Справа № 534/1298/2016
Провадження № 2/534/26/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року в складі: головуючого судді при секретарі Комсомольський міський суд Полтавської області ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні Полтавської області цивільну справу за обєднаними в одне провадження позовною заявою Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_4 про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки по ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року такою, що припинена,

В с т а н о в и в:

В липні 2016 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі- ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені, посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 Анатолієвичем укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 (надалі- Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_5 надав ОСОБА_3 кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 90 760,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 24 грудня 2032 року та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту проценти за користування кредитом у розмірі 12,9 % річних. Погашення нарахованих процентів згідно умов Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число (включно) кожного місяця.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено Договір поруки від 25 грудня 2007 року. Відповідно до умов ОСОБА_5 поруки, ОСОБА_4 зобовязалась відповідати у повному обсязі за виконання ОСОБА_3 усіх зобовязань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність ОСОБА_4А та ОСОБА_4, є солідарною.

Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_3 не здійснює платежів для погашення кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання. Станом на 04.07.2016 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 74 451,49 долоарів США, з яких 63 798,20 доларів США кредитна заборгованість, 10 653,29 доларів США- заборгованість по процентам, 17 975,41 грн.- пеня за прострочення сплати кредиту, 50 233,82 грн.-пеня за прострочення сплати процентів.

Просять стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку суму боргу за ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року в розмірі 74 451,49 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 68 209,23 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 28 743,01 грн. в рівних частинах з кожного по 14 371,51 грн.

20 вересня 2016 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_4 про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року недійсним.

20 вересня 2016 року ОСОБА_4 подала до суду зустрічний позов до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки по ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року такою, що припинена.

В зустрічному позові ОСОБА_3 свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ОСОБА_5 і ОСОБА_7 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі- Кредитний договір).

На час укладання Кредитного договору ОСОБА_3 ОСОБА_6 була достовірно надана інформація про його фінансово-майновий стан та відповідно до умов надання кредитних коштів ним були надані документи про отримання доходу у національній валюті України.

Відповідно до п. 1.1. ОСОБА_5 зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Доллар США (USD), в сумі 90 760,00 (девяносто тисяч сімсот шістдесят доларів США 00 цнт.), що дорівнює еквіваленту 458 338,00 (Чотириста пятдесят вісім тисяч триста тридцять вісім грн. 00 коп.) гривень за курсом НБУ на день укладання ОСОБА_5, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути ОСОБА_6 кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному ОСОБА_5.

Позичальник має право отримати кредитні кошти у вигляді одного траншу або декількох траншів, загальна сума яких не може перевищувати розміру суми кредиту, зазначеного в цьому пункті ОСОБА_5, для чого надає до ОСОБА_6 письмову заяву (за формою згідно вимог ОСОБА_6), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява Позичальника, укладена та надана згідно умов цього ОСОБА_5, є підставою для видачі ОСОБА_6 траншу Позичальнику.

Сторони домовилися, що ОСОБА_5 надає Позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному в цьому пункті ОСОБА_5.

Згідно п. 1.2.2. ОСОБА_5 Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до ОСОБА_5 (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до ОСОБА_5), але в будь-якому випадку не пізніше 24 грудня 2032 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього ОСОБА_5 та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

За користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов ОСОБА_5 (п. 1.3.1. ОСОБА_5).

Нараховування процентів за цим ОСОБА_5 здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог законодавства України (п.1.3.3 Кредитного договору).

Строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані ОСОБА_6 такі проценти (п.1.3.4 Кредитного договору).

Цільове призначення (мета) кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме придбання квартири (п.1.4. ОСОБА_5).

Згідно п. 1.5. ОСОБА_5 надає Позичальнику кредит шляхом: - зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №8400 у ОСОБА_6, код ОСОБА_6 (МФО) 351005.

Згідно Додатку №1 Графік погашення кредиту, який є невідємною частиною ОСОБА_5 № 0 від 25 грудня 2007 року щомісячний платіж погашення основної суми кредиту складає 302,54 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника ОСОБА_6 приймається: застава нерухомості, а саме: квартири, що складається з однієї кімнати, загальною площею 38,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_3, код за ДРФО (Договір іпотеки від 25 грудня 2007 року) та порука порука ОСОБА_4, (Договір поруки від 25 грудня 2007 року).

Вважає, що Договір про надання споживчого кредиту № 0 від 25 грудня 2007 року повинен був укладатися в порядку, визначеному законом, і його умови повинні відповідати як загальним вимогам, встановленим ЦК України (ст. ст. 3, 6, 13, 192, 203, 215, 627, 628 ЦК України), так і вимогам спеціального законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (далі Правила), що затверджені Постановою правління НБУ №168 від 10 травня 2007 року.

Вважає, що ОСОБА_6 порушені права Позичальника (споживача банківських послуг) на стадії укладення та виконання ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року.

В порушення вимог п. 2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту йому ОСОБА_6 перед укладенням Кредитного договору не надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування, наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію, переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. а також орієнтовну сукупну вартість кредиту. Жодного інформаційного листа для ознайомлення та підписання йому ОСОБА_6 не надавалося. Ніяких письмових матеріалів від ОСОБА_6, на момент підписання ОСОБА_5 йому не надавалось, ніяких порівнювальних таблиць, графіків, розяснювальних записок, діаграм, фінансових розрахунків та будь-якої іншої наочної та доступної інформації тощо, він не бачив, та з даною інформацією не був ознайомлений, що суперечить п.2 ст. 11 та ч. 1. ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів».

ОСОБА_6 перед укладенням ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту проігнорована дана вимога Закону України «Про захист прав споживачів» та вимога Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що є однією з підстав визнання даного ОСОБА_5 недійсним.

У ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року не визначено, що валютні ризики, пов'язані з підвищенням вартості валюти (долару США) зобов'язання, покладені тільки на Позичальника.

Вказує, що в пунктах 1.5. та 3.4.1. ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту № 0 від 25 грудня 2007 року визначено, що ОСОБА_5 надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №8400 у ОСОБА_6, а Позичальник зобовязаний повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит та інші платежі на рахунок ОСОБА_6 №086.

В порушення пункту 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту в ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту не зазначено умов відкриття, ведення та закриття даних рахунків, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням. Документи, що підтверджують надання іншої інформації про умови відкриття, ведення та закриття поточного рахунку №8400 та рахунку для повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів №086, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням, ОСОБА_6 в порушення вимог п.3.4 Постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168, Позичальнику не надавалися.

Договір про надання споживчого кредиту не містить пункту чи посилань на правило за яким змінюється процентна ставка за кредитом. Інші документи, що підтверджують надання інформації Позичальнику щодо правила, за яким змінюється процентна ставка за кредитом (договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках) ним не підписувались та йому для ознайомлення не надавалися, що порушує вимоги пункту 3.4 Постанови Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168.

Стосовно Умови договору (п.7.12.) про те, що «Підписанням ОСОБА_5 Позичальник підтверджує що перед укладенням цього ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». Однак, згідно з п. 2. 4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, ОСОБА_6 зобовязані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією, що ОСОБА_6 не було зроблено.

За таких обставин, просить суд визнати Договір про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року недійсним.

В зустрічному позові ОСОБА_4 свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань Відповідача-1 (ОСОБА_4А.) за ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року між Позивачем за первісним позовом (ОСОБА_6) та ОСОБА_4 (Відповідач-2 за первісним позовом) було укладено Договір поруки від 25 грудня 2007 року.

По умовам ОСОБА_5 поруки (п. 2.2.) у випадку невиконання Боржником своїх зобовязань ОСОБА_5 має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя ОСОБА_4, які є обовязковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Заборгованість по сплаті кредиту по ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту у Позичальника ОСОБА_3 відповідно до Додатку №1 (графа№1 строка 83) виникла з 10.10.2014 року (останній платіж в сумі 300,00 дол. США сплачено 26.09.2014 року згідно Квитанції №60 від 26 вересня 2014 року та проведено ОСОБА_6 26.09.2014 року згідно Довідки-розрахунку заборгованості за кредитом). Заборгованість по сплаті процентів по ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту у Позичальника ОСОБА_3 виникла з 10.06.2015 року (останній платіж в сумі 350,00 дол. США банком було проведено 25.05.2015 року згідно Довідкирозрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом та Квитанції №98 від 22 травня 2015 року в сумі 7000,00грн. для зарахування на рахунок 8676 для послідуючої конвертації у дол. США).

Позивач ОСОБА_4К відмічає, що з матеріалів цивільної справи вбачається, що Вимогу за №30-12/32555 від 14. 03.2016 року про порушення зобовязання Позичальником ОСОБА_3 по поверненню кредиту та сплати процентів за користування кредитом на адресу Поручителя ОСОБА_4 ОСОБА_6 було направлено 17.03.2016 року (список №13 згрупованих рекомендованих повідомлень) яка була отримана нею 18.03.2016 року. З позовом до Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_5 звернувся 08 липня 2016 року (відмітка на Позовній заяві вих.№30-12/34443 від 08.07.2016 року), тобто через 19 місяців після останньої проплати ОСОБА_4А.(26.09.2014 року) по тілу кредита та через 13 місяців після останньої проплати ОСОБА_3 процентів за користування кредитом (25.05.2015 року) . Частиною 3 «Строк дії договору і порядок його припинення» ОСОБА_5 поруки, а саме п.3.1. передбачено «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором». Вважає, що умови ОСОБА_5 поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, та ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. В зустрічному позові посилається на сформульовані правові позиції при розгляді подібних спорів Вищим спеціалізованим судом України з цивільних і кримінальних справах (далі - ВССУ) , Лист ВССУ № 10-1393/0/4-12 від 27.09.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» , п.24 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», правову позицію висловлену Верховним Судом України в Постанові по справі № 6- 53 цс 14 від 17 вересня 2014 року, частину 5 Узагальнення судової практики щодо поруки ВСУ від 09.10.2015 року «Аналіз застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобовязання».

ОСОБА_4 просить визнати поруку по ОСОБА_5 Поруки від 25 грудня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та Поручителем ОСОБА_4 такою, що припинена на підставі вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Представник ПАТ «Укрсиббанк» в судове засідання не з»явився , про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, згідно якої на своїх вимогах наполягає, просить їх задовольнити , вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не визнає , прость відмовити у задоволенні їх вимог та розглядати справу у його відсутність.

Представник ОСОБА_3 ,ОСОБА_4-ОСОБА_8 в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява, в якій позовні вимоги зустрічних позовів підтримав у повному обсязі, просив зустрічні позови задоволити у повному обсязі, а в позові ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4відмовити та розглядати справу у його відсутність.

Дослідивши надані у справі докази, взявши до уваги письмові пояснення представника ОСОБА_3, ОСОБА_4-ОСОБА_8 та заперечення ОСОБА_6, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , до задоволення не підлягає, а зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_4 про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року недійсним, та зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки по ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року такою, що припинена, підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ОСОБА_5) і ОСОБА_3 було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі- Кредитний договір).

Відповідно до умов п. 1.1. ОСОБА_5 зобов'язується надати Позичальнику ОСОБА_3 кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, Доллар США (USD), в сумі 90 760,00 (девяносто тисяч сімсот шістдесят доларів США 00 цнт.), що дорівнює еквіваленту 458 338,00 (Чотириста пятдесят вісім тисяч триста тридцять вісім грн. 00 коп.) гривень за курсом НБУ на день укладання ОСОБА_5, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути ОСОБА_6 кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному ОСОБА_5.

Згідно п. 1.2.1 Кредитного договору надання кредиту здійснюється 25 грудня 2007 року і банк надає кредит Позичальнику шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №8400 у ОСОБА_6 (п. 1.5 Кредитного договору).

Сторони домовилися, що ОСОБА_5 надає Позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту, зазначеному в пункті 1.1 ОСОБА_5 при цьому Позичальник надає до ОСОБА_6 письмову заяву (за формою згідно вимог ОСОБА_6), в якій зазначає бажану суму траншу (в межах загальної суми кредиту) та бажану дату його отримання. Така заява Позичальника, укладена та надана згідно умов цього ОСОБА_5, є підставою для видачі ОСОБА_6 траншу Позичальнику.

Згідно п. 1.2.2. ОСОБА_5 Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до ОСОБА_5 (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до ОСОБА_5), але в будь-якому випадку не пізніше 24 грудня 2032 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього ОСОБА_5 та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

За користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90% річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов ОСОБА_5 (п. 1.3.1. ОСОБА_5). Нараховування процентів за цим ОСОБА_5 здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог законодавства України (п.1.3.3 Кредитного договору).

Строк сплати процентів з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані ОСОБА_6 такі проценти (п.1.3.4 Кредитного договору).

Цільове призначення (мета) кредиту - кредит надається Позичальнику для його особистих потреб, а саме придбання квартири (п.1.4. ОСОБА_5).

Згідно Додатку №1 Графік погашення кредиту, який є невідємною частиною ОСОБА_5 № 0 від 25 грудня 2007 року щомісячний платіж погашення основної суми кредиту складає 302,54 доларів США.

Пунктом 3.4.1 встановлено,що Позичальник зобовязується повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок ОСОБА_6 в порядку та на умовах, передбачених Кредитним договором, а саме на рахунок №086 в АКіБ «УкрСиббанк».

З метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника ОСОБА_6 приймається застава нерухомості, а саме: квартири, що складається з однієї кімнати, загальною площею 38,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_3, код за ДРФО (Договір іпотеки від 25 грудня 2007 року) та порука порука ОСОБА_4, (Договір поруки від 25 грудня 2007 року).

Відповідно до п.1.1 ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_4, Поручитель ОСОБА_4 зобовязується перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №0 від 25.12.2007.

Відповідно до умов п. 2.2 ОСОБА_5 поруки у випадку невиконання Боржником своїх зобовязань ОСОБА_5 має право предявити свої вимоги безпосередньо до Поручителя ОСОБА_4, які є обовязковими до виконання Поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Пункт 3.1. ОСОБА_5 поруки передбачає «Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома Сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань Боржника за Основним договором».

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст.ст. 1054, 1055 ЦК України кредитний договір повинен бути укладений в письмовій формі та містити в собі положення щодо розміру та умов кредиту.

Укладений сторонами Кредитний договір визначений сторонами як споживчий кредит (Договір про надання споживчого кредиту), а тому для нього встановлено особливий порядок укладення.

У договорах за участю фізичної особи - споживача, враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст.627 ЦК України). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст.1054 ЦК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень п.п. 22, 23 ст. 1, ст. 11 ,ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозвязку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) визначено, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до правила ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції від 13.01.2006 року) та ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції від 14.01.2006 року) передбачено, що «Фінансові послуги врегульовують питання щодо відомостей, які кредитодавець має у письмовій формі повідомити споживачеві перед укладенням договору споживчого кредитування».

Частина 2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» чітко встановлює, що Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Відповідно до пункту 4 статті 7 Закону України «Про Національний банк України», статей 47, 49 та 56 Закону України «Про банки і банківську діяльність», статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з метою захисту прав споживачів під час укладення договорів про надання споживчих кредитів та забезпечення надання банками споживачам повної інформації про сукупну вартість кредиту Правління Національного банку України Постановою від 10.05.2007 року N 168 затвердило Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі-Правила).

У п. п. 2.1., 2.2.,2.4.,2.5. Правил деталізуються обовязкові вимоги щодо надання споживачу попередньої інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Відповідно до вимог пункту 2.1. Правил, ОСОБА_6 зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством.

Пунктами 2.4. та 2.5. Правил передбачено, що ОСОБА_6 зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією. ОСОБА_6 розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів.

В порушення вимог п. 2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту ОСОБА_6 Позичальнику ОСОБА_3 перед укладенням Кредитного договору в повному обсязі не була надана попередня інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

У частині 4 пункту 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено: «У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) інші умови, визначені законодавством.

До інших умов, визначених актами цивільного законодавства, у даному конкретному випадку з урахуванням специфіки Кредитного договору та виду забезпеченості (яким, згідно припису п.2.1. Кредитного договору є іпотека), слід віднести обов'язкові умови які урегульовують дані правовідносини зокрема, Закон України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами» № 979-IV (надалі - Закон № 979-IV).

За правилом ст.2 Закону № 979-IV, Договір про іпотечний борг виникає з цивільно правових відносин між сторонами договору за умови дотримання встановлених цим Законом вимог. Умови договору про іпотечний борг та зміст самого іпотечного договору розробляє кредитодавець.

Основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті Кредитодавцем ще до укладення договору про іпотечний борг. Ця інформація має бути оприлюднена ним у письмовій формі і містити: опис усіх грошових зборів і витрат, пов'язаних з установленням іпотеки; принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; порядок дострокового виконання основного зобов'язання у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобов'язань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобов'язання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків; положення про інфляційне застереження.

Встановлена Законодавцем в коментованій нормі Закону передумова обовязкової необхідності для ОСОБА_6 здійснювати встановлення положення про інфляційне застереження, (яке Законодавцем визначено, як спосіб встановлення та узгодження з Іпотекодавцем домовленості про розрахунки індексації інфляційних втрат вартості предмету іпотеки та збереження її реальної вартості), є такою, що перш за все направлена, на необхідність дотримання рівноправя сторін (учасників договору), дотримання справедливого балансу договірних правовідносин та на збереження реальної вартості предмету іпотеки.

У супротивному випадку, відсутність в умовах спірного правочину вище зазначених застережень та домовленостей між сторонами Кредитного договору, суттєво порушує баланс договірних правовідносин Позичальника, істотно знецінює вартість предмету іпотеки та значно погіршує становище Іпотекодавця йому на шкоду, що є недопустимим.

Отже, вище наведена правова конструкція норм Законів, надає суду підстави для висновку, що: на дані правовідносини, окрім вимоги ст. 1054 ЦК України, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», також поширюється дія норм ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечними боргом і іпотечними сертифікатами», і при укладенні такого виду Кредитного договору, Кредитодавець має керуватись правилами та дотримуватись імперативних норм і вимог, встановлених цими Законами; приписи ст.2 Закону № 979-IV, «щодо необхідності та обовязку визначення кредитодавцем саме в кредитному договорі основних економічних та правових вимог виникнення іпотечного боргу, на які міститься посилання в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»(із числа інших обов'язкових умов, що випливають із суті та умов договору), мають бути визначені та розкриті ОСОБА_6 саме в змісті Кредитного договору іще до укладення Іпотечного договору, шляхом оприлюднення таких відомостей у письмовій формі».

Зазначені вимоги, є визначеними законом істотними умовами Кредитного договору, укладеного між позичальником і банком, а їх зміст та умови є такими, що можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту та являються необхідними і обовязковими для такого виду договорів.

Частиною 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту встановлено «Пункт 3.1. ОСОБА_6 зобов'язані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, зазначивши таке: значення процентної ставки та порядок обчислення процентних доходів відповідно до вибраного банком методу згідно з вимогами нормативно-правових актів Національного банку; перелік, розмір і базу розрахунку всіх комісій (тарифів) банку, що пов'язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, здійснення валютно-обмінних операцій, юридичне оформлення тощо; перелік і розмір інших фінансових зобов'язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору (страхові платежі під час страхування предмета застави, життя та працездатності споживача, розмір зборів до Пенсійного фонду України, комісії під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту та процентів за користування ним, біржові збори, послуги реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Пункт 3.2. Кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Пункт 3.3. ОСОБА_6 зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту. б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Пункт 3.4. ОСОБА_6 зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках. Пункт 3.7. «якщо умовами кредитного договору передбачено або допускається використання кількох альтернативних варіантів надання банківських послуг, які є супутніми до кредитної операції (зокрема погашення заборгованості готівковими коштами до банку або шляхом безготівкового розрахунку), банк зобов'язаний надати клієнту вичерпну інформацію про вартість кожного з альтернативних варіантів надання послуг». Пункт 3.8. «У разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач;надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним».

В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" вказано, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

З аналізу та вивчення матеріалів справи та самого ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року з додатками, судом встановлено, що в порушення вимог п. 2. ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» та п. п. 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту ОСОБА_6 Позичальнику ОСОБА_3 перед укладенням Кредитного договору в повному обсязі не була надана попередня інформація про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Посилання Відповідача, про те що Інформаційний лист про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість іпотечного кредиту станом на 25 грудня 2007 року, з підписом Позичальника ОСОБА_3 його ознайомлення, АТ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 в одному екземплярі (а.с.169) не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах справи вказаний лист відсутній, а представником відповідача на вимогу суду такого листа також не надано. В кредитному договорі є відсутніми встановлені законодавством обов'язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме відповідач, при укладанні спірного кредитного договору з позичальником: В порушення вимоги п. 3.8 «Правил», ОСОБА_5 не попередив споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; В порушення вимоги п. 3.8 «Правил» не надав споживачу інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним; Всупереч вимоги п.3.4 «Правил», не зазначив про умови відкриття банківських рахунків, відкритих з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, умови відкриття, ведення та закриття таких рахунків, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; Всупереч вимоги п.3.4 «Правил», не зазначив правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках; Всупереч вимоги п.8 ч.1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»,не визначив порядок припинення дії кредитного договору; В порушення вимоги п.6 ч.4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», не встановив істотної умови договору, про дострокове розірвання кредитного договору, що не є тотожним з достроковим поверненням кредиту; Не визначив відповідальності кредитора при порушені умов договору, щодо умов повернення і зарахування кредиту (зокрема, в разі зарахування коштів з каси банку на транзитні рахунки або на рахунки не зазначені в договорі) як того вимагають норми ч.2 ст. 345 ГКУ та п.9 ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових ринків»; Не здійснив оприлюднення інформації про умови іпотечного кредитування згідно імперативної вимоги ст. 2 ЗУ «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати»; Не встановив положення про інфляційне застереження та не узгодив домовленості, про розрахунки індексації щодо збереження реальної вартості предмету іпотеки.

У відповідності до ст.638 ЦК, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір є неукладеним (не відбувся), коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б однієї його істотної умови, передбаченої законодавцем.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», підставою недійсності правочину, відповідно до ч.1 ст.215 ЦК, є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст.203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Отже, оскільки вище вказані обов'язкові відомості не були встановлені та не розкриті ОСОБА_6 в Кредитному договорі, і докази про це, не були надані суду та є відсутніми, за таких умов, суд прийшов до обґрунтованого та підставного висновку, що Кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавством України.

Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», які розроблені у відповідності до ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі - Правила).

У даних Правилах вказані обов'язкові умови із числа інших обов'язкових умов договору, на які міститься посилання в ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту.

Частиною 2 п. 16. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено що суди повинні з'ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168.

Відповідно до висновку №291/292 комісійної судової економічної експертизи складеної 30.05.2017 року на поставлені судом питання, відповіді експертами надані ними в категоричній формі. Відповідач за зустрічним позовом ПАТ «УкрСиббанк» не надав суду жодних письмових доказів, які б ставили під сумнів або спростовували зазначений висновок судових експертів. А отже, в суда немає підстав для сумніву в обєктивності, всебічності та обгрунтованості виконаної ними експертизи, яку приймає як доказ, наведених позивачем за зустрічним позовом обставин.

З дослідженого судом Висновку №291/292 комісійної судової економічної експертизи від 30.05.2017 року, здобутого як доказ, за клопотанням сторони позивача за зустрічним позовом, судовими експертами було встановлено, та зроблено висновки що: « відповідно до п.1.3.1. ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,90% річних. Реальна процентна ставка на момент укладення ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року фактично становить 14,76%. Абсолютне значення подорожчання кредиту (тобто, фактична сума переплати за кредитом) за ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року встановлене під час дослідження, фактично складає 157197,84 дол.США.

Стосовно взаємовідносин ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_3, які виникли на підставі ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року, ПАТ «УкрСиббанк» недотримані вимоги:

- Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ в редакції Закону України від 01.12.2005 № 3161-ІV;

- Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-III;

- Положення «Про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих трат за кредитними операціями банків» від 06.07.2000 №279;

- Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 N 541/13808 (зі змінами та доповненнями);

- Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492

- Інструкції про касові операції в банках України, затверджена Постановою Правління Національного банку України від від 14.08.2003 N 337;

- Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджена Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 № 174(аркуш 43 Висновку).

Пунктом 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168, передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач, та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року не передбачено методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Інформація щодо методики яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним - відсутня. Договір про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року не містить попередження Позичальника (Споживача) про те, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором (повернення основної суми кредиту, сплаті процентів за користування кредитом) несе споживач ОСОБА_3, що не відповідає п.3.8 вищевказаних Правил (аркуш 25 Висновку).

Пунктом 3.4 вказаної постанови Національного банку України визначено, що ОСОБА_6 зобов'язані в кредитному договорі зазначити: «... про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

В пункті 1.5. ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року відмічено «ОСОБА_5 надає Позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника №8400 у ОСОБА_6, код ОСОБА_6 (МФО)351005».

В пункті 3.4.1 ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року відмічено «Позичальник зобовязується повернути суму кредиту і сплатити плату за кредит й інші грошові платежі на рахунок ОСОБА_6 в порядку та на умовах, передбачених цим ОСОБА_5, а саме: на рахунок №086 в АКІБ «УкрСиббанк», код ОСОБА_6 (МФО)351005».

В ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року не зазначено умов відкриття, ведення та закриття даних рахунків (№8400, №086), що не відповідає пункту 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168.

Підсумовуючи викладене, Умови ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року не відповідають вимогам Постанови Національного банку України «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року №168 та ст.ст. 11.,18. Закону України «Про захист прав споживачів» в частині

- відсутності інформації щодо методики яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним;

- відсутності попередження, про те, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором (повернення основної суми кредиту, сплаті процентів за користування кредитом) несе Позичальник;

- не зазначено умов відкриття, ведення та закриття рахунків, які обслуговують кредит (аркуш 25, 26, 43 Висновку).

В матеріалах справи відсутні первинні документи, що підтверджують видачу кредитних коштів ОСОБА_3 згідно кредитного договору №0 від 25.12.2007 що містять підпис отримувача, а саме заява на видачу готівки, передбачена п. 4 глави 3 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 № 337 (аркуш 45 Висновку).

На підставі наданих документів, видача кредиту в сумі 90 760,00 доларів США (Девяносто тисяч сімсот шістдесят дол. США 00 центів) ОСОБА_3 за ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року відповідно до Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ № 337 від 14.08.2003, не підтверджується (аркуш 45 Висновку).

Розмір щомісячного платежу, визначеного ОСОБА_6 в Додатку №2 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту» до ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25.12. 2007 вказаний в графі 2 дослідити не представляється можливим, з причин викладених в дослідницькій частині експертизи.

Встановити загальну суму грошових коштів сплачених за період з 25.12.2007 року по 04.07.2016 року Позичальником ОСОБА_3 ОСОБА_6 з урахуванням платежів на користь третіх осіб, які передбачені умовами ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року, не представляється можливим.

Суд вважає, що даним експертним висновком підтверджується, що відповідач ОСОБА_6 скористався тим, що позивачу ОСОБА_3 об'єктивно бракувало знань необхідних для здійснення правильного вибору при підписанні оспорюваного договору і він був введений в оману при отриманні кредитних послуг, а відповідач ОСОБА_6, в порушення вимог ЗУ "Про захист прав споживачів" та вимог Постанови Правління НБУ №168 від 10.05.2007р. «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» перед укладенням кредитного договору не надав споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, не надав позивачу інші відомості, які потрібні клієнту при укладенні Кредитного договору та не зазначив їх в його змісті .

Отже, виходячи з положень ст.ст. 203, 215, 230, 548 ЦК України, в момент підписання Кредитного договору між сторонами, позичальник ОСОБА_3 був введений в оману Відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» щодо істотних умов договору.

Пунктами 1.2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09.04.1985 року №39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної асамблеї Ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11.05.2005 року (пункти 9,13,14 преамбули), та Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23.04.2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, у тому числі у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди.

В п.14. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано: «При вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтями 18 і 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», встановлено підстави для визнання кредитного договору недійсним. Такими зокрема є, укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики.Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами наведений у ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, цей перелік не є вичерпним.

Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, у відповідності до правила ч.6 ст..19 ЗУ «Про захист прав споживачів» є недійсні.

В ч. 1ст. 230 ЦК України визначено: «Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

В пункті 20 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам наголошено: правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Висновок судово-економічної експертизи підтверджує, що під час укладення Кредитного договору ОСОБА_5 приховав від позичальника повну та об'єктивну інформацію щодо істотних умов договору. Вищенаведене приховування важливої, обєктивної та необхідної інформації від позичальника перед підписанням договору та недотримання ОСОБА_6 вимог Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ в редакції Закону України від 01.12.2005 № 3161-ІV; Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 №2346-III; Положення «Про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих трат за кредитними операціями банків» від 06.07.2000 №279; Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 N 541/13808 (зі змінами та доповненнями); Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року N 492; Інструкції про касові операції в банках України, затверджена Постановою Правління Національного банку України від від 14.08.2003 N 337; Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затверджена Постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 № 174 , суд вважає таким, що свідчить про наявність умислу в діях відповідача.

Таким чином, зіставляючи всі вище наведені в цій частині дані, факти і обставини справи до коментованих норм та імперативних вимог Закону, суд прийшов до висновоку: укладений Позичальником ОСОБА_3, Договір про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року є укладений під впливом омани з боку ОСОБА_6, що у відповідності до правила ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», розцінюється як елемент нечесної підприємницької практики, використання якої, є заборонено Законом.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року, виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності.

Зобовязання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За Кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За ОСОБА_5 поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Як установив суд, боржник ОСОБА_3 (а відтак і поручитель) взяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 24 грудня 2032 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів (п.1.2.2 Кредитного договору).

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів з 01 по 10 число(включно) кожного місяця п. 1.2.2 та п. 1.3.4), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами Кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

В разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як убачається з пунктів 1.2.2 та 1.3.4. Кредитного договору, позичальник зобовязується частково погашати заборгованість за кредитом, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, щомісяця до з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, у сумі 302,54 доларів США для погашення основної суми та нараховані відсотки відповідно до вимог п. 1.3.3 та п. 1.3.1 Кредитного договору шляхом внесення готівки чи безготівкового перерахування зі свого поточного рахунку або рахунків поручителів, гарантів та інших осіб на рахунок №086 в АКіБ «УкрСиббанк». Додатковою угодою№1 від 12.01.2009 року до ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року Сторони змінили п. 1.3.4 та виклали його внаступній редакції «Строк сплати процентів встановлено з 01 по 25 число (включно) кожного місяця наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти» та змінено Додаток №1 до ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року в новій редакції.

Відповідно до пункту 2.2 ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року відповідальність поручителя наступає у випадку невиконання Боржником своїх зобовязань за Кредитним договором.

Суд установив, що ОСОБА_3 свій останній платіж сплатив 25 травня 2015 року (в останній день сплати платежів), а наступний термін платежу за договором був визначений до 25 червня 2015 року (включно), який він не здійснив, а тому згідно з умовами Кредитного договору з 26 червня 2015 року несплачена заборгованість вважається простроченою.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом.

Тобто банк мав протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання (виникнення простроченої заборгованості за кредитним договором з 26 червня 2015 року) предявити вимоги до поручителя.

Судом встановлено що з позовом про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені до відповідачів ОСОБА_6 звернувся 08 липня 2016 року , тобто через 1 рік та 12 днів.

У ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року відсутній визначений строк, після якого порука припиняється. У зв'язку із цим слід застосовувати правову позицію Верховного Суду України, висловлену в Постанові від 17 вересня 2014 року у справі №6-125цс14 відповідно до якої, згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову, правову позицію Верховного Суду України, висловлену в Постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1451цс16 відповідно до якої , непредявлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обовязку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобовязанням.

Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у звязку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у звязку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, суд приходить до переконання про те, що до відносин, які виникли на підставі договору поруки слід застосовувати положення ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Оскільки кредитор не звернувся до поручителя протягом шести місяців, суд приходить до переконання, що в цьому випадку порука є припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215,218, 294 ЦПК України, ст. ст.15, 16, 554, ч.4 ст.559, 261 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені і витрат сплаченого судового збору відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_4 про поновлення законних прав та інтересів споживача банківських послуг та визнання ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року недійсним, задовольнити повністю.

Визнати недійсним Договір про надання споживчого кредиту №0 від 25 грудня 2007 року укладений між АКіБ «УкрСиббанк» (Публічним Акціонерним товариством «УкрСиббанк»), та громадянином України ОСОБА_3, ідентифікаційний податковий номер: НОМЕР_1.

Стягнути з відповідача - Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,20 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа ОСОБА_3 про визнання поруки по ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року такою, що припинена, задовольнити повністю.

Визнати поруку по ОСОБА_5 поруки від 25 грудня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» і ОСОБА_4, такою що припинена.

Стягнути з відповідача - Публічного Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.О. Куц