Справа № 339/388/16-ц
Провадження № 22-ц/779/661/2017
Головуючий у 1 інстанції Сметанюк В. Б.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5, представника третьої особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фінансового управління виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2, третя особа Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради про визнання укладеним договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська з апеляційною скаргою представників ОСОБА_2 на рішення Болехівського міського суду від 09 березня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та після уточнення позовних вимог просив ухвалити рішення, яким визнати укладеним договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська між ВК Івано-Франківської міської ради, фінансовим управлінням ВК Івано-Франківської міської ради та ОСОБА_2 в редакції фінансового управління.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що ОСОБА_2 зобов'язана укласти договір про пайову участь замовників будівництва у створенні та розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста, у зв'язку з чим позивачем на її адресу було направлено відповідну пропозицію щодо укладення такого договору, однак відповіді на вказану оферту не отримано. Пропозиція з боку фінансового управління ВК Івано-Франківської міської ради була направлена відповідно до наданих повноважень, а саме п. 2.2.22 Положення про фінансове управління ВК Івано-Франківської міської ради, де зазначено, що фінансове управління здійснює роботу пов'язану з укладенням договорів та проведенням розрахунків пайових внесків до цільового фонду соціально-економічного розвитку та інженерно-транспортної інфраструктури міста, веде оперативний облік надходжень та бере участь у розробці програм соціально-економічного розвитку міста, забезпечує у встановленому порядку їх цільове фінансування.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Здійснивши будівництво багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1, що підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 30 жовтня 2014 року, визначений ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності та Положенням «Про пайову участь замовників будівництва у створенні та розвитку інженерно-транспортної інфраструктури міста», обов'язок замовник будівництва ОСОБА_2 не виконала та не звернулася із заявою для укладення відповідного договору про пайову участь.

Рішенням Болехівського міського суду від 09 березня 2017 року позов задоволено.

На дане рішення представники ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, просять його скасувати та постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

У скарзі представники відповідача зазначають, що рішення ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права. Суд не врахував, що відповідачем ОСОБА_2 надіслано заяву про закриття провадження у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Судом не постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви про закриття провадження, тому відповідач не знала про те, що суд перейшов до судового розгляду.

Суд не врахував, що діяльність ОСОБА_2 по замовленню будівництва багатоквартирного будинку, а також укладення договорів із суб'єктами господарювання, органами державної влади та органами місцевого самоврядування з метою здійснення такого будівництва повністю підпадає під визначення господарської діяльності у розумінні ст. 3 ГК України. Відповідач ОСОБА_2 є суб'єктом підприємницької діяльності, а правовідносини щодо яких виник спір є господарсько-правовими і справа не може розглядатися в порядку цивільного судочинства. В рішенні Болехівського міського суду від 09 березня 2017 року судом аргументовано наявність цивільно-правових, а не господарських відносин тим, що у декларації про готовність об'єкта до експлуатації зазначено, що замовником об'єкта є ОСОБА_2, а не фізична особа-підприємець.

Суд повинен був взяти до уваги, що всі договори та документи, що укладалися чи видавалися в межах здійснення господарської діяльності з замовлення будівництва об'єкта по АДРЕСА_1 були укладені ОСОБА_2 як підприємцем. Зокрема, договір про сприяння соціально-економічному розвитку міста, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, договір про надання послуг краном.

Крім того, відповідача не було поінформовано про зміну позовних вимог, і позбавлено права надавати доводи та заперечення щодо даного питання, що є порушенням принципу рівності сторін.

Задовольняючи позовні вимоги, судом помилково встановлено обставини, які мають значення для справи. На 15 серпня 2005 року діяв ЗУ «Про планування та забудову територій», який не передбачав жодних пайових внесків замовників будівництва. Тільки 16 вересня 2008 року закон був доповнений ст. 27-1, яка передбачала укладення договору про пайову участь до одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Тому, суд першої інстанції при вирішенні спору повинен був виходити з того, що правовідносини щодо будівництва об'єкта виникли ще 15 серпня 2008 року, а чинний на той момент ЗУ «Про планування та забудову територій» не передбачав пайової участі замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Крім того 11 травня 2005 року між сторонами був укладений договір про сприяння соціально-економічному розвитку міста, який включає умови про пайову участь на тих умовах, які діяли на початку будівництва. В рамках даного договору відповідач на добровільній основі надає безповоротну фінансову допомогу територіальній громаді міста, перерахувавши на рахунок позабюджетного фонду управління архітектури та містобудування 3000 гривень.

Вислухавши доповідача, пояснення представників апелянта, які вимоги скарги підтримали, представників позивача та третьої особи, які вимоги скарги заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивачем було здійснено усі необхідні дії для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Івано-Франківська, те, що запропонований для підписання проект договору з додатком містить всі реквізити та істотні умови, необхідні для договорів такого виду, а відповідач згідно вимог закону зобов»язана нести витрати у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є замовником будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

30 жовтня 2014року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю в Івано-Франківській області на ОСОБА_2 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації багатоквартирного житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

15. 11. 2016 року ОСОБА_2 надіслано листа з додатками проектів договору про пайову участь та розрахунку розміру пайового внеску з пропозицією підписати угоду відповідно до вимог ст.40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», якого за даними пошти відповідач отримала 18. 11. 2016 року, однак добровільно угоду не підписала.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.7 ст.36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (чинної на час отримання відповідачем декларації про початок виконання будівельних робіт) замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або з дня набуття права на виконання будівельних робіт відповідно до частини п'ятої цієї статті письмово поінформувати виконавчий орган сільської, селищної, міської ради або місцеву державну адміністрацію за місцезнаходженням об'єкта будівництва про початок виконання будівельних робіт.

А згідно ч.9 ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до п.7.3. Положення «Про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста», затвердженого рішенням Івано-Франківської міської ради від 18.10.2013 року № 1231-38 у разі відсутності звернення замовника щодо укладання договору про пайову участь в строк, передбачений ч.9 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконавчий комітет або фінансове управління вживає всіх необхідних заходів щодо укладення договору, в тому числі і після введення об'єктів в експлуатацію.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, у тому, що даний спір між сторони не підвідомчий загальному суду, а повинен вирішуватись за правилами господарського судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю, на відповідача не може бути покладений обов»язок укладення договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська у зв»язку з тим, що на момент початку виконання будівельних робіт згідно дозволу від 15. 08. 2005 року діяв ЗУ «Про планування та забудову територій», який не передбачав жодних пайових внесків замовників будівництва, а за договором від 11 травня 2005 року між сторонами уже був укладений договір про сприяння соціально-економічному розвитку міста, який включає умови про пайову участь на тих умовах, які діяли на початку будівництва та сплачено 3000 гривень.

За загальним правилом у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ст. ст. 3, 15 ЦПК України)

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" спір фізичної особи, яка має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у цивільно-правових, житлових чи інших правовідносинах, що не має ознак господарського та не пов'язаний з господарською діяльністю, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Відповідно до ст. 1 ГПК України громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі ст. 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Колегія суддів вважає, що відносини між позивачем та відповідачем по укладенню договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Івано-Франківська не пов»язані тісно з господарською діяльністю, а виникли із вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», як наслідок господарської діяльності, тому підлягають розгляду у порядку цивільного законодавства, оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим, незалежно від суб»єктного складу.

Будівництво відповідачем багатоквартирного житлового будинку на АДРЕСА_1, підтверджується Декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 30 жовтня 2014 року, тому суд першої інстанції правильно до правовідносин, які мали місце між сторонами правильно застосував норми вимог ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» про обов»язкове укладення договору про участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. А сплата ОСОБА_2 11 травня 2005 року на добровільній основі безповоротної фінансової допомоги територіальній громаді міста, перерахувавши на рахунок позабюджетного фонду управління архітектури та містобудування 3000 гривень жодним чином не звільняє її від укладення договору про участь у розвитку інфраструктури населеного пункту на підставі ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представників ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Болехівського міського суду від 09 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

В.Д. Фединяк