Справа № 204/6444/17
Провадження № 2/204/1989/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2017 року суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Токар Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпровської міської ради про стягнення заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2017 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпровської міської ради про стягнення заробітної плати.

Ознайомившись із поданою позовною заявою, вважаю, що дана заява не відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.119ЦПК України, позовна заява повинна містити, також, зміст позовних вимог. Так, як вбачається з позовної заяви, позивач вказує, що її було звільнено з суміщуваної роботи, але, згідно змісту резолютивної частини позовної заяви, остання просить поновити її на посаді «прибиральниці за внутрішнім сумісництвом», проте, позовні вимоги повинні бути конкретизовані.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно роз'яснень, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно вимог п.п. 3, 5 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Однією з позовних вимог позивача є стягнення 10 % посадового окладу. Проте, в обґрунтування вказаної вимоги позивач не наводить жодної підстави. Крім того, прохальна частина позову про стягнення 10 % посадового окладу не чітко сформульована, що позбавляє суд можливості встановити точний розмір заявлених позовних вимог. Вищезазначене обумовлює необхідність в уточненні змісту позовних вимог з наведенням розрахунку та точної суми 10 % посадового окладу, який позивач просить стягнути.

З позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток по 0,5 ставки сумісництва, при цьому, не вказує точного розміру її заробітної плати під час перебування на посаді, та не зазначає доказів, якими це підтверджується, крім того, відповідно до вимог позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача суму компенсації за невикористані дні відпустки за період вимушеного прогулу, та не зазначає доказів, якими це підтверджується, що також обумовлює необхідність в уточнені вказаних позовних вимог із зазначенням конкретних доказів на їх обґрунтування, що узгоджується з положеннями п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Зазначене вище повністю узгоджується з Постановою Верховного суду України від 30 листопада 2016 року.

Тому, відповідно до Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позовної заяви за кожну позовну вимогу позивачу необхідно сплати судовий збір.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлені три позовні вимоги:

-позовна вимога про поновлення на роботі (за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про поновлення на роботі), а отже, позивач звільнена від сплати судового збору;

-позовна вимога про стягнення суми доплати;

- позовна вимога про стягнення з відповідача суми компенсації.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

На 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні становить 1600 грн. 00 коп.

З огляду на наведене, розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу за позовну вимогу про стягнення суми доплати та про стягнення з відповідача суми компенсації, можливо буде визначено, після уточнення позивачем цих позовних вимог.

Проте, згідно підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», на день подання позивачем позовної заяви, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлюється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

«Отримувач коштів - Управління Державної казначейської служби України у Чечелівському районі м. Дніпра, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37989253, Банк отримувача - ГУДКСУ у Дніпропетровській області, Код банку отримувача (МФО) 805012, Рахунок отримувача 0008, Код класифікації доходів бюджету 22030101, Призначення платежу: Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська (назва суду, де розглядається справа), (суду, де розглядається справа)».

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Тому, вважаю за необхідне, залишити позовну заяву без руху і надати строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального закладу освіти «Середня загальноосвітня школа № 15» Дніпровської міської ради про стягнення заробітної плати - залишити без руху про що повідомити позивача і надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху, але не більше ніж до 24.10.2017 року.

У випадку не усунення недоліків у встановлений строк позовна заява буде вважатися неподаною таповернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.В. Токар