Справа № 211/705/17-ц
Провадження № 2/211/987/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 серпня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Коптєвій К.М.

за відсутності: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, вказавши, що 09 лютого 2016 року між ним та відповідачем був укладений письмовий договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 201. Відповідно до вказаного договору позивач позичив відповідачу 34 000 гривень без нарахування відсотків за користування коштами. Дану суму відповідач зобов'язався повернути до 09 лютого 2017 року, однак до цього часу своє зобов'язання не виконав, у звязку з чим він змушений звертатися до суду за захистом своїх порушених прав, тому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість згідно договору позики в сумі 34 000,00 грн., та судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 640,00 грн.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про дату слухання справи повідомлявся.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 216 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Судом встановлено, що 09 лютого 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за № 201. Відповідно до вказаного договору позивач, як позикодавець, позичив відповідачу (позичальнику) 34 000,00 гривень (п. 1 вказаного договору). Відповідно п. 2.2. вказаного договору строк позики: до 09 лютого 2017 року (а.с. 11-14 копія договору).

У строк до 09 лютого 2017 року відповідач не повернув обумовлену договором суму позики.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом положень ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Нормами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Враховуючи викладене суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем грошового зобовязання, а саме неповернення в обумовлений договором позики строк грошових коштів готівкою у сумі 34 000 гривень, тому вимога позивача щодо стягнення боргу з договором позики підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 поніс і документально підтвердив витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. (а.с. 1), які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 208, 209, 526, 530, 610,611, 623, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 216 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (колишня вул. Косіора)АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість за договором позики від 09 лютого 2017 року в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок, та судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_4