У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 20 лютого 2006 року між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 5883. Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 5 тис. доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних, із кінцевим терміном повернення кредиту 22 жовтня 2007 року.

20 жовтня 2010 року на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та публічним акціонернимтовариством «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») було укладено договір поруки № 167.

У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 15 квітня 2013 року його заборгованість складає: за кредитом - 2534,62 доларів США, за процентами за користування кредитом - 7324,04 доларів США, всього - 9858,66 доларів США.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 8607,10 доларів США, витрати на правову допомогу у сумі 3200 грн та сплачений судовий збір, та солідарно стягнути з ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» на свою користь 10 тис. грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення попередніх судів та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення попередніх судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оскільки строк дії кредитного договору закінчився 22 жовтня 2007 року, останнє зарахування грошових коштів проводилося 22 березня 2007 року, то позивач, звернувшись до суду з позовом у вересні 2013 року, пропустив п'ятирічний строк позовної давності, передбачений п. 5.6 кредитного договору.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків попередніх судів не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 2 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова