Справа № 541/1702/17
Провадження № 2/541/910/2017
09 серпня 2017 року м.Миргород
Суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області Куцин В.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.
Зміст поданої заяви не відповідає вимогам пункту 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України оскільки в ній не обґрунтовано викладу обставин, якими позивач заявляє свої вимоги саме до вказаного в позовній заяві відповідача ОСОБА_2, з точки зору порушення, невизнання або оспорювання нею її прав, свобод чи інтересів.
Не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, зокрема, в матеріалах справи відсутня інформація щодо складу сім'ї спадкодавця, місця відкриття спадщини, інформації про те чи спадкоємці вступили в управління та володіння майном спадкодавця.
Як вбачається із ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Згідно з узагальненням Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", судам потрібно враховувати наступне.
Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності суддів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме: відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.
Це знайшло також підтвердження у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику в справах про спадкування", в якому вказується, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.
Таким чином, особа має право звернутися до суду тільки після отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату, що не відповідає закону.
Отже, позивачу слід надати мотивовану постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.
Відповідно до положень ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.
Оскільки позивачем при подачі позовної заяви не дотримані вимоги ст.ст. 119 ЦПК України, вважаю, що вказану заяву необхідно залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків.
Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування залишити без руху.
Надати позивачеві строк пять днів з дня отримання ухвали для виправлення недоліків позовної заяви.
У випадку не виправлення недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягає до повернення позивачеві.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3