Провадження № 2/638/1532/17
09.08.2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Подус Г.С.,
при секретарі Коваленко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулося ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування»» з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Внаслідок ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження згідно Довідки ДАІ про обставини ДТП, первиннї довідки ДАІ, протоколом огляду пошкодженого ТЗ від 28.07.2014 р. доданих до цієї позовної заяви.
На момент ДТП між ОСОБА_1 та ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування»» був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.11.2014 року № АС/6495958, за яким позивач застрахував цивільну відповідальність відповідача перед третіми особами, при використанні транспортного засобу «Жук», номерний знак НОМЕР_1.
На основі страхового акту, відповідно до норм ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн. 22 коп.
Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач по справі в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили.
Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, задовольняє позовні вимоги частково, виходячи з наступного.
На основі страхового акту, відповідно до норм ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн. 22 коп.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.08.2014 року були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення. Відповідача було визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення Правил дорожнього руху України та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП України.
11.06.2016 року ОСОБА_1 було надіслано лист претензію №ЛВ 0023064 з вимогою сплатити борг, відповідач жодним чином на вимогу не відреагував.
На підставі ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п.п.11,16 постанови ППВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути предявлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом ст. 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність.
Згідно ст. 22 ЦК України особа має право на відшкодування збитків, що йому заподіяні в результаті порушення її цивільного права. Збитками є витрати, що особа понесла в зв'язку з знищенням або ушкодженням майна, а також витрати, що вона повинна, понести для відновлення порушеного права.
Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди № 6 від 27.03.1992р. під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Згідно вимог ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для поновлення пошкодженої речі.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем було надано квитанцію про сплату судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Г.С. Подус