Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 336/864/16Головуючий у 1-й інстанції Наумов О.О.
Пр. № 22-ц/778/1289/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Гончар М.С.

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.

за участі секретаря: Зубкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «КЮ БІ І Україна» (надалі ПрАТ «СК ««КЮ БІ І Україна»), Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» (надалі ПАТ «Миронівський хлібопродукт»), третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, якій у подальшому уточнив (т.с. 1 а.с. 97-101) та в якому просив стягнути на його користь:

- з ПрАТ «СК «КЮ БІ І Україна» завдану матеріальну шкоду в розмірі 756,88 грн.,

- з ПАТ «Миронівський хлібопродукт» завдану матеріальну шкоду в розмірі 44293,92 грн., що складається із: 510,00 грн. франшизи згідно полісу ОСЦПВ та 43783,92 грн. вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням втрати товарної вартості;

- стягнути з відповідачів на його користь судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, у складі яких, судові витрати, у складі яких зокрема витрати на правову допомогу в сумі 2204,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 28.04.2015 року о 08 годині 50 хвилин навпроти будинку 478-Б по вул. Куйбишева в м. Запоріжжі відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок ДТП автомобілі було пошкоджено, потерпілих немає. 08.05.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 31.07.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя винесено постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Власником транспортного засобу «Hyundai HD 65» державний номер НОМЕР_3 є «ОТП LIZING», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 338948 виданого Центр ДАІ 8013 в м. Києві. Згідно додатку № 2.2 до Контракту купівлі-продажу №110034 від 20.09.2011 та Додатку №3 до Рамкового Договору Фінансового Лізінгу №01/2010 від 24.03.2010 (акт приймання - передачі Предмету Лізингу) 12.12.2011 року відповідач ПАТ «Миронівський хлібопродукт» з третьої сторони, прийняв транспортний засіб «Hyundai HD 65» шасі KMF GA 17 PPBC173485 у користування. ОСОБА_4 на момент вчинення ДТП працював водієм ПАТ «Миронівський хлібопродукт». Враховуючи те, що третя особа в момент ДТП перебувала в трудових правовідносинах з відповідачем ПАТ «Миронівський хлібопродукт» і була її працівником, та керувала транспортним засобом «Hyundai HD 65» державний номер НОМЕР_3, цивільно-правову відповідальність за шкоду, яка була заподіяна позивачу з вини третьої особи, з підстав передбачених ст. ст.1172, 1187 ЦК України, несе юридична особа, ПАТ «Миронівський хлібопродукт». Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 застрахована ПрАТ «СК «КЮ БІ І Україна» згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АІ №7361811. З метою визначення розміру шкоди заподіяної позивачу як власнику транспортного засобу «Citroen C4» державний номер НОМЕР_4 ОСОБА_2 звернувся з відповідною заявою до СПД ОСОБА_5 з метою проведення незалежної оцінки визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу та вартості відновлювального ремонту. 14.05.2015 року СПД ОСОБА_5 був складений звіт №09/05/15 про оцінку розміру матеріального збитку, завданої власнику КТЗ, яким зафіксовано пошкодження транспортного засобу «Citroen C4» державний номер НОМЕР_4 отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди. 02.09.2015 року позивач письмово звернувся до ПрАТ «СК «КЮ БІ І Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої додав всі необхідні документи. В порушення ст.36 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і лише 10.12.2015 року ПрАТ «СК «КЮ БІ І Україна» визнало подію страховою, а вимоги позивача обґрунтованими та виплатило страхове відшкодування в розмірі 24490,00 грн., та 16.02.2016 року виплатило страхове відшкодування з урахуванням пені в розмірі 27526,59 грн. Всього сума боргу ПрАТ «СК «КЮ БІ І Україна» з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення виплати страхового відшкодування становить 746,23 грн., та 3% річних становить 161,95 грн. Однак, як випливає із звіту №09/05/15 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Citroen C4» державний номер НОМЕР_4 пошкодженого в дорожньо-транспортній пригоді, з врахуванням втрати товарної вартості, складає 186547,93 грн. Тому, матеріальну шкоду в розмірі 44293,92 грн., яка складає різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та виплатою страхової компанії, та складається із: 43783,92 грн. вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю, 510,00 грн. франшизи, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача ПАТ «МХ».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року (т. с.2 а.с. 7-12) позов позивача у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «КЮ БІ І Україна» на користь ОСОБА_2 за прострочення виплати страхового відшкодування індекс інфляції у розмірі 449,61 грн., три відсотки річних у розмірі 161,95 грн.

Стягнуто ПрАТ «СК «КЮ БІ І Україна» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 06,11 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Всі особи, які беруть участь у справі, із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції погодились, останнє в апеляційному порядку не оскаржували, окрім позивача ОСОБА_2

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (т. с. 2 а.с. 16-19) просив:

1.викликати та допитати у якості свідка працівника ПАТ «Миронівський хлібопродукт» ОСОБА_4 щодо обставин використання ним автомобіля НОМЕР_5 в момент скоєння ДТП 28.04.2015р.;

2.витребувати у ПАТ «Миронівський хлібопродукт» посадову інструкцію, шляховий лист, а також інші документи що свідчать про використання 28.04.2015р. автомобіля НОМЕР_5 працівниками, службовими особами ПАТ «Миронівський хлібопродукт»;

3.змінити рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.01.2017р;

4.скасувати рішення в частині відмови стягнення з ПАТ «Миронівський хлібопродукт» на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 46497,92 грн., що складається із: 2204,00 грн. вартість послуг адвоката, 510,00 грн., франшиза згідно полісу ОСЦПВ та 43783,97 грн. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням втрати товарної вартості і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ПАТ «МХ» на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в розмірі 46497,92 грн., що складається із: 2204,00 грн. вартість послуг адвоката, 510,00 грн. франшиза згідно полісу ОСЦПВ та 43783,97 грн. вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням втрати товарної вартості.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 2 а.с. 26), справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 30).

В автоматизованому порядку у складі колегії суддів апеляційного суду у цій справі суддею Дашковською О.В. було замінено суддю Маловічко С.В. у звязку із тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 28-29).

У судове засідання 13 квітня 2017 року належним чином повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 32-36) всі особи, які беруть участь у цій справі, не зявились, окрім представника позивача ОСОБА_2 за договором адвоката, ФОП (т.с. 1 а.с.33,63) ОСОБА_3 та представника відповідача ПАТ «Миронівський хлібопродукт» за довіреністю (т.с. 2 а.с. 37) ОСОБА_6, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки сторін у дане судове засідання всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у цій справі, та на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника відповідача ПАТ «Миронівський хлібопродукт» - ОСОБА_6

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року, постановленою колегією суддів апеляційного суду протокольно у судовому засіданні, за заявою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишено без розгляду клопотання останнього, викладене в апеляційній скарзі позивача у цій справі, про виклик та допит в якості свідка у цій справі апеляційним судом працівника ПАТ «Миронівський хлібопродукт» ОСОБА_4 щодо обставин використання ним автомобіля НОМЕР_5 в момент скоєння ДТП 28.04.2015р. та витребування у ПАТ «Миронівський хлібопродукт» посадової інструкції, шляхового листа, а також інших документів, що свідчать про використання 28.04.2015р. автомобіля НОМЕР_5 працівниками, службовими особами ПАТ «Миронівський хлібопродукт».

Оскільки, представник позивача зазначав, що відповідач ПАТ «Миронівський хлібопродукт» у суді першої інстанції визнавав той факт, що під час вищезазначеної ДТП його працівник ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах із ПАТ «МХ» та саме при виконанні трудових обовязків ПАТ «Миронівський хлібопродукт», а заперечував зовсім з інших підстав проти позову позивача у цій справі; обставині, визнані особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України.

На виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України апеляційний суд у цій справі у судовому засіданні розяснював особам, які беруть участь у справі, їх права заявляти будь-які клопотання, у тому числі про надання доказів, передбачених ст. 303 ч. 2 ЦПК України, тощо.

Однак, на запитання колегії суддів апеляційного суду представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представник відповідача ПАТ «МХ» за довіреністю - ОСОБА_6, зазначали, що будь-яких клопотань вони не мають.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні по наявних у цій справі матеріалах та доказах.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право його скасувати і ухвалити нове рішення по суті (п.2), змінити рішення (п.3).

Відповідно до ст. 309 ч. 1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі до відповідача ПАТ «Миронівський хлібопродукт», керувався ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України та виходив із необґрунтованості та недоведеності цих позовних вимог позивача у цій справі, оскільки суду першої інстанції позивачем та представником останнього не надано доказів виконання ОСОБА_4 своїх трудових (службових) обовязків у ПАТ «МХ» під час скоєння ДТП 28.04.2015 року о 08 годині 50 хвилин навпроти буд 487-Б по вул. Куйбишева в м. Запоріжжі.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення витрат на юридичну допомогу у розмірі 2204,00 грн., то відмовляючи в їх стягненні у цій справі, суд першої інстанції виходив з наступного.

За змістом ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ч.2 ст. 84 ЦПК України).

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). В той же час зазначені витрати, як і будь-які посилання сторони в ході розгляду справи, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дана позиція узгоджується з висновками Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеними у п. 48 його постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Позивачем надано договір з адвокатом ОСОБА_3 від 13.05.2015 року (т.с. 1 а.с. 33, 63), з якого не вбачається надання правової допомоги щодо підготовки позовної заяви про відшкодування шкоди, копія квитанції №QS01 щодо сплати правової допомоги за договором з ФОП ОСОБА_3 по договору від 30.11.2015 року (т.с. 1 а.с.26), розрахунок по договору про надання правових послуг від 30.11.2015 року (т.с. 1 а.с. 220).

Таким чином, на думку суду першої інстанції, позивачем не надано, згідно вимог ст. 57 ЦПК України, доказів документально підтверджених витрат на правову допомогу, які б підтверджували, які саме фактичні витрати понесені стороною на надання правової допомоги та хто саме надавав таку допомогу.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції у цій частині прийнято з порушенням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України, ґрунтується на припущеннях.

Має місце неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи; мають місце порушення та неправильне застосування норм матеріального права; внаслідок чого, суд першої інстанції неправильно вирішив спір у цій справі у частині вирішення позовних вимог позивача до відповідача ПАТ «МХ».

Так, хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що 28.04.2015 року о 08 годині 50 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 , по паркувальному майданчику по вул. Куйбишева в м. Запоріжжі в районі будинку № 468-Б, виїжджаючи на дорогу з місця стоянки, не надав перевагу у русі автомобілю, який рухався по вул. Куйбишева, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_1 власником якого є «ОТП LIZING» (водій ОСОБА_4А.).

На місці скоєння ДТП був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.05.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та залишена без змін постановою апеляційного суду Запорізької області від 08.06.2015 року (т.с. 1 а.с. 17-18).

28.04.2015 року о 08 годині 50 хвилин по паркувальному майданчику по вул. Куйбишева в м. Запоріжжі в районі будинку №468-Б ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 не вжив заходів, щодо зменшення швидкості руху та зупинку транспортного засобу в наслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 31.07.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (т.с. 1 а.с. 19).

Власником автомобіля НОМЕР_2 є ОСОБА_2 Автомобіль належить йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія САК 975174, виданого Запорізьким ВРЕР №2 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області (т.с. 1 а.с. 31-32).

Власником транспортного засобу «Hyundai HD 65» державний номер НОМЕР_3 є «ОТП LIZING», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 338948 виданого Центр ДАІ 8013 в м. Києві (т.с. 1 а.с. 175).

Згідно Додатку № 2.2 до Контракту купівлі-продажу №110034 від 20.09.2011 та Додатку №3 до Рамкового Договору Фінансового Лізінгу №01/2010 від 24.03.2010 ( ОСОБА_7 приймання-передачі Предмету Лізингу) 12.12.2011 року відповідач ПАТ «Миронівський хлібопродукт» з третьої сторони, прийняв транспортний засіб «Hyundai HD 65» шасі KMF GA 17 PPBC173485 у користування (т.с. 1 а.с. 167-174).

В момент дорожньо-транспортної пригоди, володільцем транспортного засобу «Hyundai HD 65» державний номер НОМЕР_3 на відповідній правовій підставі було саме ПАТ «Миронівський хлібопродукт».

З трудової книжки АХ №406725 вбачається (т.с. 1 а.с. 156-158), що третя особа ОСОБА_4 в момент дорожньо-транспортної пригоди перебував у трудових правовідносинах з відповідачем ПАТ «Миронівський хлібопродукт» і був її працівником з 18.03.2015 року по 21.09.2015 року.

З наказу ЗФПАТ «Миронівський хлібопродукт» вбачається, що «Hyundai HD 65» державний номер НОМЕР_3 закріплено за ОСОБА_7 (т.с. 1 а.с. 176-177).

Однак, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідач ПАТ «Миронівський хлібопродукт» у суді першої інстанції визнавав той факт, що під час ДТП його працівник ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах із ПАТ «МХ» та саме при виконанні трудових обовязків ПАТ «Миронівський хлібопродукт», а заперечував зовсім з інших підстав проти позову позивача у цій справі (ДТП відбулась з вини ОСОБА_2 у звязку із порушенням п. 10.2 ПДР України, що підтверджено постановою апеляційного суду Запорізької області від 08 червня 2015 року, тому в силу вимог ст. 1188 ч. 2 ЦК України шкода йому не підлягає відшкодуванню, письмові заперечення ПАТ «МХ» т.с. 1 а.с. 113).

А в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставині, визнані особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню у цій справі.

Саме, не визнаючи позов позивача у цій справі лише з вищезазначених інших підстав, відповідач ПАТ «Миронівський хлібопродукт» просив у суді першої інстанції у цій справі призначити судову автотехнічну експертизу (т.с. 1 а.с. 232).

Однак, суд першої інстанції правильно відмовив відповідачу ПАТ «Миронівський хлібопродукт» у задоволенні клопотання про призначення цієї експертизи у цій справі.

Оскільки, має місце постанова Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 липня 2015 року, яка набрала законної сили, у справі про адміністративне правопорушення ЄУН № 335/6902/15п, якою водій ПАТ «Миронівський хлібопродукт» - ОСОБА_4 також був визнаним у вищезазначеній ДТП, оскільки в його діях має місце порушення п. 12.3 ПДР України, та його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України, накладено стягнення у вигляді штрафу (т.с. 1 а.с. 19).

В силу вимог ст. 61 ч. 4 ЦПК України … постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено… постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, підстави для застосування судом ст. 1188 ч. 1 п. 2 ЦПК України (за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується) у цій справі відсутні.

Крім того, розмір завданої ОСОБА_2 у ДТП шкоди водієм відповідача ПАТ«Миронівський хлібопродукт» у суді першої інстанції також з боку останнього не оспорювався.

Відповідач ПАТ«Миронівський хлібопродукт» не заявляв у суді першої інстанції клопотання про проведення автотоварознавчої експертизи, не надавав суду першої інстанції свого контрозрахунку розміру завданої ОСОБА_2 шкоди тощо.

Обставині, визнані особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню в силу вимог ст. 61 ч. 1 ЦПК України.

В силу вимог ст. 1172 ч. 1 ЦК України юридична … особа відшкодовує шкоду, завдану їх працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Також суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що страхувальником цивільно-правової відповідальності за автомобілем НОМЕР_1 у ПАТ «СК «КЮ БІ І Україна» було саме ПАТ «Миронівський хлібопродукт» (т.с. 1 а.с. 53).

Хоча, дійсно в силу вимог чинного законодавства цей поліс розповсюджується на усіх водіїв, які на відповідній правовій підставі керують даним автомобілем під час дії страхового полісу, у тому числі на працівника ПАТ «Миронівський хлібопродукт» - водія ОСОБА_4 під час вищезазначеної ДТП.

ПАТ «СК «КЮ БІ І Україна» визнано вищезазначений випадок страховим (акт, копія т.с. 1 а.с. 53-54) та здійснено виплату ОСОБА_2 за цим страховим випадком, що мав місце 28.04.2015 року, страхове відшкодування в сумі 49490,00 грн. і пеню 2526,59 грн. (т.с. 1 а.с. 52, 55-56).

В силу вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного погашення завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виключним правом ОСОБА_2 у цій справі є право просити у своєму позові стягнути розмір вартості відновлюваного ремонту автомобілю з урахуванням втрати товарної вартості (остання відшкодується в силу вимог чинного законодавства саме винною особою, а не страховою компанією).

Позивач ОСОБА_2 у цій справі обґрунтовано та доведено наполягав у своєму позові при вищевикладених обставинах саме на стягненні вартості відновлюваного ремонту автомобілю з урахуванням втрати товарної вартості т.с. 1 а.с. 97-101) та у тому числі саме з ПАТ «Миронівський хлібопродукт» вартості відновлюваного ремонту автомобілю з урахуванням втрати товарної вартості у сумі 44293,92 грн., що складається із: 510,00 грн. франшизи згідно полісу ОСЦПВ та 43783,92 грн. вартості відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням втрати товарної вартості (розрахунок: згідно із звітом № 09/05/15 СПД ОСОБА_5 вартість відновлюваного ремонту автомобілю НОМЕР_6 становить 186547,93 грн. (т.с. 1 а.с. 179-223), з яких 169539,58 грн. вартість ремонту, а 17011,35 грн. ВТВ, яка страховою компанією не відшкодовується в силу вимог закону) та 510,00 грн. франшизи (т.с. 1 а.с. 53-54).

Оскільки, відповідно до ст. 1188 ЦК України за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці.

У ст. 36.3 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями є декілька осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Таким чином, згідно із нормами діючого законодавства України, у випадку визнання обох учасників ДТП винними, їх вина розподіляється порівно, тобто на кількість винних осіб (розрахунок: вартість відновлюваного ремонту 186547,93 грн./50%= 84768,29 грн. т.с. 1 а.с.102).

Ліміт відповідальності 50000,00 грн. (т.с. 1 а.с. 53-54) 510,00 грн. франшизи = 49490,00 грн. була виплачена ОСОБА_2 страховою компанією у повному обсязі (т.с. 1 а.с. 52).

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка підлягає стягненню на користь ОСОБА_2 з ПАТ «Миронівський хлібопродукт» становить 44293,92 грн. вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю з урахуванням втрати товарної вартості (510,00 грн. + 43783,92 грн.).

При вищевикладених встановлених судом фактичних обставинах цієї справи обставинах, зазначені позовні вимоги позивача ОСОБА_2 до ПАТ «Миронівський хлібопродукт» є обґрунтованими та доведеними, ПАТ «Миронівський хлібопродукт» є належним відповідачем у цій справі за цими позовними вимогами позивача ОСОБА_2 у цій справі, останні підлягали задоволенню у цій справі у повному обсязі.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно із ст. 58 ч. 1 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 59 ч. 2 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування ПАТ «Миронівський хлібопродукт», передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

ПАТ «Миронівський хлібопродукт» не надав суду у матеріали цієї справи належні, допустимі докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача у цій справі в цій частині позовних вимог останнього.

Крім того, в силу вимог ст. ст. 84, 88 ЦПК України позивач ОСОБА_2 має право у цій справі в разі задоволення його позовних вимог у цій справі при вищевикладених обставинах, на компенсацію за рахунок ПАТ «Миронівський хлібопродукт» 2204,00 грн. понесених ним судових витрат, повязаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді витрат на правову допомогу у цій справі адвоката ФОП ОСОБА_3 за договором про надання правових послуг від 13.05.2015 року (т.с. 1 а.с. 33), розмір яких, враховуючи складання позову, декількох уточнених позовів позивача у цій справі та участь у судових засідань у суді першої інстанції під час розгляду цієї справи судом першої інстанції з 18 лютого 2016 року (т.с. 1 а.с. 35) по 23 січня 2017 року (т.с. 2 а.с. 57- 60), знаходиться в межах граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, передбаченого Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" та підтверджений належними, допустимими письмовими доказами, наявними у матеріалах цієї справи року (договір про надання правової допомоги ОСОБА_2 адвокатом ФОП ОСОБА_3, копія т.с. 1 а.с. 33, свідоцтво ОСОБА_3 про право на зайняття адвокатською діяльністю, копія т.с. 1 а.с. 63, квитанція №QS01 від 01.12.2015 року про оплату ОСОБА_2 2204,00 грн. на користь ФОП ОСОБА_3 оплати за надання правової допомоги за договором від 30.11.2015 року, посвідчена апеляційним судом копія т.с. 1 а.с.26, оригінал якої оглянуто апеляційним судом у судовому засіданні 13.04.2017 року, розрахунок за договором про надання правових послуг від 30.11.2015 року, т.с. 1 а.с. 220).

Разом із тим, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про одночасні зміну та скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуємій частині при вищевикладених обставинах не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

Крім того, суми за апеляційною скаргою позивача, які позивач у суді першої інстанції просив стягнути у цій справі з відповідача ПАТ «МХ» (т.с. 2 а.с. 19), містять описки, тому апеляційним судом приймаються до уваги саме ті суми, які саме були заявлені позивачем у цій справі в його позові у суді першої інстанції (т.с. 1 а.с. 101).

Оскільки, в силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача в особі його представника у цій справі лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у цій справі, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «МХ» слід скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з ПАТ «МХ» на користь ОСОБА_2 43783,92 грн. вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю, 510,00 грн. франшизи, 2204,00 грн. вартості послуг адвоката; в решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено та апеляційним судом не переглядалось.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402- VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне розяснити ПАТ «Миронівський хлібопродукт» його право у подальшому після здійснення відшкодування на користь ОСОБА_2 шкоди вирішувати питання про стягнення останньої з ОСОБА_4 в порядку регресу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2017 року у цій справі в оскаржуємій частині в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Миронівський хлібопродукт» () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7) 43783,92 грн. вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобілю, 510,00 грн. франшизи, 2204,00 грн. вартості послуг адвоката.

В решті рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржено та апеляційним судом не переглядалось.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_8ОСОБА_9