АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1373/17 Справа № 203/3739/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2, що діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлія Олександрівна, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімов Вячеслав Едуардович, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання договору іпотеки, договору про задоволення вимог іпотекодержателя, недійсними,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3., звернувся до суду із вказаним позовом, який неодноразово уточнював, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на праві власності в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5. Право власності належним чином було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29442859, а 09 жовтня 2009 року ОСОБА_3. продав вказану квартиру ОСОБА_6., яка її потім продала 11 грудня 2009 року своїй сестрі- відповідачці ОСОБА_1

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року ОСОБА_3. визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку, опікуном призначено ОСОБА_1

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2011 року та 18 листопада 2013 року, договір купівлі-продажу вказаної квартири від 09 жовтня 2009 року укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_6. визнано недійсним.

В подальшому рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року в задоволенні позову ОСОБА_1 про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність- відмовлено, а рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року вказане рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_6., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лоян Т.С., КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність, задоволено та витребувано у ОСОБА_1 спірну квартиру АДРЕСА_1 та повернута у власність ОСОБА_3. Тобто, ОСОБА_3. за рішеннями суду являється єдиним повноважним власником спірної квартири.

Разом з цим ОСОБА_1 зареєструвалась в квартирі та стала її використовувати на свій розсуд. За собою вона зареєструвала право власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Оскільки квартира була витребувана у відповідачки як із чужого незаконного володіння і право власності повернуто ОСОБА_3, то відповідачка не набула право користування вказаною квартирою, проживає в ній незаконно, її реєстрація за вказаною адресою являється також незаконною. Своїм проживанням та реєстрацією в квартирі відповідачка перешкоджає власнику повноцінно користуватись та розпоряджатись належним йому майном на свій розсуд. Договір найму власник квартири з відповідачкою не укладав та не бажає укладати.

Постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 30 травня 2014 року виконавчий лист, виданий 19 грудня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про витребування у ОСОБА_1 спірної квартири та повернення її у власність ОСОБА_3. повернутий стягувачеві за неможливістю виконання, оскільки право власності на зазначену квартиру після переобладнання приміщень за боржником не зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 18443428 від 29 грудня 2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану АДРЕСА_1 за ОСОБА_3., оскільки було встановлено наявність чинного запису про обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Також державним реєстратором було звернуто увагу на наявність самочинно проведеного переобладнання та відсутність документу про узаконення цього переобладнання відповідно до вимог законодавства.

Незважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_1 достовірно знала про витребування у неї спірної квартири та повернення квартири у власність ОСОБА_3., а приватний нотаріус Ричка Ю.О. достовірно знала про визнання договору купівлі-продажу квартири від 09 жовтня 2009 року недійсним, на підставі якого ОСОБА_6. набула право власності, а невдовзі 11 грудня 2009 року продала квартиру ОСОБА_1, між тим 29 квітня 2015 року в день реєстрації зняття останнього арешту на квартиру, ОСОБА_1 уклала договір позики з ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_1 начебто отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 690 134 грн. 59 коп. в якості позики строком на сім років. Строк повернення - до 29 квітня 2022 року.

При цьому вказаний договір позики був забезпечений іпотекою. Предметом іпотеки було визначено квартиру АДРЕСА_1, на яку і було накладено заборону та цей договір було посвідчено 29 квітня 2015 року о 18 годині 46 хв. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О.

В подальшому, 02 липня 2015 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинили іпотеку, уклали між собою договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285, виданий 02 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., згідно якого право власності на спірну квартиру було зареєстровано вже за ОСОБА_4, а остання в свою чергу, 17 липня 2015 року уклала договір з ОСОБА_1, згідно якого вже ОСОБА_4 начебто позичила тепер ОСОБА_1 160 000 грн. 00 коп., строк виконання основного зобов'язання 17 липня 2020 року, правочин, в якому встановлено основне зобов'язання: договір іпотеки, серія та номер 842, виданий 17.07.2015 р., видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімов В.Е.

Вважає, що станом на теперішній час квартира витребувана і повернута у власність ОСОБА_3. судовим рішенням, залишається лише виконати це судове рішення, а відповідачки всіляко перешкоджають цьому, вчиняючи незаконні правочини, у зв'язку з чим просив визнати недійсними: договір іпотеки серія та номер: 726, а саме: квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений 29 квітня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О.; договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285, виданий 02 липня 2015 року, виданий Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., згідно якого іпотекодавець ОСОБА_1 задовольнила вимоги іпотекодержателя ОСОБА_4 шляхом передачі права власності на квартиру АДРЕСА_1, договір іпотеки,бланк НОМЕР_1, виданий 17 липня 2015 року, видавник: Анісімов В.Е., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, іпотекодержатель: ОСОБА_1, іпотекодавець: ОСОБА_4, предмет іпотеки: у житловому будинку літ. АДРЕСА_1, а також: скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4, скасувати з Державного реєстру свідчення про іпотекодержателя ОСОБА_1, скасувати заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яка була накладена згідно договору іпотеки серія та номер 842, виданий 17 липня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімов В.Е., а також постановити окрему ухвалу, яку направити начальнику Управління юстиції Дніпропетровської області для вжиття заходів щодо усунення причин та умов порушень прав позивача ОСОБА_3, та доцільності припинення дії свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю приватним нотаріусом Ричка Юлією Олександрівною.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року позов задоволено та ухвалено: договір іпотеки серія та номер: 726, а саме: квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, посвідчений 29 квітня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., визнати недійсним; договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285, виданий 02 липня 2015 року, виданий приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., згідно якого іпотекодавець ОСОБА_7 задовольнила вимоги іпотекодержателя ОСОБА_4 шляхом передачі права власності на квартиру АДРЕСА_1, визнати недійсним; договір іпотеки, бланк НОМЕР_1, виданий 17 липня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімов В.Е., іпотекодержатель: ОСОБА_1, іпотекодавець: ОСОБА_4, предмет іпотеки: у житловому будинку АДРЕСА_1, визнати недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4; скасувати з Державного реєстру свідчення про іпотекодержателя квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1; скасувати заборону на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, накладену згідно договору іпотеки серія та номер 842, виданий 17 липня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімов В.Е., а також вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 на праві власності в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5 (а.с.9 Т.1) Право власності належним чином було зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 29442859.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2009 року ОСОБА_3. продав вказану квартиру ОСОБА_6., яка її потім продала 11 грудня 2009 року своїй сестрі- відповідачці ОСОБА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.10, 11, 13, 14 Т.1).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року (а.с.15 Т.1) ОСОБА_3. визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку, опікуном призначено ОСОБА_1, відповідно до посвідчення № НОМЕР_2-опік від 16 червня 2010 року (а.с.8 Т.1).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року, залишеним без змін ухвалами апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2011 року та від 18 листопада 2013 року, договір купівлі-продажу вказаної квартири від 09 жовтня 2009 року укладений між ОСОБА_3. та ОСОБА_6., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 2943, визнано недійсним. (а.с. 16-18 Т.1)

В подальшому, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 жовтня 2013 року, рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_1, треті особи - ОСОБА_6., приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Лоян Т.С., КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», про витребування майна із чужого, незаконного володіння та повернення його у власність, задоволено та витребувано у ОСОБА_1 спірну квартиру АДРЕСА_1 та повернута у власність ОСОБА_3. (а.с.19-23 Т.1).

У зв'язку з чим, ОСОБА_3. за рішеннями суду визнаний фактично єдиним повноважним власником спірної квартири.

В той же час, після придбання спірної квартири, відповідачка ОСОБА_1 зареєструвалась в квартирі та стала використовувати її на свій розсуд. За собою вона зареєструвала право власності у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Оскільки квартира була витребувана у відповідачки як із чужого незаконного володіння і право власності повернуто ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідачка втратила право користування вказаною квартирою, залишилась і проживає в ній з позбавленням права. Проживанням та реєстрацією в квартирі відповідачка перешкоджає власнику повноцінно користуватись та розпоряджатись належним (повернутим) йому майном на свій розсуд. Договір найму власник квартири з відповідачкою не укладав та не бажає укладати.

Крім того, постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 30 травня 2014 року виконавчий лист, виданий 19 грудня 2013 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська про витребування у ОСОБА_1 спірної квартири та повернення її у власність ОСОБА_3. повернутий стягувачеві за неможливістю виконання, оскільки право власності на зазначену квартиру після переобладнання приміщень за боржником не зареєстровано відповідно до вимог чинного законодавства.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області № 18443428 від 29 грудня 2014 року відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану АДРЕСА_1 за ОСОБА_3., оскільки було встановлено наявність чинного запису про обтяження нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Також державним реєстратором було звернуто увагу на наявність самочинно проведеного переобладнання та відсутність документу про узаконення цього переобладнання відповідно до вимог законодавства.

Також судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 достовірно знаючи про витребування у неї спірної квартири та повернення квартири у власність ОСОБА_3., 29 квітня 2015 року в день реєстрації зняття останнього арешту на квартиру, уклала договір позики з ОСОБА_4, згідно якого ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 690 134 грн. 59 коп. в якості позики строком на сім років. Строк повернення - до 29 квітня 2022 року. При цьому вказаний договір позики був забезпечений іпотекою. Предметом іпотеки було визначено квартиру АДРЕСА_1, на яку і було накладено заборону, цей договір було посвідчено 29 квітня 2015 року о 18 годині 46 хв. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О. (а.с.167-169 Т.1).

В подальшому, 02 липня 2015 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинили іпотеку, уклали між собою договір про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер: 1285, виданий 02 липня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Ю.О., згідно якого право власності на спірну квартиру було зареєстровано вже за відповідачкою ОСОБА_4 (а.с.190-193 Т.1), а 17 липня 2015 року ОСОБА_4 уклала договір з ОСОБА_1, згідно якого вже ОСОБА_4 позичила тепер ОСОБА_1 160 000 грн. 00 коп., строк виконання основного зобов'язання 17 липня 2020 року, правочин, в якому встановлено основне зобов'язання: договір іпотеки, серія та номер 842, виданий 17 липня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Анісімов В.Е.(а.с. 128 Т.1).

Відповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з право їх застави.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 583 ЦК України застава права на чужу річ здійснюється за згодою власника цієї речі, якщо для відчуження цього права відповідно до договору або закону потрібна згода власника.

Відповідачі, як зазначалося вище, ні ОСОБА_1, а ні ОСОБА_4 власниками предмету застави - квартири АДРЕСА_1 не являються, оскільки судовим рішенням, яке набуло законної сили, квартира витребувана у ОСОБА_1 і право власності вказаним рішенням повернуто ОСОБА_3., про що відповідачі достовірно знали, проте при укладанні договорів іпотеки, вони засвідчили і гарантували кожен окремо, що на момент укладання цих договорів саме ОСОБА_1, а потім ОСОБА_4 є законним власником предмета іпотеки і має необмежене право розпоряджатись, користуватись і відчужувати предмет іпотеки, і конкретно, що її право власності не є предметом судових позовів.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України лише власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стороною відповідача порушено право власності ОСОБА_3., а тому такий правочин в частині визначення іпотеки згідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України має бути визнаний недійсним.

Підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_3. з поважної причини не мав можливості зареєструвати повернуте йому право власності, оскільки на спірну квартиру під час слухання цивільних справ судом тричі накладався арешт і вирішувалось питання про його скасування. Також в квартирі було наявне самовільне перепланування, яке не було узаконено за ОСОБА_1 Відповідачці ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації права власності на самовільне перепланування рішенням державного реєстратора № 9487180 від 25 грудня 2013 року саме з приводу наявності чинних записів в Єдиному реєстрі заборон.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідачі не мали права надавати в іпотеку майно, яке їм не належить, а також і укладати договір про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому ці договори є недійсними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про незаконність рішення, оскільки відсутні повноваження особи, що звернулась до суду з вказаним позовом, а тому ця особа не має право оскаржувати договори іпотеки та договір задоволення вимог іпотекодержателя, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки повноваженя ОСОБА_1 підтверджені документально його посвідченям опікуна, паспортом, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 14 червня 2010 року про призначення опікуном, довідками Київського міського психоневрологічного диспансеру, листом завідуючого сектром опіки та піклування над недієздатними та обмежено дієздатними особами управління праці та соціального захисту населення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 05 квітня 2016 року, ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року (а.с.7, 8, 15, 64, 162-163 Т.1, а.с. 40, 63 Т.2).

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що станом на теперішній час квартира витребувана і повернута у власність ОСОБА_3. судовим рішенням, залишається лише виконати це судове рішення, а відповідачі всіляко перешкоджають цьому, саме цією метою є вчинення ними незаконних правочинів, які зареєстровані в Державному реєстрі (а.с.82-85, 98-100а Т.1), у зв'язку з чим рішення суду є законним і обгрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують, а зводяться лише до особистого тлумачення норм права на свою користь та незгодою з рішенням суду.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для його скасування або зміни.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

М.Ю. Петешенкова