У Х В А Л А

Іменем України

10 квітня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Журавської О.В.

з участю секретаря Лісовської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту, -

в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди.

Позивачем в судовому засіданні заявлено клопотання про накладення арешту на майно відповідача, а саме: АДРЕСА_1 з метою забезпечення виконання рішення суду. Клопотання мотивоване тим, що відповідач уникає відповідальності, проявляє зневагу до суду та, знаючи про розгляд справи в суді, в судові засідання не з'являється, що свідчить про те, що рішення суду останній виконувати не буде.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов може забезпечуватися шляхом накладенням арешту на майно, що є предметом спору із забороною вчиняти певні дії.

Крім зазначеного, ч.3 ст.151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а з заяви не вбачається існування загрози утруднення виконання чи неможливості виконання рішення, якого рішення та по якій справі.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З поданого клопотання не вбачається,що АДРЕСА_1 належить на праві власності відповідачу, доказів вказаного стороною позивача суду не надано.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 152 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги про визнання інформації недостовірною та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 28 893, 8 грн.

Зокрема, суд не вважає співмірним накладення арешту на квартиру з розміром моральної шкоди, який заявлений позивачем.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не надано до матеріалів справи доказів на підтвердження того, що відповідач має намір здійснити відчуження майна на користь третіх осіб. Доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, позивачем не надано, а судом не встановлено.

Отже, доводи викладені в клопотанні не підтвердженні жодними доказами, а ґрунтуються лише на припущеннях позивача.

За таких обставин суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. 151 ЦПК України, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя