Справа № 192/479/17
Провадження № 2/192/261/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" серпня 2017 р. СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:
головуючого - судді Щербини Н.О.,
за участю секретаря судового засідання Савчукової В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики.
На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 лютого 2016 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 500 доларів США, які відповідач зобов'язалася повернути в повному обсязі до 01 квітня 2016 року.
На підтвердження укладення договору позики, а також факту одержання грошових коштів, ОСОБА_2 власноруч написала розписку.
Позивач зазначає, що в обумовлену договором позики дату ОСОБА_2 суму позики не повернула та ухиляється від повернення позики до даного часу, у зв'язку з чим він має права вимоги від відповідача про повернення 500 доларів США у гривневому еквіваленті, який станом на 02 березня 2017 року дорівнює 13 590 гривень 32 копійки, а також 3% річних - 13,77 доларів США, що дорівнює 374 гривні 28 копійок.
Оскільки ОСОБА_2 своїх обов'язків по договору не виконала, ухиляється від обов'язків щодо повернення грошових коштів, у зв'язку з чим у позивача виникла необхідність звернутися до суду за захистом своїх прав.
Позивач ОСОБА_1 який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання 01 серпня 2017 року не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Представник позивача - ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 19 червня 2017 року (а.с.53-58) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідач ОСОБА_4 19 лютого 2016 року взяла у борг у позивача ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 500 доларів США двома частинами, а саме: 200 доларів США та 300 доларів США зі строком повернення до 01 квітня 2016 року, про що написала дві розписки. В той же час 200 доларів США ОСОБА_1 дав ОСОБА_2 спочатку, а потім через 3-4 години дав ще 300 доларів США. Оригінали розписок були надані для огляду в судовому засіданні, а копії приєднані до матеріалів справи. Не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, яка про день та час розгляду справи повідомлена відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання(а.с.15), звідки повістка про виклик до суду повернулася з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.50-52), а про зміну місця проживання ні позивача, ні суд не повідомила, в судове засідання 01 серпня 2017 року не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, як не подала і заперечень проти позову та доказів, що їх обґрунтовують.
У зв'язку з цим, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідачки та за згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Вимогами частини 2 статті 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до п. 5 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України неоподатковуваний мінімум доходів громадян становить 17 гривень, а отже договір позики на суму, що перевищує не менш як у десять разів встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 170 гривень, повинен укладатися в письмовій формі.
Судом встановлено, що згідно письмових розписок відповідач ОСОБА_2 19 лютого 2016 року отримала у борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 500 доларів США в строк до 01 квітня 2016 року (а.с.59,60).
На час подання позову до суду та на час розгляду справи судом, відповідач не виконала свої зобов'язання щодо повернення боргу, доказів такого виконання суду не надала.
У зв'язку з ненаданням відповідачем суду доказів виконання нею обов'язків щодо повернення суми позики в строк до 01 квітня 2016 року, позовні вимоги в частині стягнення отриманої позики в розмірі 500 доларів США, що на час здійснення позивачем розрахунку ціни позову, тобто на 02 березня 2017 року згідно офіційного курсу валют НБУ становить 13 964 гривні 00 копійок підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду відповідачем прострочено повернення суми боргу та строк прострочення, згідно розрахунку позивача (а.с.7 на звороті) становить 335 днів (з 02 квітня 2016 року по 02 березня 2017 року).
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Оскільки в тексті розписки не зазначено розмір процентів від суми позики, то позикодавець має право на отримання від позичальника процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України.
За розрахунками позивача (а.с.7 на звороті) розмір процентів за період з 02 квітня 2016 року по 02 березня 2017 року становить 13,77 доларів США, що еквівалентно 374 гривні 28 копійок, а тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання, у цьому разі відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України - тобто сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За розрахунком позивача (а.с.7 на звороті) було нараховано 3% річних від простроченої суми в розмірі 13,77 доларів США, що еквівалентно 374 гривні 28 копійок, які підлягають стягненню з відповідача.
Таким чином, суд вважає, що у зв'язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов'язань щодо повернення отриманих у борг грошових коштів, є правові підстави для задоволення позову у повному обсязі зі стягнення суми боргу, процентів та штрафних санкцій на користь позивача.
У зв'язку з задоволенням позовних вимог, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог.
На підставі ст.ст.206,218,525,599,610,625,626,628, 1046,1047,1048,1050 ЦК України, керуючись ст. ст.ст.10,11,57,60, 64, 88,ч.2 ст.197, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 19 лютого 2016 року в розмірі 13 590 (тринадцять тисяч п'ятсот дев'яносто) гривень 32 копійки та 3% річних в розмірі 374 (триста сімдесят чотири) гривні 28 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, а строк на апеляційне оскарження рішення суду починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: суддя Н. О. Щербина