Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/749/17 Головуючий у 1 інстанції: Ніколова І.С.
Провадження № 22-ц/778/2094/17 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Подліянової Г.С.,

секретар: Фесенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Мелітопольського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Мелітопольського управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області про стягнення нарахованої, але не виплаченої пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07.06.2011 року було задоволено її позовні вимоги до УПФУ в м. Мелітополі, зобов'язано УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області повести перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну її здоров'ю, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком (державна пенсія) та 50% мінімальної пенсії за віком (додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю), з послідуючими перерахуваннями пенсії у зв'язку зі змінами мінімального розміру пенсії за віком. Також, зобов'язано УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області виплатити їй заборгованість по недорахованій державній пенсії та додаткової державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, починаючи з 23 листопада 2010 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2013 року, постанову Мелітопольського міськрайонного суду від 07.06.2011 року було залишено без змін.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист від 25.03.2013 року. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 04.10.2016 року було відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Постановою державного виконавця від 05.12.2016 їй було повернуто виконавчий документ у зв'язку з тим, що УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області листом від 07.07.2016 за вих. 6528/13 повідомило, що на виконання постанови управлінням проведено перерахунок, в результаті якого нараховано 33060,46 грн.

Відповідач не виплачує їй нараховані кошти у зв'язку з відсутністю коштів на рахунках та відсутністю бюджетного фінансування.

Вважає, що оскільки доплата пенсії була нарахована, але не виплачена, то вона підлягає сплаті з урахуванням компенсації втрати частини дохо від у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

На підставі зазначеного просила стягнути із Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області кошти в сумі 61327,15 грн., з яких: не виплачена пенсія - 33060,46 грн., компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати - 28266,69 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 березня 2017 позов задоволено. Стягнуто з Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України, в Запорізькій області на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 61327 грн. 15 коп., з яких: не виплачена пенсія - 33060,46 грн., компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати - 28266,69 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Мелітопольське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Мелітопольського міськрайонного суду від 07.06.2011 року було визнано дії УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії неправомірними. Зобов'язано УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області повести перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком(державна пенсія) та 50% мінімальної пенсії за віком(додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю), з послідуючими перерахуваннями пенсії у зв'язку зі змінами мінімального розміру пенсії за віком. Також, зобов'язано УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області виплатити позивачеві заборгованість по недорахованій державній пенсії та додаткової державної пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, починаючи з 23 листопада 2010 року (а.с.8-11).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.02.2013 року постанову Мелітопольського міськрайонного суду від 07.06.2011 року було залишено без змін (а.с.12-13).

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист від 25.03.2013 року (а.с.17).

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду від 04.10.2016 року було відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця про зміну способу та порядку виконання судового рішення (а.с.16).

Постановою державного виконавця від 05.12.2016 року ОСОБА_3 було повернуто виконавчий документ у зв'язку з тим, що УПФУ в м. Мелітополі Запорізької області листом від 07.07.2016 за вих. 6528/13 повідомило, що на виконання постанови управлінням проведено перерахунок в результаті якого нараховано 33060,46 грн., виплата буде здійснена після надходження грошових коштів на рахунки управління (а.с.14-15).

Відповідно до ст. 6 Конституції України органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до Законів України.

Пенсійний фонд України діє відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року за №384/2011, згідно з пл.9 п.5 якого Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань організовує забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.107 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

За правилами ч. 1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У ч.3 ст.61 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відсутність бюджетного фінансування на виплату коштів, як на причину невиконання покладених на державу зобов'язань, не можна брати до уваги, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Така позиція узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 08 листопада 2005 року в справі «Кечко проти України» зазначив, що держава самостійно визначає, які надбавки виплачувати своїм працівникам з бюджету. Держава може вводити, припиняти або закінчувати виплату цих надбавок. Проте, якщо правове положення, що діє, передбачає виплату певних надбавок, і дотримані всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти в цих виплатах, поки відповідне положення є таким, що діє (п. 23). При цьому Європейський Суд з прав людини не прийняв аргумент уряду України щодо бюджетних асигнувань, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність засобів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Виплату нарахованих пенсій в сумі 33060,46 грн. відповідач позивачу не здійснив через відсутність фінансування на зазначені цілі з Державного бюджету України.

Разом з тим, відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою невиконання відповідним суб'єктом владних повноважень покладених на нього обов'язків.

Крім того, невиконання рішення суду через відсутність коштів у боржника суперечить, як законодавству України, так і міжнародному праву.

Так, ч. 5 ст. 124 Конституції України прямо передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Півень проти України» від 29 червня 2004 року визначено, що невиконання рішення суду не має жодної законної підстави, відсутність бюджетних коштів не може бути такою підставою.

Відповідач в порушення вимог зобов'язального права в односторонньому порядку ухиляється від виконання своїх зобов'язань, що суперечить вимогам ст.ст. 509, 526-527 ЦК України.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії.

Згідно зі ст. 3 вказаного закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до неможливості виплати нарахованої пенсії через відсутність бюджетного фінансування та не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Мелітопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: