22-ц/775/628/2017(м)
Категорія 48 Головуючий у 1-й інстанції Яненко Г.М.
Суддя-доповідач Мироненко І.П.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Мироненко І.П.

суддів: Баркова В.М., Лопатіної М.Ю.

секретаря Герасімової Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 липня 2017 року у справі за позовом Органу опіки та піклування виконкому Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: служба у справах дітей Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області, ювенальна превенція сектору превенції Великоновосілківського ВП Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2017 року Орган опіки та піклування виконкому Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що відповідачі ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по догляду та вихованню сімох малолітніх дітей, щ створює небезпеку для їх життя та здоров'я. Просили позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ОСОБА_3 та стягнути з останніх аліменти на користь державного закладу, до якого будуть розподілені малолітні діти.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 липня 2017 року позовні вимоги задоволені. Позбавлено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5; ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6; ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Передано ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_18 під опіку відповідним державним закладам.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь державних закладів, до яких будуть розподілені діти аліменти на їх утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03 березня 2017 року і до повноліття відповідної дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь державних закладів, до яких будуть розподілені діти аліменти на їх утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03 березня 2017 року і до повноліття відповідної дитини.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допущено негайному виконанню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та на недоведеність обставин, що мають значення для справи, просять рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вказують на невідповідність висновків суду стосовного того, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по догляду та вихованню дітей, і що це створює небезпеку для їх життя та здоров'я. Тимчасовий безлад у будинку та неналежний вигляд дітей пояснюють тим, що не завжди встигають їх доглядати через велику кількість. Також не відповідає обставинам справи висновок суду, що батько не цікавиться станом здоров'я та розвитком дітей, оскільки він, для матеріального забезпечення сім'ї, працює у дві зміни у приватній фірмі, яка розташована у Дніпропетровській області. Те що мати не була з хворою на той час донькою ОСОБА_9 у лікарні пояснює тим, що вона не змогла залишити інших дітей дома без догляду, а у батька навантажений графік роботи. Посилання на відсутність у будинку побутової техніки, продуктів харчування та одягу для дітей, спростовується доданими до апеляційної скарги фотографіями. У порушення норм матеріального права суд не опитував дітей для з'ясування їх думки стосовно позбавлення їх батьківського піклування. Все вищевикладене порушує норми Конвенції про права дитини, оскільки не з'ясовано чи необхідне розлучення в найкращих інтересах, та чи є такий спосіб втручання органів місцевого самоврядування в сімейне життя необхідним. Судом не доведено факту ухиляння батьків від виховання дітей або жорстокого поводіння. Крім того, у судовому рішення відсутні посилання на довідки лікарського стану стосовно кожної дитини на предмет їх стану здоров'я, відсутні характеристики з місць навчання дітей з відображенням участі обох батьків у вихованні та догляді дітей, характеристики від дільничного інспектора поліції, депутата місцевої ради, з місця роботи, тощо. Не підтверджено документально наявність приводів в поліції, сімейних сварок, антисоціальної поведінки з боку батьків.

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Комарської сільської ради надані заперечення на апеляційну скаргу і додатки до нього (т.2 а.с.5-9, 10-80).

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу за відсутності за відсутності осіб, що не зьявились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представника ОСОБА_9, які підтримали доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та інші.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, відповідно до преамбули якої, дитині для повного й гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі ст.9 Конвенції, держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню. Статтею 18 Конвенції про права дитини передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім цього, вказані правовідносини регулюються міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.

Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження.

Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст.12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними,релігійними групами.

Обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний стан встановлено і ст.150 СК України.

Статтею 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, є батьками сімох дітей:

- ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис № 1242 від 26 вересня 2008 року;

- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, актовий запис №1113 від 20 серпня 2009 року;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, актовий запис №8 від 28 травня 2012 року;

- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, актовий запис №10 від 04 липня 2013 року;

- ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис № 15 від 02 вересня 2014 року;

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис №16 від 01 вересня 2015 року;

- ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_17 року народження, актовий запис №215 від 07 вересня 2016 року (т.1 а.с.5-15).

Сім'я ОСОБА_12 проживає переважно за рахунок виплати допомоги при народжені молодшої дитини та соціальної допомоги на виховання дітей. Батько дітей ОСОБА_3, за його твердженнями, мав випадкові заробітки, з лютого по травень 2017 року працював водієм ТОВ «Дизайн стиль» Дніпропетровська область (т.1 а.с.39-41).

Подружжя очікує на народження восьмої дитини.

Родина перебуває під соціальним супроводом Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді з 2012 року.

14 лютого 2017 року за клопотанням Комарської сільської ради малолітні діти ОСОБА_3 взяті на облік Службою у справах дітей, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах.

14 лютого 2017 року Виконкомом Комарської сільської ради прийняте рішення №12 про негайне відібрання дітей у зв'язку із загрозою їх життю і здоров'ю (т.1 а.с.19-20).

Згідно акту комісії троє найменших дітей ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 влаштовані до Великоновосілківської ЦРЛ; троє дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 влаштовані до Великоновосілківського центру соціально-психологічної реабілітації малолітніх дітей (ЦСПРД). ОСОБА_11 перебувала на лікуванні у дитячому відділенні із запаленням легенів, потім переведена до ЦСПРД.

Згідно висновку №334/13 від 17 травня 2017 року Служба у справах дітей Великоновосілківської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей: ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_12 (т.1 а.с. 150-152).

За висновком Комарської сільської ради, як органа опіки та піклування, виходячи з сформованої ситуації, остання клопоче про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 батьківських прав відносно їх малолітніх дітей (т.1 а.с.23).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що свідоме невиконання відповідачами батьківських обов'язків та відсутність належних умов життя, шкодять інтересам дітей, їх нормальному вихованню та розвитку їх здібностей, негативно впливає на психічний та емоційний стан дітей, тому позбавлення батьківських прав є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам дітей.

З таким висновком суду колегія суддів не може не погодитись, оскільки він відповідає встановленим обставинам і наведеним вимогам закону.

Так, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідно харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачами заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про їх інтерес до дитини (рішення у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року).

Згідно роз'яснень, які містяться в абз.2 п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволені позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Як вбачається з наданих Комарською сільською радою документів, сім'я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебуває під соціальним супроводом з 13 вересня 2012 року, що підтверджується копією наказу Великоновосілківського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді №280З від 13 вересня 2012 року, акту соціального інспектування від 13 вересня 2012 року, плану соціального супроводу та проміжного оцінювання, продовження терміну дії договору про здійснення соціального супроводу.

В ході соціального супроводу з членами сім'ї проводились бесіди щодо покращення санітарно-гігієнічних умов проживання, щодо прибирання в помешканні, щодо здорового способу життя, надавались консультації з питань поліпшення взаємовідносин у родині, поліпшення психоемоційного стану, також надавались рекомендації щодо працевлаштування (т.1 а.с. 158, т.2 а.с. 14,19-35).

За клопотанням Комарської сільської ради №151 від 15 липня 2016 року ОСОБА_11, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вперше було тимчасово влаштовано до Великоновосілківського ЦСПРД, а ОСОБА_8 та ОСОБА_4 поміщено до ЦРЛ у зв'язку з тим, що батьки залишили їх без нагляду на тривалий час (т.1 а.с.153).

Як було з'ясовано судом першої інстанції, батьки в цей час відпочивали на берегу річки зі старшою дочкою ОСОБА_13, залишивши без нагляду п'ятеро дітей віком семи, чотирьох, трьох, двох років та одинадцятимісячне немовля.

В період перебування дітей під наглядом відповідних служб, на їх вимогу та з допомогою (була виділена матеріальна та фінансова допомога), ОСОБА_11 у своєму помешканні побілили стіни, пофарбували підлогу, були облаштовані спальні місця, завезені шафки та інші меблі для дітей, придбано постільну білизну, навчальне приладдя, тощо.

У зв'язку з покращенням санітарно-гігієнічного стану в оселі та налагодженням психоемоційних відносин серед членів родини, 09 серпня 2016 року Комарською сільською радою було прийнято рішення № 31 про повернення дітей у сім'ю.

Проте, як показала в судовому засіданні працівник соціальної служби, яка із серпня 2016 року регулярно відвідувала сім'ю, придатний для проживання стан у домі відповідач ОСОБА_2 підтримувала лише за її вказівкою.

Протягом 2015-2017 років відповідача ОСОБА_2 неодноразово було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання обов'язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей, що підтверджується постановами від 06 квітня 2015 року, 14 листопада 2016 року та 21 квітня 2017 року.

29 січня 2017 року при черговому відвідуванні родини з метою перевірки санітарного стану житла та умов проживання малолітніх дітей було виявлено бруд і сморід в оселі, діти зголоднілі, холод. Незважаючи на неодноразові зауваження з приводу небезпеки від руйнації груби, пошкодження не було усунено. В оселі спостерігався присмак чадного газу. Батько дітей відсутній з осені 2016 року, станом здоров'я та розвитку не цікавиться. Мати покинула шістьох дітей на свою рідну сестру ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_11. Одну дитину ОСОБА_8 мати забрала з собою, з метою уточнення медичного діагнозу (згідно медичної довідки від 01 лютого 2017 року - дитяча хронічна екзема) виїхала у м.Дніпро, де мешкав її чоловік. Продукти харчування, одяг та памперси для менших дітей у будинку були відсутні, тому для підтримання дітей привозились членами комісії.

Актом обстеження від 13 лютого 2017 року виявлено, що найстарша дитина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_12, перебуває на лікуванні у Великоновсілківській ЦРЛ із запаленням легенів. Інші діти зголодніли, в оселі холодно та брудно, стоїть стійкий сморід екскрементів, постільна білизна та матраци, на яких сплять діти просякнуті сечею. Діти голі, посинілі від холоду, всі виглядали хворими (спостерігались такі симптоми: кашель, мокротиння з носу, булькання при виходу, в однієї дитини шкіра ніг схожа на обморожену, в інших дітей висипи на шкірі від сечі та брудного мокрого одягу). Після медичного обстеження дітей у чотирьох виявився бронхіт, у ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_13, наявне обмороження кінцівок. Мати ьула відсутня майже три тижні (т.1 а.с. 16).

Таким чином, незважаючи на неодноразові профілактичні бесіди, відповідачі протягом декількох років не створили належних санітарно-гігієнічних умов для проживання сімох малолітніх дітей.

14 лютого 2017 року виконкомом Комарської сільської ради було прийнято рішення № 12 про негайне відібрання дітей у зв'язку із загрозою їх життю та здоров'ю.

Відповідачі своє провини не визнають, відповідальності за життя та здоров'я дітей не усвідомлюють. У поганому догляді дітей звинувачують інших родичів (дідуся, сестру відповідача).

З дошкільного закладу ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_14, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_15, характеризуються знервованими та дратівливими, погано адаптовані до перебування у колективі. На зауваження вихователів щодо неохайного зовнішнього вигляду дітей (нечистого одягу, взуття не за розміром, а також не по сезону) батьки не реагували. За місцем навчання, старші ОСОБА_11 та ОСОБА_5 характеризуються замкнутими та не соціалізованими. Навчаються посередньо, хоча мають певні здібності. У дітей такі ж проблеми із зовнішнім виглядом, неохайні та недоглянуті (т.1 а.с. 42-45, 163-170).

Із психолого-педагогічних характеристик, серед іншого, вбачається відсутність у дітей соціально-побутових навичок. Діти не вміють самостійно та в повному обсязі користуватись туалетними приладдям, вмиватися, чистити зуби, розчісувати волосся.

Суд першої інстанції на підставі вищевикладених обставин, встановивши, що свідоме невиконання батьківських обов'язків ОСОБА_3 та ОСОБА_2, відсутність належних умов життя, шкодить інтересам дітей, їх нормальному вихованню та розвитку здібностей, негативно впливає на психологічний та емоційний стан, дійшов обґрунтованого висновку, що в інтересах малолітніх дітей необхідно позбавити відповідачів батьківських прав.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не була з'ясована думка дітей стосовно позбавлення їх батьківського піклування є не обґрунтованою.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до їх віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити.

З матеріалів справи встановлено, що малолітні діти ОСОБА_2 з липня 2016 року перебувають на обліку, як діти, які проживають у сім'ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, тобто перебувають у складних життєвих обставинах.

Відповідачами не доведено зміна свого способу життя та ставлення до виховання дітей, не прийнято заходів щодо повернення дітей у сім'ю, які на час ухвалення рішення майже 6 місяців перебували у ЦСПРД.

В суді апеляційної інстанції відповідачами був наданий акт обстеження умов проживання від 18 серпня 2017 року, з якого вбачається, що оселя чисто придбана, дитячі речі та постільна білизна випрані, охайно розкладені по шафах, мається побутова техніка, продукти харчування, дитячі іграшки та навчальні прилади, що підтверджується фотографіями.

Також відповідно до характеристик на учениць ЗОШ І-Ш ступенів ОСОБА_11 та ОСОБА_5 від 19 вересня 2017 року №№ 72,73 вбачається, що станом на 2017-2018 навчальні роки санітарний стан будинку є задовільним, обладнаний куточок для занять та відпочинку дітей.

Проте, дані докази не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки ремонт оселі та приведення приміщення до належного побутового стану мали місце вже після ухвалення судом першої інстанції рішення про позбавлення відповідачів батьківських прав.

Що стосується побутової техніки, то з наданих відповідачами до апеляційної скарги чеків не вбачається коли саме і ким ця техніка були придбана. На час складення акту обстеження житлово-побутових умов від 13 лютого 2017 року були тільки електричні чайник та плитка.

Згідно інформації Великоновосілківського ЦСПРД №421 від 18 вересня 2017 року, яка позивачем була додатково направлена до суду апеляційної інстанції, за час перебування дітей у центрі з 14 лютого 2017 року, матір дітей ОСОБА_2 відвідала їх двічі 04 березня 2017 року та 04 квітня 2017 року. У телефонному режимі з дітьми та працівниками центру не спілкувалася, фізичним та психічним станом дітей, навчальними досягненнями не цікавилась (т.2 а.с.10).

Відповідач ОСОБА_3, звільнившись з ТОВ «Дизайн стиль» за власним бажанням у травні 2017 року (працював з лютого 2017 року), доказів на підтвердження свого офіційного працевлаштування та отримання доходів для забезпечення потреб сім'ї не надав.

Як пояснив ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції джерелом доходу їх сім'ї були виплати на дітей. Крім того, за цей рахунок утримувалась сім'я сестри його дружини та троє її малолітніх дітей.

З копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що після звільнення за власним бажанням 10 січня 2011 року, наступне працевлаштування мало місце з 31 липня 2013 року по 23 серпня 2013 року; з 27 липня 2015 року по 21 квітня 2016 року відповідач отримував виплати допомоги по безробіттю (т.1 а.с.209-213).

Той факт, що відповідачі на обліку в наркологічному диспансері не перебувають (довідки №№ 1083, 1084 від 11 серпня 2017 року) та станом на 26 вересня 2017 року ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувалась (довідка №0304163) не спростовують висновків суду щодо ухилення їх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей.

Надані відповідачами в суді апеляційної інстанції характеристики із дошкільного закладу на ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_14, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_15, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_16, не можуть бути прийняті судом до уваги у зв'язку з неналежним їх оформленням (відсутній відтиск дошкільного закладу, підпис відповідальних осіб, дата складання).

З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлені факти винної поведінки відповідачів щодо утримання дітей, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов'язками, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених законом підстав для застосування до відповідачів крайнього заходу впливу за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків, як позбавлення батьківських прав.

Конкретні обставини, які встановлені судом по справі, вказують на спів розмірність заходів втручання держави у світлі відповідних принципів ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, надав їм належну оцінку, в рішенні суду повно відображені обставини справи, що мають суттєве значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.П. Мироненко

Судді: В.М. Барков

М.Ю.Лопатіна