Справа № 635/6647/16-ц
Провадження № 2/635/296/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Полєхіна А.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Лисенко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій в остаточних позовних вимогах просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальні збитки в розмірі 14363,34 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 551,20 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що 21 лютого 2016 року о 09 годині 05 хвилин ОСОБА_2 на 468 км. автошляху Київ - Харків - Довжанський, керуючи автомобілем ВАЗ 211540, номерний знак НОМЕР_1 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 211010, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнено до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до акту виконаних робіт та накладної вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ211010, номерний знак НОМЕР_2 становить 26863,34 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час здійснення ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон».

21 жовтня 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» добровільно сплатило йому страхове відшкодування в розмірі 12500,00 грн.

У зв'язку з викладеним, різницю між загальною сумою відновлювального ремонту, та розміром страхового відшкодування у сумі 14363,34 грн., а також судові витрати з судового збору у розмірі 551,20 грн. позивач просить стягнути на його користь з відповідача

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заперечення проти позову в яких зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що позивачу Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» у повному обсязі відшкодовано збитки завдані в наслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 12500,00 грн.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно зі ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови "Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.92 р. N 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п 2 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» вина є основним фактором наявності підстав для відшкодування з відповідача всіх виниклих матеріальних витрат у зв'язку з ДТП, витрат на відновлення здоров'я й моральної шкоди.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 лютого 2016 року та притягнено до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а. с.9).

Згідно ч. 2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/6870562 від 12 січня 2016 року (а.с. 22), згідно якого страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50000,00 грн., розмір франшизи - 0.

Згідно акту виконаних робіт №ЗАЗ-000513 від 10 березня 2016 року складеного на підставі наряду-замовлення №ЗНЗ-000494 від 10 березня 2016 року та накладної № 00356 від 24 лютого 2016 року, матеріальна шкода завдана власнику транспортного засобу ВАЗ211010 номерний знак НОМЕР_2 в результаті його пошкодження становить 26863,34 грн. (а.с. 11,12).

На підставі договору про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_1 за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного засобу АЕ/6870562 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» відшкодувало позивачу ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну автомобілю ВАЗ211010, реєстраційний номер НОМЕР_2 у зв'язку з пошкодженням вказаного транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21 лютого 2016 року з вини водія автомобіля - ОСОБА_2, на який було оформлено поліс, в розмірі 12664,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3554 від 20 жовтня 2016 року (а.с. 45).

Таким чином, розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна, яка становить 26863,34 грн. - 12664,42 грн., а тому не покрита страховою сумою шкода у розмірі 14198,92 грн. підлягає відшкодуванню з відповідача.

Посилання відповідача про те, що ОСОБА_1 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» відшкодовані збитки повністю, у зв'язку з тим, що останній погодився та усвідомлював, що зазначена виплата у повній мірі відшкодовує йому збитки завдані у ДТП, суд не може прийняти до уваги, оскільки страхова виплата (страхове відшкодування) не достатня для повного відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 частково - на загальну суму 14198,92 грн., із 14363,34 грн., заявлених до стягнення. Процент задоволених позовних вимог дорівнює 98,86 %. ((14198,92 грн. х 100%)/14363,34 грн.)

Отже, судові витрати з судового збору, які підлягають відшкодуванню дорівнюють 544,92 грн. ((98,86% х 551,20 грн.)/100%).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, матеріальну шкоду у розмірі 14198 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто вісім) гривень 92 (дев'яносто дві) копійки.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, судові витрати з судового збору в розмірі 544 (п'ятсот сорок чотири) гривні 92 (дев'яносто дві) копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін