Справа № 653/2620/17
Провадження № 2/653/1002/17
РІШЕННЯ

іменем України

26 вересня 2017 року

Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Митрохіної К.В.

представника позивача Романенко Т.М.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач або ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року у розмірі 16678,39 грн., та судові витрати у сумі 1600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02 липня 2008 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 700,00 грн., у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконала зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 19 липня 2017 року за нею утворилась заборгованість у сумі 16678,39 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 1600,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні надала уточнення, щодо позовних вимог, в яких вказує, що ОСОБА_2 сплачено заборгованість за кредитним договором б/н від 02 липня 2008 року, проте станом на 25 вересня 2017 року, залишилась заборгованість, яка складається із наступного: штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 782, 30 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 1600,00 грн., яку просить стягнути із відповідача.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні надала повідомлення від ПАТ КБ «Приватбанк», яке підтверджує, що заборгованість за вищевказаним кредитним договором нею погашена. Не заперечує проти задоволення уточненої позовної заяви, в частині сплатити судового збору, проти задоволення вимоги про сплату штрафів заперечує, оскільки всю суму, яка була вказана в позовній заяві нею сплачено, враховуючи штрафи, комісію та пеню.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно з заявою № 061589749 від 02 липня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання банківських послуг, за яким, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Погашення кредиту повинно здійснюватись щомісячними платежами.

Підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №б/н від 02 липня 2008 року, відповідач погодилась, що ця «Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг» разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», також «Тарифами» складає договір про надання банківських послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору.

За ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі та в обумовлений в договорі термін. У свою чергу відповідачка свої зобов'язання не виконувала, допускаючи прострочення платежів, сплативши кредит лише 20 вересня 20017 року, але станом на 25 вересня 2017 року у неї залишилась перед Банком заборгованість у розмірі 1032,30 грн., яка складається з наступного: штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (відсоткова складова) - 782,30 грн.

У той же час, суд не погоджується з даним розрахунком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 546, ч. 3 ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Так, як встановлено в судовому засіданні і не заперечується представником позивача, ОСОБА_2, сплатила пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання кредитного договору у розмірі, якій був вказаний у доданому до позовної заяви розрахунку, у розмірі у сумі 5388,95 грн..

Відповідно до кредитного договору, при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250,00 грн. + 5% від суми позову.

Аналізуючи вищевказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з уточненою позовною заявою, просить застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів має бути відмовлено.

Згідно ст. 88 ЦПК України,суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1500, 96 грн.

Керуючись ст. ст. 212-215, 224-228 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь: Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111, МФО № 305299 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1500 (одна тисяча п'ятсот) грн. 96 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова