Справа № 720/1049/17
Провадження № 2/720/637/17
10 серпня 2017 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі головуючого судді Вівчар Г.А.. за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.
сторін по справі: позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новоселиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
- про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, суд,-
Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від даного шлюбу у них народилися двоє дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають та перебувають на її утриманні.
Рішенням Новоселицького районного суду від 26.02.2014 року шлюб між сторонами розірваний. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере, розвитком доньок не цікавиться та ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Разом з тим, відповідач у добровільному порядку згоди на виїзд дітей за кордон на оздоровлення та відпочинок не надав, у зв'язку із чим, вона змушена була звернутися до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що вона бажає поїхати із своїми двома дочками на відпочинок в Єгипет в період з 01.09.2017 року по 31.10.2017 року, однак немає дозволу від батька дітей на такий виїзд.

Відповідач будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи за офіційним місцем реєстрації повторно не з'явився та не повідомив суд про причину своєї не явки.

У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в його відсутності із винесеним по справі заочного рішення.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Суд оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі, про що зроблено актовий запис № 67, та про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1, прізвище чоловіка та дружини після одруження ОСОБА_2.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 являються батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2, актовий запис №34 та серії НОМЕР_3, актовий запис №13.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області №2-98/2014 року від 26.02.2014 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірваний.

23 квітня 2014 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7, про що складено відповідний актовий запис №36 та про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_1.

З довідки №1990 від 10.07.2017 року виданої Новоселицькою міською тепломережею, вбачається, що неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом із позивачкою ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні і вихованні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У відповідності до п. 2 ст. 10, ч. 1 ст. 31 міжнародної Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР України за №789-ХІІ 27.02.1991 року, Держави учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Держави учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля. Право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом.

Частиною 2 статті 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

Крім того, відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, зокрема згідно із п. 4 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження, щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Отже, законом передбачено можливість надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків за умови, що такий дозвіл має одноразовий характер з визначенням конкретної країни перебування та з вказівкою на певний період часу на протязі якого дитина буде перебувати за кордоном.

Таким чином, позивачка має намір виїхати разом із неповнолітніми дітьми з метою їх оздоровлення та загального розвитку до Єгипту, однак без нотаріально посвідченої згоди на це батька дітей, зробити цього не може.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі наведеного та враховуючи, що виїзд дітей за межі України відповідає їх інтересам, а також приймаючи до уваги неможливість отримання позивачем необхідної для цього згоди від батька - відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов та надати позивачці дозвіл на виїзд за кордон без письмової згоди відповідача їх неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати по сплаті судового збору по квитанції № 0.0.804278919.1 від 12.07.2017 року в розмірі 640 грн..

Керуючись ст. 313 ЦК України, т. ст. 2, 4, 6 ЗУ "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" п. 2 - 2 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України", ст. ст. 150, 154 СК України; ст.ст. 10, 60, 88, 208-18, 224-228 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, на тимчасовий виїзд до Єгипту з неповнолітніми доньками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований в АДРЕСА_2, в період з 01 вересня 2017 року по 31 жовтня 2017 року.

Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1, або її представнику на оформлення документів для тимчасового виїзду або супроводу неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України.

Стягнути судовий збір з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований в АДРЕСА_3, в сумі 640 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицкий районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

ОСОБА_2 має право протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду подати заяву про перегляд заочного рішення суду.

Суддя: Вівчар Г.А.