Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/847/17

08 серпня 2017 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Вінтоняк М.Б.

секретаря: Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Надвірна справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і пояснив , що з 12 квітня 2005 року згідно наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» №53-к від 06.04.2005 року позивача було прийнято на роботу на посаду охоронника консультанта Надвірнянського відділення №1 (місце розташування відділення у м. Надвірна).

З 11 травня 2006 року позивача було переведено на посаду охоронника Департаменту офісної охорони.

З 29.10.2007 року він був переведений на посаду менеджера з банківського обслуговування фізичних осіб малого та середнього бізнесу.

З 28.12.2008 року позивач був переведений на посаду провідного менеджера бізнесу по роботі з торговими підприємствами.

На підставі наказу №Є.IF-УВ-2011-42-к від 11.06.2011 року він звільнений з роботи за згодою сторін з 14.06.2011 року на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття та звільнення.

29.09.2015 року позивача згідно наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № Є.IF-DN-КП-2015-7008762 від 28.09.2015 року було прийнято на роботу на посаду менеджера напрямку «Credit collection» ОСОБА_4

На підставі наказу №7.IF000Н12376554 від 30.12.2016 року він звільнений з роботи за власним бажанням з 11.01.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття та звільнення.

Місце роботи позивача знаходилося в м. Надвірна.

Протягом всієї роботи у ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з 12.04.2005 року по 11.01.2017 рік позивач отримував заробітну плату у вигляді посадового окладу згідно зі штатним розкладом, однак без врахування доплати до посадового окладу в розмірі 25 відсотків, як працівнику відділення ПАТ КБ «ПриватБанк», який розташований в м. Надвірна, що має статус гірського.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" від 15.02.1995 року №56/95-ВР умови оплати праці осіб, які працюють у гірських районах, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статус позивача як особи, що постійно проживає і працює на території населеного пункту, якому надано статус гірського, підтверджується відповідним посвідченням серія А №014537 виданого 02.06.2005 року Надвірнянським міськвиконкомом, копію якого позивач при прийнятті на роботу не представляв у банку.

Однак в порушення вимог трудового договору та Постанови КМУ №648 від 11.08.1995 року відповідач не нараховував і не виплачував позивачу доплату до посадового окладу в розмірі 25 відсотків.

Просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача в користь позивача 29234,96 грн. заборгованості по заробітній платі за роботу в гірській місцевості із відрахуванням із вказаної суми податку з доходів фізичних осіб з урахуванням положень підпункту 169.1.2 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України та інших обов*язкових платежів.

Представник відповідача позов не визнала, суду пояснила, що позовні вимоги позивача суперечать закону, оскільки згідно постанови КМ України № 648 від 11.08.1995 року збільшенню на 25% підлягають лише мінімально гарантовані посадові оклади та тарифні ставки працівникам у гірських районах.

ОСОБА_3 посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту (або копія) не було надано ані при прийомі на посаду охоронника-консультанта , ані при переведенні на інші посади. Тому право на підвищення окладу працівником не було використано через його бездіяльність, а саме: ненадання роботодавцеві документів, які надають право на отримання даної гарантії.

З огляду на вищенаведене вважає позов безпідставним, відтак, таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав:

12 квітня 2005 року згідно наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» №53-к від 06.04.2005 року позивача було прийнято на роботу на посаду охоронника консультанта Надвірнянського відділення №1 (місце розташування відділення у м. Надвірна).

З 11 травня 2006 року його було переведено на посаду охоронника Департаменту офісної охорони.

З 29.10.2007 року позивач був переведений на посаду менеджера з банківського обслуговування фізичних осіб малого та середнього бізнесу.

З 28.12.2008 року позивач був переведений на посаду провідного менеджера бізнесу по роботі з торговими підприємствами.

На підставі наказу №Є.IF-УВ-2011-42-к від 11.06.2011 року він звільнений з роботи за згодою сторін з 14.06.2011 року на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття та звільнення.

29.09.2015 року позивача згідно наказу ПАТ КБ «ПриватБанк» № Є.IF-DN-КП-2015-7008762 від 28.09.2015 року було прийнято на роботу на посаду менеджера напрямку «Credit collection» ОСОБА_4

На підставі наказу №7.IF000Н12376554 від 30.12.2016 року він звільнений з роботи за власним бажанням з 11.01.2017 року на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами у його трудовій книжці з посиланням на дату та номер наказів про прийняття та звільнення.

Протягом всієї роботи у ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з 12.04.2005 року по 11.01.2017 року позивач отримував заробітну плату у вигляді посадового окладу згідно зі штатним розкладом.

Судом встановлено,що місцем роботи позивача було м.Надвірна,населений пункт якому надано статус гірського.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" встановлено, що статус особи, яка проживає і працює (навчається) на території населеного

пункту, якому надано статус гірського, надається громадянам, що постійно проживають, постійно працюють або навчаються на денних відділеннях навчальних закладів у цьому населеному пункті, про що громадянам виконавчим органом відповідної місцевої ради видається посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок видачі посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1996 р. № 345, посвідчення є документом, який підтверджує, що громадянину (громадянці) надано статус особи, яка проживає, працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, на підставі якого надаються пільги, встановлені нормами статей 3 і 6 Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні".

Таким чином, отримання права на додаткові гарантії та пільги у зв'язку із проживанням (роботою, навчанням) на території гірького населеного пункту виникає після отримання особою посвідчення встановленого зразку.

Чинним трудовим законодавством України роботодавець не наділений широкими повноваженнями щодо витребування у працівника документів, які надають право працівнику на отримання додаткових пільг.

Згідно з ч. 2 ст. 24 КЗпП України, при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством. - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Трудовим законодавством України не передбачені права та обов'язки роботодавця щодо витребування у працівника при прийнятті на роботу або під час роботи посвідчення громадянина, що проживає, працює на території населеного пункту, якому у встановленому

законодавством порядку надано статус гірського. Таким чином, реалізація цієї пільги є правом особи, а не обов'язком роботодавця, тому надаватись вона має за заявою особи та пред'явлення нею посвідчення особи, яка проживає, працює на території гірського населеного пункту.

ОСОБА_3 посвідчення громадянина, який проживає, працює (навчається) на території гірського населеного пункту (або копія) не було надано ані при прийомі на посаду менеджера напрямку «Credit collection» ОСОБА_4, охоронника консультанта , ані при переведенні на посаду охоронника Департаменту офісної охорони, менеджера з банківського обслуговування фізичних осіб малого та середнього бізнесу, провідного менеджера бізнесу по роботі з торговими підприємствами , даний факт визнали сторони по справі.

Тому право на підвищення окладу працівником не було використано через його бездіяльність, а саме: ненадання роботодавцеві документів, які надають право на отримання даної гарантії.

Пільги громадянам, яким надано статус особи, що проживає і працює (навчається) на території населеного пункту, якому надано статус гірського, визначені у ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні».

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.1995 року № 648 «Про умови праці осіб, які працюють у гірських районах» установлено, що на підприємствах, в установах, організаціях та військових частинах, розташованих на територіях населених пунктів, яким надано статус гірських, тарифні ставки і посадові оклади працівників, визначені генеральними, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням, підвищуються на 25 відсотків.

Крім того, Постановою КМУ № 648 від 11.08.1995 р. встановлено, що на 25 відсотків підлягають підвищенню тарифні ставки і посадові оклади перелічених в абз. 1 працівників, які визначені генеральною, галузевими та регіональними угодами як мінімальні гарантії в оплаті праці, а також встановлені за рішенням Кабінету Міністрів України або за його дорученням. Сфера укладання перелічених угод, їх сторони визначені ст. ст. 2, 3 Закону України :'Про колективні договори і угоди" № 3356-ХП від 01.07.1993 р. Згідно із ч. 3 ст. 2 цього Закону, угода укладається на державному, галузевому, регіональному рівнях на двосторонній основі. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. З Закону № 3356-ХП, сторонами генеральної угоди виступають: професійні спілки, які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, та власники або уповноважені ними органи, які об'єдналися для ведення колективних переговорів і укладення генеральної угоди, на підприємствах яких зайнято більшість найманих працівників держави. Сторонами угоди на галузевому рівні є власники, об'єднання власників або уповноважені ними органи і профспілки чи об'єднання профспілок або інших представницьких організацій трудящих, які мають відповідні повноваження, достатні для ведення переговорів, укладення угоди та реалізації її норм на більшості підприємств, що входять у сферу їх дії. Угода на регіональному рівні укладається між місцевими органами державної влади або регіональними об'єднаннями підприємців, якщо вони мають відповідні повноваження, і об'єднаннями профспілок чи іншими уповноваженими трудовими колективами органами.

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не є стороною генеральної угоди, угоди на галузевому чи регіональному рівнях, оскільки це не передбачено чинним законодавством України, так само як і не передбачені повноваження Кабінету Міністрів України щодо встановлення (в тому числі за його дорученням) тарифних ставок та посадових окладів для працівників комерційних банків чи підприємств приватної форми власності.

Виходячи з вищенаведеного, за розмір гарантії в сфері оплати праці слід брати розмір встановленої на визначений період мінімальної заробітної плати, який становив:

З 01.04.2005 року-290 грн.; з 01.07.2005 року 310 грн.; з 01.09.2005 року 332 грн;

З 01.01.2006 року 350 грн.; з 01.07.2006 року 375 грн.; з 01.12.2006 року 400 грн.;

З 01.01.2007 року 400 грн.; з 01.04.2007 року 420 грн.; з 01.07.2007 року 440 грн.; з 01.10.2007 року 460 грн;

З 01.01.2008 року 515 грн.; з 01.04.2008 року 525 грн.; з 01.10.2008 року 545 грн.; з 01.12.2008 року 605 грн.;

З 01.01.2009 року 605 грн.; з 01.04.2009 року 625 грн.; з 01.07.2009 року 630 грн.; з 01.10.2009 року 650 грн.; з 01.11.2009 року 744 грн.;

З 01.01.2010 року 869 грн.,з 01.04.2010 року 884 грн.; з 01.07.2010 року 888 грн.; з 01.10.2010 року 907 грн.; з 01.12.2010 року 922 грн.;

З 01.01.2011 року 941 грн.; з 01.04.2011 року 960 грн.;

З 01.09.2015 року 1378 грн.;

З 01.01.2016 року 1378 грн.; з 01.05.2016 року 1450 грн.; 01.12.2016 року 1600 грн.;

З 01.01.2017 року 3200 грн.

Оклад Позивача з моменту прийняття на роботу і до його звільнення з роботи фактично був набагато вище, ніж підвищена на 25% мінімальна заробітна плата, встановлена у період з квітня 2005 року по січень 2017 року . Оскільки мінімальні гарантії в оплаті праці ОСОБА_3 (оклад) за час роботи були значно вищі за мінімальні розміри заробітної плати, встановлені на кожен рік законами про державний бюджет, позовні вимоги про стягнення доплати 25 відсотків до посадового окладу відповідно до Закону України "Про статус гірських населених пунктів в Україні" є безпідставними.

Як вже було зазначено вище, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" не є стороною генеральної угоди, угоди на галузевому чи регіональному рівнях.

Згідно з ч. 2 ст. 87 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Колективний договір в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутній, також до банку не надходили відомості про створення органу первинної профспілкової організації або обрання іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу.

У зв'язку із викладеним, при встановленні форм і систем оплати праці співробітників банку відповідач керувався встановленими законодавчо мінімальними гарантіями в оплаті праці розміром мінімальної заробітної плати на кожний період у відповідності до законів України про державний бюджет на кожний рік.

Таким чином, з боку відповідача було повністю виконано вимоги Постанови КМУ від 11.08.1995 р. № 648 про підвищення окладу на 25% від встановленої мінімальної гарантії в оплаті праці, працівникові встановлено підвищений оклад порівняно із мінімальною заробітною платою, відтак позовні вимоги про стягнення доплати є безпідставними.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до переконання, що позовна вимога про стягнення 29234,96 грн. заборгованості по заробітній платі за роботу в гірській місцевості є безпідставною та не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, ст.43 Конституції України, ст.5 Закону України «Про статус гірських населених пунктів в Україні» від 15 лютого 1995 року із змінами та доповненнями, постанови Кабінету Міністрів України від 11 серпня 1995 року за №648 "Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах", ст.ст. 71,72,107, 106, 231, 233, 237-1, 238 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про стягнення заробітної плати за роботу в гірській місцевості-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вінтоняк М.Б.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2017 року