Справа № 188/500/17
Провадження № 2/188/285/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року смт. Петропавлівка

Петропавлівський районний суд, Дніпропетровської області в складі головуючої судді Курочкіної О.М. секретар судового засідання Лукіна Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради, третя особа Управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі Дніпропетровській області про визнання права власності на будинок, визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ :

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на будинок, визнання права користування у порядку спадкування земельною ділянкою розміром 62.0 га, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області після смерті її матері.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05 січня 2016 року в с. Дмитівка Петропавлівського району померла мати заявниці, ОСОБА_2, яка все своє майно заповіла позивачці. Заповіт посвідчено секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради 04 січня 2010 року. До складу спадкового майна входить будинок з надвірними будівлями , що знаходиться за адресою: вул. Шахтарська № 127 с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області .

Право власності на вказаний будинок було визнано за батьком позивачки, ОСОБА_3, на підставі рішення Дмитрівської сільської ради №27 від 24.4.1996 року, але батько не оформив свідоцтво про право власності.

08.12.2006 року батько помер. Заповіту по смерті батько не залишив. На момент відкриття спадщини, мати і позивачка , були зареєстровані та проживали разом з батьком у вказаному домі, що підтверджується доданими довідками сільської ради. Позивачка та її померла мати вважаються такими прийняли спадщину від батька, оскільки заяву про відмову від прийняття спадщини не подавали. Документи про право на спадщину не оформляли.

Після смерті матері позивачка вступила у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою, проте не може отримати в нотаріальні конторі свідоцтво про успадкування будинку, так як мати при житті не виготовила технічний паспорт на будинок і не отримала свідоцтва про право власності на нього, що підтверджується постановою нотаріуса «про відмову у вчиненні нотаріальних дій» від 23 березня 2017 року.

23 грудня 2016 року за заявою позивачки виготовлено технічний паспорт, а свідоцтво про право власності на будинок.

В судове засідання сторона позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, уточнено позовні вимоги.

Відповідач та третя особа належним чином повідомлені, але в судове засідання не з'явились, від відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Суд відповідно до вимог ЦПК України, вважає можливим розгляд справи у відсутність сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає вимоги викладенні в позові є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Заповітом від 04.01.2010 року, належним чином засвідченим, підтверджується, що померла мати позивачки заповідала їй усі майнові права.

Технічним паспортом, довідкою КП Павлоградського міжміського БТІ, рішенням Дмитрівської сільської ради від 30.03.1993 року, Довідкою Дмитрівської сільської ради №459 від 24.02.2017, Довідкою Дмитрівської сільської ради №737 від 18.04.2017 підтверджується, що домоволодіння і земельна ділянка за адресою: вул. Шахтарська № 127 с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області належали ОСОБА_3.

Довідками Дмитрівської сільської ради №1 від 04.01.2010 та №2 від 04.01.2010 свідчать про те, що після смерті ОСОБА_3, померла 05.01.2016 року ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину спадкодавця ОСОБА_3

Довідкою Дмитрівської сільської ради №3394 від 16.12.2016 підтверджується, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_2, позивачка є особою, що прийняла спадщину.

Відповідно до ч.З ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Письмовими доказами підтверджується, що позивачці дійсно нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Звітом про оцінку майна підтверджується вартість домоволодіння.

Копією свідоцтва про шлюб підтверджується правомірність зміни прізвища позивачки з Лукашова на ОСОБА_1.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Зазначена норма узгоджена з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок" від 05.03.2009року. До цього, щодо права власності та постійного користування діяли правила, за якими право на земельні ділянки виникало виключно після його оформлення відповідними документами. Це правило було закріплено і у первинній редакції ЗКУ УРСР 1990 р., і в ред. 1992 р. (ст. ст. 22, 23). Таке ж правило було закріплено у ЗКУ УРСР 1970 р. (ст. ст. 20 - 22). ЗКУ УСРР 1922 р. аналогічного правила не містив, хоча й передбачав видачу певних посвідчуючих документів після державного запису (державної реєстрації) утворених землекористувань (ст. 193), вказуючи при цьому, що інші документи є недійсними та не є доказами законності землекористування (ст. 194), що є обгрунтованою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та враховуючи положення п. 2 розд. II Закону України N 1878 від 11.02.2010, реєстрація прав на земельну ділянку відповідно до цього Закону не здійснюється. П. 3 розд. II Закону України від 05.03.2009 N 1066-VI (яким ст. 125 ЗКУ викладена у чинній редакції) передбачає, що "до створення єдиної системи органів реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень, право власності або право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації земельної ділянки". Відповівдно до ст. 126 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Тобто, позивачка після смерті спадкоємців отримала право на спадкування права на користування земельною ділянкою в порядку спадкування.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як роз'яснено у Пленумі Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Позивач просить визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою, яка була виділена померлому для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства , відповідно до вимог закону право користування якою не може бути передано в порядку спадкування.

Відповідно до ч.3 ст. 102-1 ЗК України, право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди), внесено до статутного капіталу, передано у заставу.

На підставі викладеного, керуючись ст.1272 ЦК України ,ст.57,60, 64, 212-215, ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради, третя особа Управління Держгеокадастру у Петропавлівському районі Дніпропетровській області про визнання права власності на будинок, визнання права користування земельною ділянкою в порядку спадкування за заповітом задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на домоволодіння за адресою: вул. Шахтарська №127 с. Дмитрівка Петропавлівського району Дніпропетровської області, будинок житловою площею 41,00 кв.м, загальною площею 76,06 кв.м. та господарські будівлі відповідно до технічного паспорту від 23.12.2016 року

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право на право на користування земельною ділянкою площею 0,2500 га - для обслуговування будинку та земельною ділянкою 0,3700 га - для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,6200 га, що розташована по вул. Шахтарська №127 у с. Дмитрів Петропавлівського р-ну Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_4