АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Гарматюк O.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року

в справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куликовської Тетяни Вікторівни, третя особа: ОСОБА_3 про визнання дій приватного нотаріуса неправомірними та скасування нотаріальної дії.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

З урахуванням доповнень до заяви, зазначав, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, у задоволені його позовних вимог про визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Куликовської Т.В. по нотаріальному посвідченню договору дарування квартири від 20 червня 2011 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрованого в реєстрі нотаріальних дій за номером 1123, скасування зазначеної нотаріальної дії та вилучення з Державного реєстру правочинів номер у реєстрі нотаріальних дій: 1123, реєстраційний номер НОМЕР_1, було відмовлено.

Посилаючись на встановлені в судових рішеннях Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року та від 20 липня 2016 року обставини, про які позивачу не було відомо на час винесення оскаржуваного рішення, між тим, які є нововиявленими, просив заяву задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду, задовольнити заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасувати зазначене рішення, з постановленням по справі нового рішення про задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1., який підтримав апеляційну скаргу, представників відповідача та представника ОСОБА_3, які просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса КМНО Куликовської Т.В. про визнання неправомірними його дій по нотаріальному посвідченню договору дарування від 20 червня 2011 року квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року та матеріалів справі (а.с.170-171, 172 т. 1) заборон на відчуження квартири АДРЕСА_1 на час вчинення нотаріальних дій не було.

Звертаючись у суд із заявою, ОСОБА_1 посилався на те, що в судових рішеннях Печерського районного суду м. Києва від 09 лютого 2016 року та 20 липня 2016 року було встановлено існування накладеного арешту на АДРЕСА_1 станом на дату вчинення нотаріусом дій по відчуженню квартири, а також те, що нотаріус не перевіряв відсутність заборони на її відчуження або арешту за прізвищем В'язмитинов.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, районний суд виходив з того, що викладені в заяві обставини не можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, встановлених в судовому рішенні, та не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України, до того ж вони були предметом судового розгляду й отримали належну оцінку в судових рішеннях.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони узгоджуються з матеріалами справи та ґрунтуються на вимогах норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до керівних роз'яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, зазначеними положеннями цивільного - процесуального законодавства визначено вичерпний перелік підстав до перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, й вказані ОСОБА_1 доводи таких підстав не надають.

Твердження апеляційної скарги про те, що на час розгляду справи ОСОБА_1 не були відомі обставини, що приватний нотаріус Куликовська Т.В. 21 червня 2011 року не входила до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна для перевірки під прізвищами В'язмитинов та іншими варіантами прізвища позивача та тому є нововиявленими обставинами, про які позивач не зазначав у своєму позові, оскільки у позовній заяві вказував про те, що відповідач не здійснила в повному обсязі перевірку Державного реєстру щодо наявності заборони на відчуження нерухомого майна, а не те, що в цей день відповідач взагалі здійснила перевірку тільки по одному прізвищу - ОСОБА_1 і по адресі об'єкту нерухомого майна, - колегія суддів визнає безпідставними, такими що не спростовують висновків районного суду про відсутність правових підстав до перегляду рішення.

Так, зміст заяви зводиться до незаконності дій приватного нотаріуса щодо відчуження майна та того, що в день посвідчення правочину був чинним арешт на вказану квартиру, накладений постановою державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Гудзовського О.О. від 31 травня 2010 року на підставі ухвали від 13 травня 2010 року.

Саме на вчинення нотаріусом дій по відчуженню нерухомості при наявності заборони на її відчуження, заявник посилався в позовній заяві, скаргах, заяві про перегляд рішення.

Разом з тим, як убачається з матеріалів справи, вказані обставини були предметом дослідження та перевірки під час розгляду справи по суті спору, а також перегляду постановленого по справі рішення в апеляційному та касаційному порядку за нововиявленими обставинами (а.с.155-158 т.2,15-22, 60,61,170-173 т.3).

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 у заяві, у розумінні вимог ст. 361 ЦПК України, не є нововиявленими.

Враховуючи викладене, а також матеріали справи, у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про відсутність правових підстав до перегляду постановленого по справі рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом ст. 124 Конституції України, ст. 6 параграфу 1 положень Конвенції про захист прав та свобод людини та вимог процесуального права колегія суддів визнає безпідставними.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам.

Підстав до скасування судового рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312- 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/35731/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5297/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.