Справа № 405/4201/17
Провадження №2/405/1004/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Береді Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 10 липня 2017 року позивач ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбала у ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1, при цьому, у зв'язку з тим, що на час купівлі вказаного об'єкту нерухомого майна вона (позивач ОСОБА_1) перебувала у шлюбі з позивачем ОСОБА_2 зазначена квартира належить їм (позивачам) на праві спільної сумісної власності. Також зазначили, що при оформленні особових рахунків ними (позивачами) було встановлено, що у квартирі зареєстровані відповідачі, а саме: син та онук попереднього власника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4, які близько двох років у квартирі за зазначеною адресою не проживають та по теперішній час в квартиру не з'являються. Зазначили, що право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 було припинено, відповідно, відповідач ОСОБА_3 та малолітній ОСОБА_4, які є членами сім'ї попереднього власника ОСОБА_5 втратили право користування вказаною нерухомістю, разом з тим, факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі чинить їм (позивачам) перешкоди у користуванні їх власністю, у зв'язку з чим вони (позивачі) були вимушені звернутися з даним позовом до суду.

З огляду на зазначене та з посиланням на ст. ст. 317, 319, 379, 383, 391 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачі просять визнати ОСОБА_3, та його малолітнього сина ОСОБА_4, такими що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові, позов просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та як законний представник в інтересах малолітнього ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся судом в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради в судове засідання не з'явився, судом повідомлений про час та місце судового розгляду справи належним чином.

Заслухавши позивачів, зваживши доводи, викладені в позові, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулися позивачі, виходячи з положень ст. 10 та ст.11 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивачів обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, у зв'язку з чим підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 10.07.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С.Є., зареєстровано в реєстрі за № 1-576, укладеного між ОСОБА_5, як Продавцем та ОСОБА_1, як Покупцем, Продавець передав у власність (продав), а Покупець прийняв у власність (купив) квартиру під номером АДРЕСА_1, сплативши за неї ціну відповідно до умов, що визначені в цьому Договорі. Відповідно до п. 8 Договору Покупець набула предмет договору за згодою чоловіка ОСОБА_2, підпис якого засвідчений Кропивницькою міською державною нотаріальною конторою № 1 на заяві від 10 липня 2017 року за реєстровим № 1-575, поданою до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 10 липня 2017 року, за вхідним № 851/02-03.

Крім того, відзначається, що позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 08 травня 1975 року у міському відділі РАЦС м. Кіровограда УРСР, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 694, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 08.05.1975 року.

Окрім того, позивач ОСОБА_1 в позові також зазначила, що оскільки на час купівлі вказаного об'єкта нерухомого майна вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 то зазначена квартира АДРЕСА_1 є об'єктом спільної сумісної власності.

Окрім того, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 91579306 від 10.07.2017 року, виданого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Биковим С.Є., в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є наявною інформація про реєстрацію права власності: дата, час державної реєстрації 10.07.2017 14:15:48, Державний реєстратор: Биков Сергій Євгенович, Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, Кіровоградська обл., підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1-576, виданий 10.07.2017, видавник: Кропивницька міська державна нотаріальна контора № 1, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 36065341 від 10.07.2017 14:22:28, форма власності: приватна, розмір частки: 1/1, власники: ОСОБА_1, об'єкт нерухомого майна: квартира, об'єкт житлової нерухомості, адреса: АДРЕСА_1.

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Кіровоградській області від 19.08.2017 року місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 25.10.2006 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

При цьому, факт не проживання ОСОБА_3 та його неповнолітнього сина ОСОБА_4 за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 близько двох років, підтвердили ОСОБА_8 та ОСОБА_9, мешканці квартири АДРЕСА_2, які також підтвердили, що відповідачі для позивача ОСОБА_1 є сторонніми особами, ніякої участі в утриманні та поліпшенні житла не приймали, особистих речей повсякденного використання, які б належали їм, - за вказаною адресою немає. Підписи ОСОБА_8, ОСОБА_9 засвідчені головним інженером КП «ЖЕО № 2 «КМР», що підтверджується актом про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 03.08.2017 року.

Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу, ст.47 Конституції України проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла в державному та комунальному житловому фонді за тимчасово відсутніми громадянами протягом шести місяців (ст. 71 ЖК УРСР), членів сім'ї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України).

Більш того, на підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство ( ч.2 ст.64 ЖК України).

Таким чином, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

З огляду на зазначене, судом відзначається, що відповідачі ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_4 не належать до членів сім'ї нового власника квартири позивача ОСОБА_1 в розумінні ст.ст. 64, 156 ЖК України, у зв'язку з чим з моменту припинення права власності на зазначену квартиру попереднього власника ОСОБА_5, враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним майном з новим власником будинку, відповідач ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_4 втратили право користування зазначеним майном.

З огляду на викладене вище, судом відзначається, що позивач ОСОБА_1, як власник квартири АДРЕСА_1, має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, у тому числі, шляхом звернення до суду з позовом про визнання відповідачів ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 такими, що втратили право користування зазначеною квартирою.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника, інших осіб, які з дозволу попереднього власника набули права користування житлом у випадку зміни власника майна.

Таким чином, встановивши під час судового розгляду справи, що з припиненням права власності попереднього власника ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1, відповідачі ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_4, законним представником якого є ОСОБА_3, також втратили право користування зазначеною квартирою, новим власником якої з 10.07.2017 року є позивач ОСОБА_1, і відповідачі не належать до членів її сім'ї, а так само, не набули самостійного права на користування квартирою з інших правових підстав, суд дійшов до висновку про обґрунтованість та доведеність позивачами позовних вимог про визнання відповідачів ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, - та їх задоволення.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та з урахуванням клопотання позивачів судові витрати по справі, які складаються з судового збору, залишити по фактично понесеним позивачами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 11, 59, 60, 61, 88, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та малолітнього сина ОСОБА_3 - ОСОБА_4, 2008 року народження такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Судові витрати по справі залишити по фактично понесеним позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова