липня 1985 року ОСОБА_2 призначено лісничим Головчинецького лісництва Летичівського лісгоспзагу (24 листопада 1991 року перейменовано у Летичівське державне лісогосподарське підприємство, а 23 березня 2005 року перейменовано в Державне підприємство «Летичівське лісове господарство» (далі ДП «Летичівське лісове господарство»)) та у 1992 році йому з метою безпосереднього та якісного виконання службових обовязків надано кордон (нежитлове приміщення) разом із допоміжними спорудами, які знаходяться в кварталі 28 Головчинецького лісництва.

29 січня 2013 року трудовий договір між ДП «Летичівське лісове господарство» і ОСОБА_2 припинено на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

На балансі ДП «Летичівське лісове господарство» по обліку основних засобів рахується кордон (нежитлове приміщення), що знаходиться в кварталі 28 Головчинецького лісництва, урочище Марковецька дача, введений в експлуатацію 1992 року, загальною площею 137,6 кв.м., залишковою балансовою вартістю 24140,00 грн.

25 червня 2015 року видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення згідно якого ДП «Летичівське лісове господарство» є власником будівель загальною площею 302,9 кв.м., що знаходяться по вул. Зарічна, 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області.

На усні та письмові звернення ДП «Летичівське лісове господарство» щодо вивільнення займаних приміщень ОСОБА_2 не реагує, звільнити приміщення в добровільному порядку не бажає.

ОСОБА_2 та особи, які перебувають із ним у вказаному приміщенні ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, своїми діями наносять значної шкоди ДП «Летичівське лісове господарство» в частині володіння, користування та розпорядження майном.

Враховуючи зазначене, на підставі ст.ст. 2, 166, 386, 387, 1212 ЦК України, позивач просить суд зобовязати відповідачів звільнити нежитлове приміщення (кордон), що знаходиться по вул. Зарічна, 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області, стягнути з відповідачів судові витрати.

ОСОБА_2 проти позовних вимог заперечив, просить в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що тривалий час працював лісничим у Летичівському лісгоспі та в звязку з виконанням службових обовязків будинок (кордон) по вул. Зарічна, 21/2 в с. Головчинці Летичівського району як житловий будинок з допоміжними спорудами був наданий йому та його сімї для проживання після завершення будівництва у грудні 1992 року.

У кінці 1992 року на підставі акту введення в експлуатацію відбулось прийняття в експлуатацію спірного обєкту одноповерхового кордону (будинок для проживання лісника) у якому зареєстрований та проживає по даний час.

22 грудня 1992 року на будинок було складено план, виготовлена технічна документація, складена експлікація до плану житлового будинку Хмельницьким БТІ. Саме з технічної документації чітко вбачається, що до складу житлового будинку входять коридор, тамбур, прихожа, туалет, ванна, кухня, їдальня, 4 жилих кімнати, коридор.

Спірна будівля є житловою та за своїми ознаками є житловим будинком в розумінні ст. 380 ЦК України, що також підтверджується висновком експерта за наслідками огляду будинку в натурі де експертом констатовано, що житловий будинок відповідає вимогам державних будівельних норм та правил щодо житлових приміщень.

За період свого проживання сплачував квартирну плату, яка вираховувалась із його заробітної плати, а з січня 2013 року вносив таку плату самостійно через касу, щорічно здійснював поточні ремонти для підтримання в належному стані житлової будівлі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, просить у його задоволенні відмовити, оскільки даний будинок є житловим приміщенням, яким вона користується з 1992 року. У неї на даний час є інше місце проживання, а у її батька ОСОБА_2, крім оспорюваного будинку, немає, тому його виселення з будинку призведе до втрати будь-якого житла.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені.

Представник відповідачів ОСОБА_4 позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити, оскільки спірні відносини, які склались, предметно є відносинами щодо користування ОСОБА_2 службовим приміщенням, яке за своїми технічними характеристиками відноситься до житлового приміщення, тому застосуванню підлягають норми житлового законодавства

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до норм ЦК України: власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317); власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319); право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321); власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 391).

Так, наказом по Летичівському лісгоспзагуХмельницького обласного управління лісового господарства і лісозаготівлі від 02 серпня 1985 року ОСОБА_2 з 26 липня 1985 року затверджено на посаді лісничого Головчинецького лісництва.

Наказом №102-к від 24 листопада 1991 року Летичівський лісгоспзаг перейменовано в Летичівське державне лісогосподарське підприємство (Держлісгосп), а наказом №231 від 23 березня 2005 року перейменовано в Державне підприємство «Летичівське лісове господарство».

Сторонами не заперечується, що у 1992 році позивачем для ОСОБА_2 з метою безпосереднього та якісного виконання службових обовязків надано кордон (нежитлове приміщення) разом із допоміжними спорудами, які знаходяться в кварталі 28 Головчинецького лісництва.

Наказом №4 від 29 січня 2013 року ОСОБА_2 звільнений з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до рішення №3 Требуховецької сільської ради Летичівського району від 18 березня 2015 року будівлям Головчинецького лісництва встановлено поштові адреси, зокрема, будинок (кордон) - вул. Зарічна 21/2 в с. Головчинці Летичівського району.

Із технічного паспорта на нежитлові приміщення Головчинецького лісництва Державного підприємства «Летичівське лісове господарство» (урочище Марковецька дача, квартал 28) №21/2 вул. Зарічна с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області, виготовленого на замовлення ДП «Летичівське лісове господарство» ТОВ «Буд-тех інвентаризація» 30 березня 2015 року, вбачається, що будинок (кордон) (А-1) має загальну площу 137,6 кв.м., сарай (Б) має загальну площу 52,6 кв.м., сарай (В) має загальну площу 100,9 кв.м., погріб (Д) має загальну площу 11,9 кв.м. Загальна площа по обєкту становить 302,9 кв.м.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 червня 2015 року нежитлове приміщення, Головчинецького лісництва Державного підприємства «Летичівське лісове господарство» (урочище Марковецька дача, квартал 28) розташоване по вул. Зарічна 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області, загальною площею 302,9 кв.м., є державною формою власності і належить на праві власності Державному підприємству «Летичівське лісове господарство».

Рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції №22368611 від 25 червня 2015 року, яким за ДП «Летичівське лісове господарство» зареєстровано право власності на нерухоме майно нежитлове приміщення, що знаходиться по вул. Зарічна 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області, було предметом оскарження в судах адміністративної юрисдикції (постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 року та від 23 лютого 2017 року, які залишені без змін ухвалами Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року, від 23 травня 2017 року) і судами було встановлено, що державний реєстратор таке рішення прийняв правомірно.

При цьому, судами адміністративної юрисдикції встановлено, що будівництво обєкта нерухомості було завершено в травні 1992 року (згідно довідки Требуховецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області №114 від 05 червня 2015 року), ордер на вселення (в розумінні Житлового кодексу України) на будівлю (нежитлове приміщення) Головчинецького лісництва, що знаходиться по вул. Зарічна 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області, не видавався.

Із довідки ДП «Летичівське лісове господарство» від 14 липня 2015 року, відповіді на звернення ОСОБА_2 від 30 вересня 2015 року, відповіді на запит суду від 10 лютого 2016 року вбачається, що з 1992 року на балансі підприємства рахується по обліку основних засобів одноповерховий кордон (нежитлове приміщення), призначений для перебування в ньому працівників державної лісової охорони з метою охорони лісових насаджень, що знаходиться по вул. Зарічна, 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області. Кордон введений в експлуатацію в 1992 році, загальною площею 137,6 кв.м., залишковою балансовою вартістю 24140,00 грн., даний будинок (кордон) будувався за кошти підприємства. За період роботи на підприємстві ОСОБА_2 житлових приміщень для проживання не отримував, а за перебування у вказаному приміщенні ОСОБА_2 в період з 1992 по 2015 рік здійснював оплату.

При розгляді справи встановлено, що у нежитловому приміщенні по вул. Зарічна, 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області разом з ОСОБА_2 перебувають ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6

Таким чином, досліджені докази свідчать, що наданий з метою якісного виконання службових обовязків для ОСОБА_2 кордон є нежитловим приміщенням, трудові відносини між позивачем та відповідачем припинились, тому правових підстав для подальшого використання вказаного нерухомого майна, яке не є житловим приміщенням, у ОСОБА_2 та особами, які з ним перебувають, немає.

Обраний позивачем спосіб захисту є вірним, а до даних правовідносин норми житлового законодавства не можуть бути застосовані, оскільки оспорюване приміщення є нежитловим, рішення адміністрації підприємства про надання відповідачу житлового фонду не приймалось, рішення про включення означеного приміщення до числа службових житлових приміщень органами місцевого самоврядування не приймалось.

Суд не приймає до уваги висновок експертного дослідження від 05 серпня 2016 року, складеного за замовленням ОСОБА_2, оскільки судом експертиза не призначалась, експерт не попереджався про кримінальну відповідальність. Крім того, для проведення експертного дослідження замовником надавались лише матеріали інвентаризації житлового будинку, що розташований в с. Головчинці Летичівського району, однак не надавались правовстановлюючі документи про право власності на вказане нерухоме майно ДП «Летичівське лісове господарство».

На стадії судового розгляду сторони клопотання про призначення експертизи не заявляли.

За вказаних обставин доводи ДП «Летичівське лісове господарство» є обґрунтованими, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати необхідно стягнути з відповідачів, оскільки у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (243,60/4).

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 31, 60, 88, 212, 215 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 звільнити нежитлове приміщення (кордон), що знаходиться по вул. Зарічна, 21/2 в с. Головчинці Летичівського району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь Державного підприємства «Летичівське лісове господарство» судові витрати в сумі 243,60 грн. по 60,90 грн. з кожного.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ходоровський І.Б.