Справа №: 398/598/17
провадження №: 2/398/1354/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"09" серпня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря Міщенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2007 року в розмірі 79 480 грн. 21 коп.

Свої вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 800 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобовязання, в результаті чого станом на 31 січня 2017 року виникла заборгованість в розмірі 79 480 грн. 21 коп., яка складається з: 7 292 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом; 65 165 грн. 52 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 999 грн. 19 коп. заборгованість за пенею та комісією; 250 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 3 772 грн. 87 коп. штраф (процентна складова).

Представник позивача, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, де вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав вказаних у позові, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а. с. 21).

Відповідач в судовому засіданні зазначила, що дійсно отримувала кредит. Останній раз на погашення кредиту сплатила 524,50 грн. у липні 2014 року. При цьому вона особисто не сплачувала, а банк списував ці кошти з її пенсійної картки. Після цього заборгованість за кредитом не погашала через відсутність коштів. Зазначила, що визнає борг в розмірі 7 292,63 грн. за тілом кредиту. Не визнає розмір заборгованості за відсотками за користування кредиту та розмір штрафних санкцій, оскільки вважає їх неправильно розрахованими. Просила застосувати строки позовної давності у частині стягнення пені.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

12 грудня 2007 рокувідповідач подала банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та оформлення на її імя платіжної картки. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердила факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодилася з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанку. (а. с. 7, 9 14).

Крім того, відповідач 10 січня 2008 року ознайомлена з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», що підтверджується її особистим підписом (а. с. 104).

Таке приєднання відповідачем вчинено у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України.

За цим договором про надання банківських послуг відповідач отримала кредит у розмірі 810,00 грн., який в подальшому неодноразово змінювався, востаннє 18 серпня 2015 року до 7 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 8, 102 зворотній бік, 104).

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З додаткових обґрунтувань позовних вимог вбачається, що відсоткова ставка за кредитом неодноразово змінювалась позивачем в односторонньому порядку (а. с. 76 87).

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України, нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту фактично отриману позичальником. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно до Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, остання отримала кредит з відсотковою ставкою 3% в місяць, тобто 36% в рік. За таких обставин суд виходить, із умов кредитування, які підписані відповідачем. Доказів про письмову згоду відповідача на збільшення позивачем в односторонньому порядку відсоткової ставки, позивачем не надано.

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 60 ЦПК. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 61 ЦК України).

З урахуванням викладено, наданий позивачем розрахунок в частині розміру відсотків за користування кредитом, розрахованих за збільшеною відсотковою ставкою, зміненою позивачем в односторонньому порядку, суперечить вимогам ЦК України та не може бути прийнятий судом як належним та допустимий доказ розміру заборгованості відповідача за відсотками за користування кредитом.

Суд приходить до висновку, що розмір відсотків за користування кредитом становитиме:

Згідно з розрахунком, наданим позивачем, за період з 10 січня 2008 року по 31 березня 2015 року заборгованість за відсотками за відсотковими ставками 36%, 30% та 34,80% річних складає 8 294,56 грн. (а. с. 5 7).

Відповідно до того ж розрахунку сальдо поточної заборгованості за період з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2017 року становить 4 976,90 грн.

Кількість днів прострочки (кількість днів за які здійснюється нарахування) становить 672 дні.

За період з 01 квітня 2015 року по 31 січня 2017 року заборгованість за відсотками по відсотковій ставці 36% річних складає 3 344,47 грн. (4 976,90 грн./100*36%=1 791,68 грн. відсотків в рік, 1 791,68 грн./360*672=3 344,47 грн.).

Всього заборгованість за відсотками за період з 10 січня 2008 року по 31 січня 2017 року складає 11 639,03 грн. (8 294,56 грн.+ 3 344,47 грн.=11 639,03 грн.).

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання він зобов'язаний сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням.

Окрім того, умовами договору про надання банківських послуг передбачена сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України враховується судом.

Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені кредитним договором і законом зобов'язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 7 292 грн. 63 коп., по процентам за користування кредитом в розмірі 11 639,03 грн. та штрафу (фіксована частина) та штрафу (процентна складова).

В той же час, оскільки позивач в судове засідання не з'явився та не висловив свою думку щодо необхідності стягнення з відповідача штрафу чи пені, та з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення виконання зобовязань.

Оскільки, умовами кредитного договору передбачено обовязок відповідача сплатити штраф в розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову, то при задоволенні позову частково з відповідача підлягає стягненню 5% від стягненої суми, що становить 946,58 грн. (7 292,63 грн. (тіло кредиту)+ 11 639,03 грн. (відсотки за користування кредитом) = 18 931,66 грн.)

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог в розмірі 400,00 грн.

На підставі ст. ст. 526, 530, 549, 610, 612, 629, 634, 638, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість станом на 31 січня 2017 року в розмірі 20 128 (двадцять тисяч сто двадцять вісім) гривен 24 копійки, що складається з:

7 292 грн. 63 коп. заборгованість за кредитом;

11 639 грн. 03 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом;

250 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина);

946 грн. 58 коп. штраф (процентна складова).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1,на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 400 (чотириста) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Авраменко