Справа № 621/2585/16-ц
Пр. № 2/621/336/17
РІШЕННЯ

іменем України

12 квітня 2017 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вельможної І.В.,

за участю секретаря- Акулової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області,

в с т а н о в и в:

26 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, який 23 лютого 2017 року було уточнено.

ОСОБА_1 просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ДСП «Діброва» та розташована на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, розміром 6,3416 в умовних кадастрових гектарах, яка була виділена йому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; Встановити факт проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однією сімєю з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 04.02.2005 року, у період з 1998 року до моменту її смерті, та визнати ОСОБА_2 спадкоємцем 4-ої черги; Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності ДСП «Діброва» та розташована на території Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, розміром 6,7675 в умовних кадастрових гектарах, що була виділена ОСОБА_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Обгрунтовуючи свої вимоги ОСОБА_1 зазначила, що вона народилась в сімї ОСОБА_2 та ОСОБА_4. 26 січня 1998 року померла її мати ОСОБА_4, після смерті якої в 1998 році батько позивача одразу почав мешкати в цивільному шлюбі з ОСОБА_3. В 2003 році батько зареєстрував свою цивільну дружину в будинку, який належав йому на праві приватної власності та знаходився за адресою: вул. 8-го Березня, буд. 7 в с. Островерхівка Зміївського району Харківської області. 04 лютого 2005 року померла цивільна дружина батька ОСОБА_3, також в цей день помер і сам ОСОБА_2. Хоча смерть батька та його цивільної дружини настала в один день, однак батько помер пізніше за неї. ОСОБА_3 була одинокою людиною, дітей у неї ніколи не було, батьки її померли раніш за неї, в зареєстрованому шлюбі вона ні з ким не перебувала, родичів, які б претендували на спадщину після смерті ОСОБА_3, не виявилося. ОСОБА_2 став спадкоємцем ОСОБА_3 четвертої черги, оскільки він постійно проживав з нею сім років на момент її смерті та прийняв спадщину, так як на момент її смерті був ще живий. Після смерті батька ОСОБА_1 прийняла спадщину шляхом звернення в шестимісячний термін, з моменту смерті батька, до Зміївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина на земельні частки (паї), площею 6,3416 та 6,7675 в умовних кадастрових гектарах. Однак, ОСОБА_1 не має змоги оформити свої спадкові права, оскільки спадкодавці за життя не отримали Сертифікатів на вказані земельні частки (паї).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, свої інтереси довірила представляти ОСОБА_5, яка також у судове засідання не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за позивачем права на земельну частку (пай), яка розташована на землях ДСП «Діброва», після смерті батька ОСОБА_2 підтримала та просила її задовольнити. Позовні вимоги, які стосуються встановлення факту проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3 та визнання за ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) ОСОБА_3 в порядку спадкування ОСОБА_5 просила залишити без розгляду.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надійшов лист Тимченківського сільського голови ОСОБА_6, в якому йшла мова про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, відсутність заперечень проти задоволення та визнання позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області у судове засідання не зявився, до канцелярії суду надійшов лист начальника Відділу ОСОБА_7, який просив справу розглядати за відсутності представника Відділу з урахуванням письмових пояснень, в яких, зокрема, зазначено, що за інформацією, яка наявна у відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області станом на 29.12.2012 року, згідно Книг реєстрації Державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок за ОСОБА_2 земельні ділянки (пай) в ДСП «Діброва», що розташована в адміністративних межах Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, не обліковуються. Державні акти на право власності на земельні ділянки не виготовлялися.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_8 були ОСОБА_4 та ОСОБА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про її народження, серії І-ЯК № 568298, актовий запис № 22 (а.с. 6, 7, 8, 9).

26 січня 1998 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії І-ВЛ № 094924, актовий запис № 4 (а.с. 10).

04 лютого 2005 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серії 1-ВЛ № 077355, актовий запис № 03 (а.с. 11).

Як вбачається з Довідки виконавчого комітету Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області від 18 листопада 2016 року № 580 ОСОБА_2 з 1960 року і по день смерті 04 лютого 2005 року був зареєстрований і постійно проживав за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. На день його смерті у будинку за вказаною адресою з 2003 року була зареєстрована і проживала ОСОБА_3, яка померла 04 лютого 2005 року. Крім них, у період смерті ОСОБА_2 і по теперішній час у будинку ніхто не зареєстрований і не проживає (а.с. 15).

За інформацією Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області від 23 січня 2017 року вих. № 83/01-16 після смерті 04 лютого 2005 року ОСОБА_2 до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від доньки померлого ОСОБА_1 (а.с. 45).

Таким чином, встановлено, що єдиною спадкоємицею після смерті ОСОБА_2 є його донька ОСОБА_1

З матеріалів справи, а саме копії розпорядження голови Зміївської районної державної адміністрації Харківської області від 18 липня 2006 року № 548, вбачається, що ОСОБА_2 було виділено в натурі (на місцевості) земельну ділянку частку (пай), площею 6,3416 в умовних кадастрових гектарах, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та надано дозвіл на виготовлення Державного акту на право власності на землю (а.с. 12-13).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не було одержано Державного акту на право на земельну частку (пай), у звязку з чим одержати ОСОБА_1 Свідоцтва про право на спадщину через державну нотаріальну контору неможливо.

Відповідно до ч. 1 п. 2 Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об'єктом спадкування.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту на право власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акту про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності.

Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Одним із шляхів здійснення захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки є визнання права.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Позивачем надано достатні докази на підтвердження того, що вона є спадкоємцем померлого ОСОБА_2, прийняла спадщину, шляхом звернення до нотаріальної контори, однак ОСОБА_1 не має змоги оформити свої спадкові права нотаріально на земельну частку (пай) № 149, оскільки її батько за життя не встиг одержати Державний акт на право на земельну частку (пай).

Враховуючи, що право ОСОБА_2 на земельну частку (пай) виникло у нього за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок його смерті, та входить до складу спадщини, а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про те, що позовна заява ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом є обґрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись Указом Президента України від 08.08.1995 року № 720/95, Указом Президента України від 10.11.1994 року № 666/94, Законом України «Про сільськогосподарську кооперацію», Постановою Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7, ст. ст. 81, 152 ЗК України, ст. ст. 1216, 1218-1220, 1261, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 169, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті її батька ОСОБА_2, померлого 04 лютого 2005 року, право на земельну частку (пай) під № 149 в ДСП «Діброва», що розташована в адміністративних межах Тимченківської сільської ради Зміївського району Харківської області, загальною площею 6,3416 в умовних кадастрових гектарах.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 18 квітня 2017 року.

Головуючий: