У Х В А Л А

8 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Романюка Я.М., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а :

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 12 грудня

2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 9 лютого 2017 року, позовну заяву ОСОБА_4 та заяву про забезпечення позову повернув заявнику з підстав, визначених пунктом 4 частини третьої статті 121 ЦПК України, для подачі до належного суду.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилив, рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від

12 грудня 2016 та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 9 лютого 2017 року залишив без змін.

28 липня 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме положень статті 110 Цивільного процесуального кодексу України, при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

На обґрунтування своїх доводів заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

6 серпня 2014 року й 31 травня 2017 року, а також послався на постанови Верховного Суду України від 2 вересня, 21 жовтня, 4, 11, 18 листопада

2015 року, 27 січня, 3 лютого та 13 квітня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, повертаючи позовну заяву ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, дійшов висновку, що подання позовної заяви до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача - нотаріуса неможливе, оскільки нотаріус діє не як фізична особа, а як орган юрисдикційної діяльності від імені держави; у випадках оскарження нотаріальних дій або відмови в їх вчиненні, коли відповідачем у справі є приватний нотаріус або державний нотаріус, позов повинен подаватися за місцем здійснення ним зареєстрованої нотаріальної діяльності, а не за місцем його зареєстрованого проживання чи перебування як фізичної особи. Суд касаційної інстанції, залишаючи без змін постановлені у справі ухвали зазначив, що застосуванню підлягає стаття 109 або пункт 12 частини першої статті 110 ЦПК України, оскільки спір виник щодо дій нотаріуса.

Наданою для порівняння ухвалою від 6 серпня 2014 року суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що спір між сторонами виник не з приводу нерухомого майна, а з приводу порушення вимог закону при вчиненні виконавчого напису нотаріусом, тому правила про виключну підсудність не застосовуються.

Порівняння зазначеного судового рішення із судовим рішенням, про перегляд якого подану заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції неоднаково застосував одні й ті самі норми процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Ухвала від 31 травня 2017 року (№320/1463/16), якою звільнено позивача від сплати судового збору, відкрито касаційне провадження та витребувано справу, не свідчить про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Постанови Верховного Суду України від 2 вересня, 21 жовтня,

11 листопада 2015 року, 27 січня, 3 лютого та 13 квітня 2016 року прийняті в справах щодо скасування рішення третейського суду, від 4 та 18 листопада 2015 року - в справах про визнання недійсним пункту кредитного договору щодо третейського застереження.

Підстави для висновку про те, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2017 року не відповідає викладеним у вказаних постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, відсутні.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни, Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа - Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня

2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк

В.М. Сімоненко