Справа № 484/3422/17
Провадження № 2-о/484/102/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді Мельничука О.В.

секретаря судового засідання - Голубкової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Первомайський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про встановлення факту народження дитини -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, в якій заявник вказав, що 17.10.2016 у його сина ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території України у м. Севастополь АР Крим народився син ОСОБА_4, який є його онуком. З метою отримання свідоцтва про народження дитини він звернувся до державних органів реєстрації цивільного стану України, але йому було від мовлено. Отже він був змушений звернутись до суду.

Заявник в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій заяву підтримав повністю та просив розглядати справу без його участі.

Від заінтересованої особи Первомайської міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області надійшов лист про розгляд справи без участі представника. Заперечення проти заяви відсутні.

Дослідивши докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступного.

Встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України та особливості провадження у цих справах передбачені статтею 257-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 134 Конституції України та статей 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією, яка є невід'ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом МУЮ від 18 жовтня 2000 року №52/5, встановлено, що реєстрація народження дитини проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження (форма№103/0) у разі народження дитини в закладі охорони здоров'я або медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1) та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, якщо дитина народилась за межами закладу охорони здоров'я.

Згідно пунктів 1,2,3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт народження дитини на території Автономної Республіки Крим, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації дитини в органах РАЦС Міністерства юстиції України.

Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про народження дитини, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України.

З матеріалів справи вбачається, що заявник є батьком ОСОБА_2 (а.с. 15).

Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії 1-АС №014720, 09.02.2008 року у відділі Реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Севастополі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис №80 (а.с.6).

17.10.2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Севастополь, народила дитину чоловічої статі, про що «Севастопольським Роддомом №1» видане «Медицинськое свидетельство о рождении серии 67 №164479» (а.с. 4). 18.10.2016р. «Отделом записи актов гражданського состояния Нахимовского района города Севастополя Управления ЗАГС города Севастополя» видане «свидетельство о рождении серии 1-КМ №545532» (а.с.5), з якого вбачається, що 17.10.2016 року народився ОСОБА_4, місце народження - м. Севастополь, батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_3.

Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у проведенні державної реєстрації народження дитини, оскільки заявником для підтвердження факту народження дитини не пред'явлено медичний документ, а наданий документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Вказані документи, як видані лікарняним закладом та органом, які створені на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків.

Проте, виходячи з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації майнових та особистих немайнових прав, суд вважає можливим, як виняток, взяти до уваги відомості, зазначені у свідоцтві про народження дитини, яке видано органом, що знаходиться на тимчасово окупованій території Криму (інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 квітня 2016 року вих.№9-1130/0/4-16).

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 209, 213, 214, 215, 216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Встановити факт народження 17.10.2016 року дитини чоловічої статі ОСОБА_4 в м. Севастополь, Автономна Республіка Крим, від матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ:підпис.

Згідно з оригіналом. Суддя: