Справа № 206/1526/2012
Провадження 4-с/127/143/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Слізяк М.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Білоконь Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, за участю заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_4»,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3, мотивуючи її тим, що у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні перебувало виконавче провадження №49970065 з примусового виконання дубліката виконавчого листа, виданого 19.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №206/1526/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором №5861116 від 29.11.2007 року в розмірі 282 651,67 дол. США та 127 510,00 грн., судового збору в сумі 3219,00 грн. На підставі заяви представника стягувача та дубліката виконавчого листа №206/1526/2012, виданого 19.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області, 26.01.2016 року державним виконавцем Білоконь Р.П. було відкрито виконавче провадження № 49970065. В подальшому державним виконавцем були винесені постанови: про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; про стягнення з боржника виконавчого збору; про розшук майна боржника; про поновлення вчинення виконавчих дій; про повернення виконавчого документа стягувачу.

Скаржник у скарзі вказував, що про здійснення державним виконавцем Білоконь Р.П. у виконавчому провадженні №49970065 всіх виконавчих дій йому нічого не було відомо, так само як і про всі оскаржувані рішення державного виконавця у виді відповідних постанов та про які скаржнику стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 10.07.2017 року, тому просив суд поновити йому пропущений строк звернення до суду із даною скаргою.

Також скаржник вважає, що у стягувача станом на 26.01.2016 року закінчився строк предявлення дубліката виконавчого листа до виконання і даний строк не був поновлений судом, а тому державний виконавець неправомірно відкрила 26.01.2016 року виконавче провадження. Оскільки виконавче провадження було відкрито неправомірно, тому є неправомірними всі інші дії та рішення, прийняті державним виконавцем Білоконь Р.П. в межах даного виконавчого провадження починаючи з 26.01.2016 року і до моменту повернення дубліката виконавчого листа стягувачу, а тому просив визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №49970065 з примусового виконання дубліката виконавчого листа, виданого 19.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №206/1526/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором, при винесенні нею постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року, постанови про стягнення виконавчого збору від 03.02.2016 року, постанови про розшук майна боржника від 07.06.2016 року, постанови про поновлення виконавчих дій від 28.04.2017 року, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.04.2017 року та скасувати вказані постанови.

В судовому засіданні ОСОБА_1, який діє в інтересах боржника ОСОБА_2, скаргу підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту скарги та просив її задовольнити повністю.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги не визнала. Пояснила, що вчинила всі виконавчі дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» та надала для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження №49970065.

Представник ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, дату, місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали поданої скарги, цивільної справи та матеріали виконавчого провадження №49970065, дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Замостянського районного суду Вінницької області від 15.05.2012 року по справі №206/1526/2012 позовні вимоги ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовільнити. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» заборгованість за кредитним договором № 5861116 від 29.11.2007 року в розмірі 282651,67 дол. США та 127510,00 грн., та судового збору в сумі 3219,00 грн. (а.с. 92-94 цивільної справи №206/1526/2012).

На виконання вказаного рішення суду, 26.09.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці стягувачу було видано виконавчий лист по цивільній справі № 206/1526/2012, який в подальшому 16.10.2012 року було предявлено для примусового виконання до Замостянського ВДВС Вінницького міського управління юстиції.

Постановою державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького МУЮ від 18.10.2012 року було відкрито виконавче провадження №34804418 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 26.09.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці у справі №206/1526/2012.

29.03.2013 року державним виконавцем Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ було винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження № 34804418 по виконанню вищезазначеного виконавчого листа до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області.

03.04.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області було винесено постанову про прийняття до виконання виконавчого провадження № 34804418.

30.12.2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Вінницькій області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та направлено сторонам виконавчого провадження. В період з 30.12.2014 року по 13.10.2015 року до відділу не поверталась постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві разом із виконавчим листом, виданим 26.09.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці і повторно до відділу на виконання даний виконавчий лист не предявлявся (а.с. 120 цив. справи №206/1526/2012).

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2015 року ухвалено видати ПАТ «Перший Український ОСОБА_4» дублікат виконавчого листа по цивільній справі №206/1526/2012 у звязку із втратою при пересилці виконавчого листа. Вказана ухвала набула чинності 17.12.2015 року (а.с. 139-140 цивільної справи №206/1526/2012 та а.с. 7-8 матеріалів скарги).

На підставі вищевказаної ухвали, за заявою стягувача 19.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області було видано дублікат виконавчого листа по справі №206/1526/2012 (а.с. 9).

На підставі заяви представника стягувача та дубліката виконавчого листа №206/1526/2012, виданого 19.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області, 26.01.2016 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 було відкрито виконавче провадження № 49970065 і того ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (а.с. 10, 11).

Матеріали виконавчого провадження №49970065 свідчать, що державним виконавцем Білоконь Р.П. було надіслано дані постанови на адресу боржника ОСОБА_2, які боржником не отримані, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося за закінченням терміну зберігання.

В подальшому, в ході виконавчих дій державний виконавець Білоконь Р.П. винесла постанови про стягнення виконавчого збору від 03.02.2016 року, постанови про розшук майна боржника від 07.06.2016 року, постанови про поновлення виконавчих дій від 28.04.2017 року, постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.04.2017 року (а.с. 12-15).

При цьому суд звертає увагу, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів про те, що боржник ОСОБА_2 знав про усі вказані вище постанови державного виконавця і був належним чином повідомлений.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст.4 ЦПК України.

Відповідно до положень ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Статтею 383 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Норма ч. 2 ст. 387 ЦПК України передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Заходи примусового виконання визначені у ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 26.01.2016 року) виконавчий лист суду може бути предявлений до виконання протягом року.

Статтею 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 26.01.2016 року) визначено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються: 1) пред'явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Згідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 26.01.2016 року) державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання (ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 26.01.2016 року).

Отже, враховуючи фактичні обставини справи та вимоги Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції чинній станом на 26.01.2016 року), стягувач мав право предявити до примусового виконання виконавчий лист, виданий 26.09.2012 року Замостянським районним судом м. Вінниці у справі №206/1526/2012 у строк до 30.12.2015 року.

Проте, матеріали виконавчого провадження свідчать, що дублікат виконавчого листа у справі №206/1526/2012 був предявлений стягувачем до виконання 20.01.2017 року, тобто після спливу річного строку предявлення до виконання виконавчого документа і судом строк предявлення виконавчого документа до виконання стягувачу не поновлювався, а тому державний виконавець Білоконь Р.П., повинна була відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження.

За таких обставин, суд вважає, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №49970065 з примусового виконання дубліката виконавчого листа, виданого 19.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №206/1526/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором є неправомірними при винесенні нею постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року, постанови про стягнення виконавчого збору від 03.02.2016 року, постанови про розшук майна боржника від 07.06.2016 року, постанови про поновлення виконавчих дій від 28.04.2017 року, оскільки порушують права боржника ОСОБА_2 та слід скасувати вказані постанови.

Разом з тим, суд вважає, що з метою дотримання балансу прав і свобод сторін виконавчого провадження та враховуючи вимоги ст. ст. 1, 3, 15, 383 ЦПК України, відсутні підстави для скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_3 від 28.04.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки даною постановою права боржника ОСОБА_2 порушені не були.

При цьому суд прийшов до висновку про поновлення ОСОБА_1, який діє в інтересах боржника ОСОБА_2, строку на звернення до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно штампу вхідної кореспонденції Вінницького міського суду Вінницької області дана скарга зареєстрована в суді 26.07.2017 року (а.с. 1). Згідно штампу на конверті скарга подана скаржником на пошту 20.07.2017 року (а.с. 18).

З матеріалів виконавчого провадження суд встановив, що боржник ОСОБА_2 не отримував усіх оскаржуваних ним постанов, які були винесені державним виконавцем Білоконь Р.П. в межах виконавчого провадження №49970065, а ознайомився з ними лише 10.07.2017 року, тому строк на оскарження дій державного виконавця Білоконь Р.П. та прийнятих нею постанов пропущений скаржником з поважних причин.

Керуючись ст. ст. 1, 3, 15, 383-387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1, який діє в інтересах боржника ОСОБА_2, строк для подання скарги на дії та рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №49970065 з примусового виконання дубліката виконавчого листа, виданого 19.01.2016 року Вінницьким міським судом Вінницької області у справі №206/1526/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Перший Український міжнародний ОСОБА_4» заборгованості за кредитним договором, при винесенні нею постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.01.2016 року, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 26.01.2016 року, постанови про стягнення виконавчого збору від 03.02.2016 року, постанови про розшук майна боржника від 07.06.2016 року, постанови про поновлення виконавчих дій від 28.04.2017 року та скасувати вказані постанови.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя