Справа № 530/1409/17
Номер провадження 2-о/530/73/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Должко С.Р., секретаря Бедюх Н.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків справу за позовом

ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, ОСОБА_1, звернувлася в Зіньківський районний суд Полтавської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

В заяві ОСОБА_1 вказує, що вона народилася 09 квітня 1975 року в місті Найштрелітц Германської Демокартичної Республіки. Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

01 липня 2017 року в місті Сімферополь помер батько заявниці, ОСОБА_2. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть серії 35 № 016064 від 03 липня 2017 року, ОСОБА_2, мешканець АДРЕСА_1, помер 01.07.2017 року, причиною смерті вказано хронічну серцево-судинну недостатність.

В судовому засіданні заявниця, заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Надала пояснення аналогічні викладеним в заяві.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України.

Відповідно ст. 213 ЦПК України, - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 Про судове рішення у цивільній справі, - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В судовому засіданні було встановлено, що заявниця, ОСОБА_1, народилася 09 квітня 1975 року в місті Найштрелітц Германської Демокартичної Республіки. Її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, 17 лютого 2009 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та прийняла його прізвище (а.с.8).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть серії 35 № 016064 від 03 липня 2017 року, ОСОБА_2, мешканець АДРЕСА_1, помер 01.07.2017 року, причиною смерті вказано хронічну серцево-судинну недостатність (а.с.9).

На звернення заявниці до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції по питанню видачі свідоцтва про смерть батька, їй було видано відмову у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки на підтвердження даного факту нею надано документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.12).

Відповідно до внесення до змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України заява про може бути подана батьками, родичами за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Відповідно до довідки, управління праці та соціального захисту населення, ОСОБА_1, взята на облік тимчасово переміщеної особи та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Суд, дослідивши наявні матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10,15,30, 57-61, 212-223, 234-235,256-258 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер 01 липня 2017 року в м.Сімферополь, АР Крим.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення, апеляційна скарга апеляційному суду подається через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Написано власноручно.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області ОСОБА_6