Справа № 359/2703/15-ц Головуючий у І інстанції Борець Є. О.
Провадження № 22-ц/780/3066/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 26 07.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 21 липня 2011 року він уклав з відповідачем договір позики, за яким позивач зобов'язався передати ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 160000 гривень, а відпо-відач зобов'язався щомісячно до 31 грудня 2012 року повертати ОСОБА_3 позику по час-тинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 30% річних. У ви-падку неналежного виконання договору позики ОСОБА_2 зобов'язався додатково сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. У виконання цього договору ОСОБА_3 передав відповідачу грошові кошти в розмірі 160000 гривень. 13 червня 2012 року позивач уклав з ОСОБА_2 ще один договір позики, за яким ОСОБА_3 зобов'язався передати відповідачу грошові кошти в розмірі 120000 гривень, а ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно до 1 березня 2013 року повер-тати позивачу позику по частинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 20% річних. У випадку неналежного виконання договору позики відповідач зобов'я-зався додатково сплатити ОСОБА_3 пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. У виконання цього договору позивач передав ОСОБА_2 грошо-ві кошти в розмірі 120000 гривень. Крім того, 24 червня 2011 року відповідач позичив у ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 38400 гривень, 22 листопада 2012 року - грошові кошти в розмірі 20000 гривень та 30 листопада 2012 року - грошові кошти в розмірі 15000 гривень. На підтвердження цих обставин він склав три розписки. ОСОБА_2 не виконав гро-шові зобов'язання за жодним договором. Тому за договором позики від 21 липня 2011 року у нього виник борг по поверненню позики в розмірі 160000 гривень, борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 177402 гривень 74 копійок, пеня в розмірі 131200 гривень та сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 57978 гривень 25 копійок; за договором позики від 13 червня 2012 року виник борг по поверненню позики в розмірі 120000 гривень, борг по сплаті процентів за користування позикою в розмірі 67200 гривень, пеня в розмірі 91200 гривень та сума інфляції за весь час прострочення в розмірі 43157 гривень 38 копійок. Крім того, у відповідача виник борг по поверненню позики за розпискою від 24 червня 2011 року в розмірі 38400 гривень, за розпискою від 22 листопада 2012 року - в розмірі 20000 гривень та за розпискою від 30 листопада 2012 року - в розмірі 15000 гривень. Загальний розмір боргу ОСОБА_2 за договорами позики становить 921538 гривень 37 копійок. Він ухиляється від добровільного погашення цього боргу. Тому ОСОБА_3 просить суд стяг-нути з відповідача борг за договорами позики в розмірі 921538 гривень 37 копійок.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договорами позики в розмірі 920683 гривень 58 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 3650 гривень 71 копійки.

У задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів в більшому розмірі відмовлено.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що 21 липня 2011 року ОСОБА_3 уклав з відповідачем договір позики (а.с.9 т.1), за яким позивач зобов'язався передати ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 160000 гривень, а відповідач зобов'язався щомісячно до 31 грудня 2012 року повертати ОСОБА_3 позику по частинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 30% річних. У випадку неналежного виконання договору позики ОСОБА_2 зобов'язався додатково сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

В той же день у виконання цього договору ОСОБА_3 передав відповідачу грошові кошти в розмірі 80000 гривень. 2 серпня 2011 року він передав ОСОБА_2 іншу частину позики в розмірі 80000 гривень. Ці обставини підтверджуються копіями розписок (а.с.10, 11 т.1).

Встановлено, що 13 червня 2012 року ОСОБА_3 уклав з відповідачем ще один договір позики, за яким позивач зобов'язався передати ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 120000 гривень, а відповідач зобов'язався щомісячно до 1 березня 2013 року повертати ОСОБА_3 позику по частинам та сплачувати йому проценти за користування позикою в розмірі 20% річних. У випадку неналежного виконання договору позики ОСОБА_2 зобов'язався додатково сплатити позивачу пеню в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

В той же день у виконання цього договору ОСОБА_3 передав відповідачу грошові кошти в розмірі 120000 гривень. Ця обставина підтверджується копією розписки (а.с.13 т.1).

Також встановлено, що 24 червня 2011 року ОСОБА_2 склав розписку (а.с.23 т.1), в якій він підтвердив те, що взяв у позивача в борг грошові кошти в розмірі 38400 гривень.

22 листопада 2012 року відповідач склав ще одну розписку (а.с.24 т.1), в якій він підтвердив те, що взяв у ОСОБА_3 в борг грошові кошти в розмірі 20000 гривень.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, що копія розписки від 30 листопада 2012 року (а.с.25 т.1), з якої ОСОБА_2 взяв в борг грошові кошти в розмірі 15000 гривень.

Так, суд першої інстанції звернув свою увагу на те, що зі змісті цієї розписки відсутня інформація про те, що відповідач отримав грошові кошти у ОСОБА_3 Однак факт перебування цієї розписки у володінні позивача свід-чить про те, що саме ОСОБА_3, а не інша особа, передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 15000 гривень.

Тому доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_3 не має право на стягнення цих грошових коштів не заслуговують на увагу колегії суддів.

Крім того, колегія суддів звернула свою увагу, що зі змісті розписок від 24 червня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 30 листопада 2012 року відсутня інформація з таким змістом: «позивач передав ОСОБА_2 грошові кошти, а відповідач зобов'язався повернути їх в тій самій сумі». Однак словосполучення «ОСОБА_2 взяв у позивача в борг грошові кошти», яке міститься в цих розписках, означає, що ОСОБА_3 передав відповідачу грошові кошти, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути їх в такій самій сумі.

Тим самим, колегія судді не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що розписки від 24 червня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 30 листопада 2012 року не підтверджують укладення сторонами договорів позики.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 ст.1050 цього ж Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Крім того, за правилом ч.1 ст.549 ЦК України у випадку порушення боржником зобов'язання боржник повинен передати кредиторові неустойку (штраф, пеню).

В свою чергу, відповідач свої зобов'язання за договорами належним чином не виконує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка становить 920683 гривень 58 копійок.

Таким чином, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції проте, що право обирати спосіб захисту свого порушеного права належить позивачу, зокрема: у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1050, ч.1 ст.16 ЦК України, ст.3 ЦПК України вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів та звертатися до суду з відповідними позовними вимогами, натомість та обставина, що розрахунок процентів за користування позикою в розмірі 160000 гривень з 22 липня 2011 року (а.с.14) не відповідає дійсності. Крім того, в тексті розписок від 24 червня 2011 року, 22 листопада 2012 року та 30 листопада 2012 року відсутня інформація про те, що ОСОБА_3 передав відповідачу грошові кошти, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути їх в тій самій сумі. Ця об-ставина свідчить про те, що вказані розписки не підтверджують укладення сторонами договорів позики. В розписках навіть не обумовлений термін повернення грошових коштів. В такому випадку він залежить від моменту пред'явлення кредитором вимоги. Однак відповідач не отримував такої вимоги від ОСОБА_3 Ця обставина свідчить про те, що вимога про стягнення грошових коштів є передчасною. Крім того, в тексті розписки від 30 листопада 2012 року відсутня інформація про те, що ОСОБА_2 отримав грошові кошти саме від позивача та те, що ОСОБА_3 є неналежним позивачем за вимогою про стягнення цих грошових коштів не звільняє відповідача від виконання його зобов'язань за договорами щодо повернення позики та сплати процентів.

Згідно з вимогами ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 58 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість. Достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Крім того, колегія суддів звертає свою увагу на те, що провадження у цивільній справі було відкрито ще 21 квітня 2015 року, тобто ОСОБА_2 відомо про вимоги позивача з приводу повернення позики за розписками протягом півтора року. Ця обставина свідчить про те, що у відповідача настав строк для виконання вказаних вимог.

А тому, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: