Справа № 307/1064/17
Провадження № 2/307/838/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Комяті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що пербуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 і від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її утриманні і вихованні , а відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає і не бере участі у їх вихованні. На даний час відповідач проживає окремо. Вона ж ніде не працює, веде догляд за малолітніми дітьми.

А тому, виходячи із середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання кожної дитини до досягнення ним повноліття.

Позивачка в судове засідання не зявилася, так як згідно до поданої письмової заяви просять розглянути справу у їх відсутності і позов задоволити, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

При цьому в додатково поданій письмовій заяві позивачка зазначила, що відповідач працює у ПП Мурінка, який є чоловіком його сестри, вже два роки і тільки після подання заяви про стягнення аліментів працевлаштувався офіційно. Вона сумнівається щодо отримання ним мінімальної заробітної плати і вважає, що зазначене працевлаштування здійснено з метою несплати аліментів. Вона ж хворіє на цукровий діабет і є інсулінозалежною, має на утриманні двох дітей, а тому просить стягнути з відповідача аліменти у визначеній нею сумі.

Відповідач в судове засідання не зявився , так як згідно поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач надіслав суду письмове заперечення проти позову, у якому зазначив, що він матеріально допомагає дітям і доводи позивачки з цього приводу не відповідають дійсності.

Крім цього, позивачка проживає в будинку, більшу частину якого вони разом добудовували і в нього були вкладені їх спільні кошти. Він же проживає в будинку матері, знаходиться у важкому матеріальному становищі та допомагає матері, яка є пенсіонеркою і непрацездатною.

З 1 травня 2017 року він працює продавцем у приватного підприємця ОСОБА_5, де буде отримувати заробітну плату 3220 гривень , з яких на руки 2600 гривень і заявлена позивачкою сума поставить його в важке матеріальне становище, оскільки інших доходів немає. Спроможний сплачувати аліменти у сумі 1/3 частини зарплати, про стягнення яких просить ухвалити рішення.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_2 і ОСОБА_1 перебувають в зареєстрованому шлюбі і від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей:доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком в свідоцтвах про народження яких значиться відповідач, а мати позивачка( а.с. 3-7).

Неповнолітні перебувають на утриманні у позивачки, що стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов та довідкою виконкому Тячівської міської ради від 24.04.2017 року за №742/02-34.1( а.с. 10, 11).

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає , що стверджується письмовою заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує майновий стан сторін, де позивачка здійснює догляд за малолітніми дітьми і позбавлена можливості отримувати інші доходи, а відповідач має працездатний вік і даних про наявність у нього інших утриманців немає. Проживання відповідача в будинку матері-пенсіонерки ще не свідчить про перебування її на його утриманні. Крім цього, надана відповідачем довідка від 22 травня 2017 року за №1 про його працевлаштування з 1 травня 2017 року продавцем у приватного підприємця ОСОБА_5 з щомісячною заробітною платою 3220 гривень сама по собі не є доказом роботи відповідача на час розгляду справи в суді , його зайнятість повний робочий тиждень і отримання саме такої заробітної плати. А тому , із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

При цьому, оскільки позивачка предявила позов 25.04..2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 209 , 213-215 , 367 ЦПК України , ст.ст. 180- 184 СК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 розмірі по 1000 гривень щомісячно на утримання кожної дитини починаючи з 25 квітня 2017 року і до їх повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії

Головуючий : М.М.Розман