Номер провадження: 22-ц/785/2527/17
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Гірняк Л.А.,

за участю секретаря - Поліхранової Ю.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Регіональна зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регіоналвнешинвест» про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

17.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, уточнивши його в подальшому 16.05.2016 року, посилається на те, що в 1994 році між нею та ОСОБА_3 був укладений договір співпраці та реінвестування будівництва, за яким вона виступила інвестором, а Регіональна зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регіоналвнешинвест» Генеральним інвестором. Предметом вказаного договору є дольова участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку за шифром АДРЕСА_1.

Загальна сума договору становить 14 019 доларів США, оплата проводилась згідно графіка фінансування (додаток №1 до договору).

Вважає, що нею були виконані умови договору у повному обсязі, будь-яких зауважень щодо невиконання умов договору їй не надходило.

У 1996 році вона отримала ордер на квартиру АДРЕСА_1, за яким до неї перейшли всі права та обов'язки, пов'язані з експлуатацією жилого приміщення, вона вступила в її управління та проживає в ній по теперішній час, сплачує комунальні послуги та проводить поточний ремонт.

За її згодою, до вказаної квартири було вселено доньку - ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4, 2000 року народження, проти проживання та користування ними квартирою яких вона не заперечує.

Вважає, що реєстрація права власності є незаконною, оскільки ОСОБА_3 не укладала договір інвестування з регіональною зовнішньо-інвестиційною асоціацією «Регіоналвнешинвест», грошові кошти як Інвестор за договором не вносила, додаткові угоди про відступні, або заміну сторони договору Інвестування Позивачем з Відповідачем не укладалися.

На підставі викладеного просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та скасувати запис про реєстрацію права власності вчинений Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_3, щодо реєстрації права власності на квартиру за вищезазначеною адресою.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог про набуття права власності позивачкою.

Такий висновок ґрунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що у 1994 році без встановлення конкретної дати укладання між Регіональною зовнішньо-інвестиційною асоціацією «Регионалвнешинвест» (Генеральним інвестором) та ОСОБА_2 (інвестором) укладено Договір про співпрацю та реінвестування будівництва, предметом якого, згідно п. 1.1. Договору є - часткова участь сторін в інвестуванні будівництва житлового багатоквартирного будинку за шифром АДРЕСА_1. Відповідна ксерокопія долучена до матеріалів справи (а.с.150-153).

Пунктами 2.3., 2.4. Договору про співпрацю та реінвестування будівництва передбачено, що по завершенні будівництва інвестор отримує в оперативне управління 2-кімнатну квартиру №57, з моменту отримання ордеру, на яку до нього переходять всі права та обов'язки, пов'язані з експлуатацією та розпорядженням вказаної квартири. Інші права та обов'язки сторін можуть визначатись додатково та встановлюватись ними на основі додаткових угод по вказаному договору.

Згідно п. 3.1. Договору, загальна сума договору визначається вартістю житлової площі, яку Генеральний інвестор передає в оперативне управління та складає 14 019 доларів США, форма оплати встановлена п. 3.3. Договору: 50% - готівковий розрахунок, 50% - безготівковий розрахунок.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що загальний строк дії даного Договору встановлюється з моменту оплати вартості інвестування (або її частини) і до І кварталу 1995 року, після передачі квартири в оперативне управління інвестора, згідно п. 4.3. Договору, вказаний Договір втрачає силу.

Відповідно до Технічного паспорту Одеського МБТІ, наявного в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1, витребуваної судом, вбачається, що власниками вищевказаної квартири зазначені - КЕУ ОдВО та Асоціація «Регионалвнешинвест».

Відповідно до довідки №2504/09-49 Відділу реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції від 19.04.2003 року, в зв'язку з укладенням шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на «ОСОБА_2».

Згідно свідоцтва про народження, виданого 15.11.1976 року Київським ЗАГС м. Одеси, а/з №2842 ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З довідки №4105-08-44 Відділу реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції від 20.06.2006 року вбачається, що в зв'язку з укладенням шлюбу, ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3».

З наявного в матеріалах інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1, Акту здачі-приймання квартир від 28.12.1995 року, вбачається, що КЕУ ОдВО в особі начальника Хадаковського В.Н. з однієї сторони та Регіональна зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регионалвнешинвест» в особі президента - Сеніна Л.І. з іншої сторони, уклади даний акт про те, що згідно з договором №47 від 14.12.1993 року «Про інвестування Міністерству оборони України грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців»; договору №2 від 27.08.1995 року «Про часткову участь Асоціації «Регионалвнешинвест» та КЕУ ОдВО в будівництві 10-ти поверхового 79 квартирного житлового будинку по шифру АДРЕСА_1 та схемою розподілу квартир», Асоціації «Регионалвнешинвест» передані житлові приміщення, зокрема і квартира АДРЕСА_1.

Згідно Акту прийому-передачі від 30.12.1995 року, вбачається, що на виконання договору №47 від 12.12.1993 року «Про інвестування Міністерству оборони України грошових коштів на будівництво житла для військовослужбовців», додаткової угоди №1 від 07.06.1994 року до договору №47 від 12.12.1993 року, договору №2 від 27.08.1995 року «Про часткову участь в будівництві об'єкту АДРЕСА_1», договору «Про співпрацю та часткову участь в інвестуванні будівництва» від 14.01.1994 року, Асоціація «Регионалвнешинвест» передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1.

З реєстраційного посвідчення №17м/с, видане Одеським МБТІ 01.04.1996 року вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі Акту прийому-передачі від 30.12.1995 року м. Одеси та записано в реєстрову книгу №101 доп., під реєстр. №3168, стор. 18.

Відповідно до Листа КЕВ м. Одеси №2701 від 13.10.2016 року, наданого на ухвалу суду від 12.09.2016 року, вказано, що відповідно до архівних даних в КЕВ м. Одеси, будинок АДРЕСА_1, був побудований в 1995 році, частина квартир в даному будинку були побудовані за рахунок інвестора. Договір з інвестором укладався КЕУ. Відомості щодо подальшого укладення договорів інвестора з громадянами - в КЕВ м. Одеси відсутні.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.04.2002 року ліквідовано та скасовано державну реєстрацію Асоціації «Регионалвнешинвест», виключено з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №21807182 від 24.03.2016 року, вбачається, що Регіональна зовнішньо-інвестиційна асоціація «Регионалвнешинвест» з 24.04.2007 року перебуває в стані припинення, за судовим рішенням.

Таким чином, оригінал договору про співробітництво та реінвестування будівництва суду не наданий, із наданої копії встановити точну дату його укладення із позивачкою неможливо, належних та допустимих доказів про сплату коштів саме ОСОБА_2 не надано, при цьому оплата здійснюється за умовами договору за графіком, і зміст договору свідчить про те, що підписання договору не збігається із часом його підписання (п.п.3.1; 3.3;6.2)(а.с.150-153).

Доказів про отримання ордеру позивачкою не надано.

Відомості з паспорту про реєстрацію свідчать про те, що за адресою спірної квартири ОСОБА_2 зареєстрована 12.05.2003 року (а.с.7), а ОСОБА_3 21.02.2000 року (а.с.8), що спростовує доводи позовної заяви про надання саме нею дозволу на проживання в квартирі.

Як встановлено і не спростовано іншими доказами квартира за актом приймання - передачі від 30.12.1995 року передана ОСОБА_3

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність доказів про виконання умов договору саме позивачкою.

Доводи апеляційної скарги про неповідомлення про час та місце розгляду справи відповідачки та третьої особи не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки не призвели до неправильного вирішення справи по суті.

Не впливають на правильність висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу проживає в квартирі, не має претензій третіх осіб, здійснює оплату комунальних послуг, оскільки такі обставини не є підставою набуття права власності на квартиру, відповідачка у справі є її донькою і не є сторонньою особою, що з очевидністю могло б піддавати сумніву обставини здійснення оплати комунальних послуг іншою особою.

Із позовом до суду позивачка звернулася в листопаді 2015 року з приводу обставин набуття у власність квартири в 1995 році із посиланням на відсутність рішення органу державної виконавчої влади, щодо якого відсутнє посилання в реєстраційному посвідченні.

Водночас для отримання свідоцтва про право власності необхідна низка фактів, зокрема і докази про будівництво за кошти інвестора, акт приймання - передачі.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Аналогічний принцип діяв за правилами ЦК 1963 року.

Рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не надано доказів на підтвердження виконання саме нею умов договору як інвестором, доказів здійснення оплат, то вона не наділена правом оспорення договору з точки зору відсутності рішення органу за наявності визнання фактів іншими часниками угоди.

Так, за ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладені обставини, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 304, п.1ч.1 ст.307, 308, 313,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: