Справа № 487/221/17
Провадження № 2/487/787/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2017 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого - судді Корнешової Т.В.,

при секретарі Демиденко Н.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У січні 2017р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у домоволодінні №20 по вул.Новий інвалідний хутір в м.Миколаєві, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що є власником домоволодіння за вказаною адресою, в якій відповідач зареєстрований, але за вказаною адресою не проживає з вересня 2006року.

У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила позов задовольнити.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить домоволодіння №20 по вул.Новий інвалідний хутір у м.Миколаєві, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.01.1996року, виданого виконкомом Заводської районної ради народних депутатів, реєстровий №20010, згідно наданої копії.

Місце проживання у спірній квартирі також зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 - з 2000р.

Проте, відповідач у спірному жилому приміщенні не проживає з вересня 2006року, мешкає за місцем проживання своєї дружини - АДРЕСА_1, що підтверджується актом від 22.12.2016р., складеним мешканцями будинків №33, №33а по вул.НІХ м.Миколаєва.

Також, тривале не проживання відповідача підтверджується допитаними в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше 10 років.

Відповідно до ст.156ЖК УРСР, ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом, та втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Обставин, які б свідчили про поважність відсутності відповідача ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні домоволодіння понад визначені строки, судом не встановлено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що підстав для збереження за відповідачем права користування житлом, яке є власністю позивача, не має, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі ст.88 ЦПК України позивачу також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 03.12.1982р.н., таким, що втратив право користування жилим приміщенням у домоволодінні по вул.Новий інвалідний хутір,20 у м.Миколаєві.

Стягнути з відповідача на користь позивача 640грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Суддя: Т.В.Корнешова