Справа № 149/1694/17
Провадження № 2/127/5755/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Володяєвича, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Володяєвича, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики

Заява мотивована тим, що між сторонами було укладено договір позики на суму 2017070,40 грн. На даний час склалася ситуація, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання своїх зобовязань, підтвердженням чого є не повернення позики. З огляду на недобросовісність виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань та порушення строків повернення позики, у позивача є підстави вважати, що у разі задоволення позову у даній справі, рішення суду про задоволення позову, не буде виконуватися, а тому захист інтересів позивача у даній справі може стати неможливим без вжиття заходів забезпечення позову. Оскільки ОСОБА_4 може в будь-який час відчужити своє майно на користь третіх осіб, та ту обставину що між сторонами виник майновий спір, представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно в межах заявлених позовних вимог на суму 2017070,40 грн. яке належить на праві власності ОСОБА_5, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію здійснювати його відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ЦПК України, у про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини в звязку з чим потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Верховний суд України в п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 р. №9 зазначає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність позовним вимогам виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку з застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

У своїй заяві представник позивача просить накласти арешт на кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_4, однак не вказує майно, на яке належить накласти арешт, не обґрунтувала необхідності застосування саме цього виду забезпечення позову, не надає доказів , необхідних для накладення арешту.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» обсяг позовних вимог має відповідати виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відсутність зазначених відомостей у заяві представника позивача про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Дослідивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Володяєвича, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, суд дійшов висновку, що в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись cт.ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Володяєвича, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: