Дата документу 18.04.2017
Справа № 334/2435/17
Провадження № 2/334/2041/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року

Суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Гнатюк О.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2017 року до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна. В позовній заяві позивач вказує, що йому належить квартира АДРЕСА_1 на підставі права на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Другої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_2, від 31 січня 2007 року за реєстровим № 3-1073.

10 січня 2017 року йому стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 31 жовтня 2012 року зареєстровано обтяження за реєстраційним №13185966. Підстава обтяження постанова про арешт нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.10.2012 року ВДВС Алуштинського МУЮ, обєкт обтяження все нерухоме майно, належне йому на праві власності. Вказане обтяження зареєстроване 31 жовтня 2012 року 11.13619 за №13185966 реєстратором: Кримська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Вказаний запис мав бути скасований на підставі постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві від 14 березня 2014 року, ухваленої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Алуштинського міського управління юстиції, відповідно до якої виконавчий лист №1-1005/11 від 12 жовтня 2012 року виданий Алуштинським міським судом АР Крим про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів, був повернутий стягувачу, арешти майна боржника та інші заходи примусового виконання рішення були припинені.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначена тимчасово окупованою територією.

Датою окупації відповідно до ч.2 ст. 1 вказаного Закону визначено 20 лютого 2014 року.

У звязку із зазначеним запис про закриття виконавчого провадження та, відповідно, запис вилучення запису №13185966 від 31 жовтня 2012 року до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна внесені не були.

Позивач звертався листом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції із заявою про вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису №13185966 від 31 жовтня 2012 року про арешт нерухомого майна, проте заява задоволена не була.

Позивач просив зняти арешт з нерухомого майна, який був накладений постановою ВДВС Алуштінського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.10.2012 року, що був зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис № 13185966 від 31.10.2012 року про арешт нерухомого майна ОСОБА_1.

Відповідно до розяснень Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

В позовній заяві позивач просить зняти арешт з його майна, який накладений в ході виконання рішення суду, тобто ОСОБА_1 будучи стороною виконавчого провадження (боржником) оскаржує дії органу державної виконавчої служби, які допущені в ході виконання рішення суду.

Статтею 383 ЦПК України вказано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають розгляду в судах в порядку позовного провадження, у зв'язку з чим, суд, керуючись ч. 2 п. 1 ст. 122 ЦПК України, вважає, що у відкритті провадження по справі необхідно відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 384 КПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у звязку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечено розгляд цивільних справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

За таких обставин скарга на дії державного виконавця має розглядатися місцевим загальним судом міста Києва, що визначений Апеляційним судом міста Києва.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 п. 1 ст. 122 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвалу суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя О.М. Гнатюк