14.08.2017 637/318/17
РІШЕННЯ

Іменем України

8 серпня 2017 року с.м.т.Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області

у складі: головуючого Тордія Е.Н.

за участю: секретаря - Поступного С.І.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні с.м.т. Шевченкове цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, Шевченківської районної державної адміністрація Харківської області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим,-

ВСТАНОВИВ:

23 березня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з вищезазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивача, що діє на підставі довіреності позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В обґрунтування вимог зазначила, що 20 грудня 2005 року між Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області (надалі орендодавець) та ОСОБА_3 (надалі орендар), на підставі розпорядження даної адміністрації, був укладений договір оренди земльної ділянки площею 2.0000 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу, розташованих на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, строком на 10 років. Даний договір, в установленому порядку був зареєстрований 31 січня 2006 року, Шевченківським районним відділом Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №07. На протязі усього терміну дії договору орендар добросовісно виконував і виконує обовязки визначені вищезазначеним договором. Згідно п. 7 зазначеного договору,орендар має переважне право на поновлення договору оренди на новий строк.

Враховуючи різні правові аспекти щодо укладання договору оренди земельної ділянки та набрання договору оренди чинності , зміну розпорядника землями державної власності, позивач 31 січня 2016 року надіслала до Шевченківської районної адміністрації Харківської області, Головному управлінню Держгеокадастру в Харківської області листи - повідомлення про намір продовжити договір оренди та додала додаткову угоду з новими умовами договору оренди відповідно до діючого законодавства.

Відповідями від 1 березня 2016 року та від 6 травня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, орендарю було відмовлено у поновленні вказаного договору оренди в звязку з тим, що заява про поновлення строку дії договору повинна була бути направлена за 60 днів до закінчення строку дії договору.

Після закінчення дії договору оренди земельної ділянки орендар продовжує користуватися земельною ділянкою та виконує належним чином всі зобовязання пердбачені договором. Будь яких заперечень з боку орендодавця, щодо використання земельної ділянки до орендодавця не надходило.

Враховуючи викладене позивач звернувся до суду та просить вищезазначений договір оренди земльної ділянки від 20 грудня 2005 року ,визнати поновленим на той самий строк.

Представник Шевченківської райдержадміністрації Харківської області в судовому засідання позовні вимоги визнала повністю, зазначила, що у звязку зі змінами в законодавстві повноваження, щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення передані з 1 січня 2013 року до Головного управління Держземагенства у Харківській області, пізніше їх правонаступником стало Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. За час дії договору оренди з ОСОБА_4 будь яких претензій до орендаря Шевченківська РДА Харківської області не мала, обовязки щодо умов договору, останньою виконувались в повному обсязі. Вважає, що позивачем виконанні всі передбачені ст. 33 Закону України «Про оренду землі», умови для продовження договору та укладання додаткової угоди.

Представник відповідача, головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не зявився надав до суду письмову заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позову заперечував. В обґрунтування заперечень зазначив, що дійсно ОСОБА_3 надсилалися листи у січні та квітні 2016 року, щодо продовження укладеного договору оренди від 20 грудня 2005 року. Листами від 1 березня та 6 травня 2016 року їй було відмовлено в поновленні договору оренди землі з посиланням на п.7 зазначеного Договору. Також зазначив, що зважаючи на вимоги раніше діючого законодавства, а саме ст.125 Земельного кодексу України (станом на час реєстрації зазначеного Договору)право на оренду земельної ділянки виникало після укладення договору оренди землі та його державної реєстарції. Отже строк дії зазначеного договору закінчився 31 січня 2016 року. При цьому п.7 договору передбачено, що він укладений на 10 років. Після закінчення дії строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити орендодавця про намір продовжити його дію. Враховуючи, що позивачем не виконані положення передбачені ст. 33 Закону України «Про оренду землі», а саме пропущений визначений термін для продовження договору оренди, її вимоги не підлягають задоволенню.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає ,що кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено та сторонами не заперечується той факт, що 20 грудня 2005 року між Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області та ОСОБА_3, на підставі розпорядження даної адміністрації, був укладений договір оренди земельної ділянки , площею 2.0000 га, із земель запасу, яка розташована на території Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, строком на 10 років.

Матеріали справи містять договір оренди землі від 20 грудня 2005 року, який зареєстрований 31 січня 2006 року, Шевченківським районним відділом Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за №07, а також акт передачі прийому земельної ділянки згідно з договором від 20 грудня 2005 року.

Відповідно до листів-повідомлення від 31 січня 2016 року, орендар в повідомляла відповідні установи про намір поновити договірні відносини та продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки. Разом з листом повідомленням надіслані: укладений договір оренди землі, проект додаткової угоди.

З листа № Х-2874/0/14-2702/0/21-16 датованого 1 березня 2016 року та листа № Х-7618/0/14-7144/0/21-16 датованого 6 травня 2016 року Головного управління Держгеокадастру у Харківській області вбачається, що поновлення вказаного договору оренди не можливе, в звязку з тим, що заява про поновлення строку дії договору повинна була бути направлена орендарем за 60 днів до закінчення строку дії договору.

В судовому засіданні представник позивача наполягала, що листом повідомленням від 31 січня 2016 року позивач повідомила орган, який на той час мав повноваження, щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення про намір продовжувати використовувати земельну ділянку, додавши до листа повідомлення , проект додаткової угоди, а також сам договір оренди землі. Отримання саме цих документів підтверджується поштовою розпискою про отримання рекомендованого листа. Також 19 лютого 2016 року , позивач отримала лист Шевченківської районної державної адміністрації з проектом додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі для підписання та передачі до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області. 6 травня 2016 року позивач від Головного управління Держгеокадастру в Харківській області отримала відмову в поновленні договору оренди землі.

В запереченні представник головного управління Держгеокадастру в Харківській області, вказав, що ними було отримано проект додаткової угоди, але на підставі п.7 договору оренди землі Головне управління відмовило позивачу у поновленні договору так як термін дії договору оренди землі від 20 грудня 2005 року закінчився 31 січня 2016 року.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оренду землі» ст. 93, 124 Земельного кодексу України - оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності.

Відповідно до ст. 3 цього Закону об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян юридичних осіб, комунальної або державної власності.

Договір оренди землі, згідно зі ст. 13 Законом України «Про оренду землі», - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Пунктом 7 договору оренди землі від 20 грудня 2005 року передбачено, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк.

У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Положення п. 7 цього договору оренди землі узгоджуються із загальною нормою частини 1 статті 777 Цивільного кодексу України та статтею 33 Закону України «Про оренду землі».

Як , зазначила представник позивача ,зміни в законодавстві щодо визначення

розпорядника земельних ділянок ,різні правові аспекти щодо визначення строку укладання договору оренди земельної ділянки та набрання договору оренди чинності привели до плутанини у часу звернення до орендодавця.

Згідно із частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

За змістом частини 2 статті 792 Цивільного кодексу України, майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства Земельним кодексом України,Законом України «Про оренду землі».

Частиною 1 статті 777 Цивільного кодексу України встановлено переважне право наймача, який належно виконує свої обовязки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Статтею 764 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом переважно перед іншими законодавчими актами, що регулюють земельні правовідносини в Україні, а отже цей Закон підлягає пріоритетному застосуванню до спірних правовідносин, що склались між сторонами.

Частинами 1-5 статті 33 Закону України «Про оренду землі»передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Тобто позивача вказує на наявність в неї «правомірних очікувань» на поновлення договору оренди, що є складовою частиною права власності чи користування майном.

Для застосування частини 1 статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення. У разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку про можливість відновлення порушення переважного права орендаря, яке підлягає захисту, матиме місце при укладенні договору оренди

- із новим орендарем при отриманні письмового повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право;

- у випадку недосягнення згоди щодо плати за новим договором та інших умов договору з іншим наймачем на більш сприятливих умовах та укладення з ним договору на тих самих умовах, які запропоновані попереднім наймачем при реалізації переважного права;

- укладення договору з новим орендарем за умови, що підставою відмови попередньому орендарю у поновленні договору оренди було повідомлення орендодавця про необхідність використовувати об'єкт оренди для власних потреб.

Тобто у разі наявності конкуренції - скористатися переважним правом перед іншими претендентами для визнання поновленим договору оренди землі та визнання додаткової угоди укладеною, що апеляційним судом в даній справі не встановлено.

А тому заперечення відповідача в тій частині, що позивачем не дотримано необхідну процедуру, а звідси і не підлягає задоволенню його позов про визнання договору оренди землі поновленим не знайшло підтвердження в суді та не підлягає застосуванню до встановлених обставин у справі відповідно ч.1 ст.33 Закону України «Про оренду землі».

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди, а саме: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа - повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як встановлено судом позивіач протягом місяця після закінчення, договору оренди землі продовжував користуватися земельною ділянкою, вносити орендні платежі, 31 січня 2016 року звернулась до орендодавця з пропозицією укласти додаткову угоду до договору та додала проект додаткової угоди.

Згідно вимог закону, орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, без прийняття рішення органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляться, лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди.

Судом встановлено, що протягом встановленого законом місячного терміну після закінчення терміну договору оренди відповідач не направив повідомлення-заперечення щодо відмови у поновленні договору оренди землі з позивачем.

Направлені повідомлення , датовані 1 березня 2016 року , але відправлене 11 березня 2016 року ( згідно конвета ) , 6 квітня 2016 року не можуть підміняти встановлену вимогам ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» процедуру щодо заперечення на поновлення договору оренди землі з позивачем.

Тобто для поновлення договору оренди землі від 20 грудня 2005 року з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватися виділеною земельною ділянкою; орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору про відмову в його поновленні; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договору оренди.

Протилежного представником Головного управління Держгеокадастру у Харківській області суду не надано.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Враховуючи викладене , суд приходить до висновку, що конклюдентні дії позивача, а саме продовження користування спірною земельною ділянкою після закінчення строку договору та дії відповідача: мовчазна згода у формі встановленій законом (не направлення протягом місячного терміну після закінчення строку дії договору повідомлення-заперечення щодо поновлення договору оренди землі з позивачем) породжують юридичні наслідки.

Оцінівши надані докази у їх сукупності , надавши їм належну правову оцінку суд дійшов до висновку,що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню, як обґрунтовані відповідно до положень ст.33 Закону України «Про оренду землі»та ст.764 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.15,16, 626, 764 , 777, 792, Цивільного Кодексу України, Законом України «Про оренду землі», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, Шевченківської районної державної адміністрації про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим задовольнити.

Визнати договір оренди землі від 20 грудня 2005 року, укладений між ОСОБА_3 та Шевченківською районною державною адміністрацією Харківської області, зареєстрований Шевченківським районним відділом Харківської регіональної філії «Центр ДЗК Держкозмземі України 31 січня 2006 року за № 07, поновленим на той самий строк.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ