Справа № 367/8535/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретарів Григорян Н.Г., Шупик Т.Г., Мидловець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що вона та ОСОБА_2 17.02.2007 року зареєстрували шлюб, від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 01.04.2015 року ОСОБА_2 залишив сімю та вона звернулася до Монастирищенського райсуду Черкаської області за місцем свого тимчасового проживання з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину. Залишилось нерозділеним майно, яке нажите в шлюбі. Зокрема, за час шлюбу за сумісні кошти для спільного проживання ними нажита однокімнатна квартира в АДРЕСА_1 з видачею на імя відповідача правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності, серія та номер 22657527 від 05.06.2014 року, видане реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області.

Вказує, що вона має право на 1/2 частину квартири; відповідач одноособово користується квартирою, її для проживання в квартирі не допускає, дозволу на реєстрацію не надає, у звязку із чим вона звертається до суду за захистом своїх прав. За відсутністю даних про вартість квартири вона оцінює її на суму 55 120 грн.

В звязку із викладеними обставинами позивачка просила постановити рішення, яким визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право приватної власності на 1/2 однокімнатної квартири, загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка розташована в АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 22657527, виданого 05.06.2014 року реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по оплаті судового збору 551,20 гривень.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що 17.02.2007 року було укладено шлюб між ним та ОСОБА_1, від якого вони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У звязку з припиненням сімейних відносин між ними позивач запропонував відповідачу поділити майно, набуте за час перебування у офіційно зареєстрованому шлюбі мирним способом, а саме шляхом укладення договору про добровільний поділ майна, набутого під час проживання у офіційно зареєстрованому шлюбі.

Вказує, що позивач та відповідач не укладали між собою жодних договорів, так як спроби позивача щодо мирного врегулювання спору щодо поділу спільного сумісного майна були марні, оскільки не було отримано від відповідача згоди на добровільний поділ майна, підтвердженням даної обставини є звернення ОСОБА_1 з первісним позовом, в рамках якого подається зустрічна позовна заява. Тож, діючи відповідно до законодавства та користуючись наданим правом він виявив бажання поділити спільне сумісне майно, яке було набуте подружжям за час перебування з відповідачем в офіційно зареєстрованому шлюбі, а саме однокімнатну квартиру загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3. Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а отже за бажанням одного з подружжя у відповідності до законодавства може бути поділено в судовому порядку.

Позивач також вказує, що квартира була придбана шляхом підписання попереднього договору № 61/2 від 15.07.2013 року та надалі Додаткової угоди № 334/2 до Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року, що була укладена 25.07.2013 року між ОСОБА_2 та ТОВ Будрегіонінвест. Відповідно до п. 2.1 Додаткової угоди вартість даної квартири на момент її придбання становила 40 301,25 доларів США, що відповідно до п.2 Попереднього договору становило 328 656,70 гривень з врахуванням вартості 6 727,88 гривень за один метр квадратний, що в свою чергу еквівалентно 825,0 доларів США. В п. 2.3 Додаткової угоди визначені етапи внесення грошових коштів (вкладу), так як дана сума (вартість квартири) вносилася частинами. Першим внеском була сума у розмірі 162 850,00 грн., що станом на момент укладання Додаткової угоди було еквівалентно 20 000,0 доларів США, та була сплачена двома частинами: перша, у розмірі 8 155,00 гривень була сплачена батьком позивача ОСОБА_4 з власних коштів 15.07.2013 року, в якості завдатку, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 055 від 15.07.2016 року; друга, у розмірі 154 695,00 гривень була сплачена 29 липня 2013 року особисто ОСОБА_2 зі своїх власних коштів.

З метою сплати першого внеску ОСОБА_2 разом зі своїми батьками та братом продали квартиру, яка належала їм на праві спільної часткової власності, дана квартира знаходилася за адресою АДРЕСА_4 та була продана на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2016 року та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 834. Таким чином, половина вартості квартири була придбана за особисті кошти позивача, а тому належить йому на праві особистої приватної власності. У звязку з чим на праві спільної сумісної власності подружжю належить лише інша половина квартири, яка і підлягає поділу. Саме за іншу 1/2 частину квартири грошові кошти виплачувалися з сімейного бюджету подружжя, що підтверджується квитанціями. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 СК України 1/2 частина квартири, яка була сплачена в липні 2013 року за особисті кошти позивача ОСОБА_2, які були отримані ним від продажу квартири, яка, в свою чергу, була його особистою приватною власністю, набутою до шлюбу.

Також позивач вказує, що оскільки в ситуації, що склалася, згоди на добровільний поділ спільного сумісного майна подружжя досягти не буде можливості, ОСОБА_2 просить суд розділити майно, що було набуте під час проживання у офіційно зареєстрованому шлюбі. Звертає увагу суду на той факт, що позивач за первісним позовом визначила вартість спірного майна в розмірі 55 120,0 гривень, таким чином ОСОБА_2 не оспорює дану, визначену ОСОБА_1, вартість майна та з метою визначення справедливої суми судового збору сплачує мінімальну суму судового збору для даної категорії справ відповідно до ЗУ Про судовий збір, яка становить 580,0 гривень.

В звязку із викладеними обставинами позивач просив поділити майно, нажите за час проживання в офіційно зареєстрованому шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступним чином: визнати за ОСОБА_2 право спільної часткової власності на 3/4 частини квартири, загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська область. АДРЕСА_5; визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири, загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська область. АДРЕСА_5; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на оплату судового збору у розмірі 580,0 гривень .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити, зустрічний позов ОСОБА_2 не визнали та просили відмовити у його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_7 та його представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позов ОСОБА_1 визнали частково, зустрічний позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений ОСОБА_1 позов таким, що підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року, який розірваний у встановленому законом порядку відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року у справі № 702/1240/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину; від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в даний час проживає з матірю.

В судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Будрегіонінвест та ОСОБА_4 укладено попередній договір № 61/2, відповідно до п.1 якого сторони зобовязуються в майбутньому укласти і належним чином оформити Додаткову угоду (Основний договір) до Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року (1-кімнатної квартири, загальною площею 48,85 кв. м. за адресою Київська обл., м. Буча, в межах вулиць Гоголя, Пушкінська та Шевченка в Житловому комплексі Річ Таун, будинок 5, поверх -8 кв. 38) в порядку, визначеному цим договором. У п. 2 даного договору зазначено, що сторони домовилися, що істотними умовами додаткової угоди будуть наступні: будівництво зазначеного житлового приміщення буде вчинено за ціною, що діятиме на момент укладання Основного договору, але не меншою, ніж на момент укладання цього Попереднього договору, а саме 6 727,88 грн. за кв. м., що складає в еквіваленті 825,00 доларів США за кв. м. ( на момент укладання цієї Попередньої угоди вартість 48,85 кв. м. складає 328 656,70 грн. або в еквіваленті 40 301,25 доларів США). Під час підписання цього попереднього договору на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо придбання вищезазначеного житлового приміщення та своєї платіжної спроможності сторона - 2 передала, а сторона-1 в особі директора отримала суму завдатку у розмірі 8 155,00 гривень.

25 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Будрегіонінвест та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 334/2 до Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року, згідно якої преамбулу договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року доповнено новим учасником спільної діяльності Стороною 336, а саме ОСОБА_2. Згідно пункту 2.2 свій вклад сторона 336 здійснює шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України ( в гривнях) за відповідним цільовим призначенням: часткове або повне внесення вкладу у спільну діяльність з будівництва згідно Додаткової угоди № 334/2 від 25 липня 2013 року ОСОБА_2 на банківський рахунок спільної діяльності, що відкритий стороною-2 на виконання умов Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року; згідно п. 2.3 додаткової угоди етапи внесення вкладу (грошових коштів) спільної участі у будівництві стороною 336: 1. 162 850,00 гривень, що станом на дату укладання цієї Додаткової угоди становить 20 000,0 доларів США за комерційним курсом продажу, далі грошові кошти в національній валюті України в сумі, еквівалентній 4 067,78 доларів США за комерційним курсом продажу із визначеним строком оплати.

В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 834 ОСОБА_4, ОСОБА_14, ОСОБА_12 та ОСОБА_2 продали ОСОБА_15, ОСОБА_16 квартиру № 17, що знаходиться в будинку № 28 на вулиці Булаховського Академіка в місті Києві, дана квартира належить продавцям на праві спільної часткової власності, тобто по 1/4 частині кожному, цей продаж за домовленістю сторін вчинюється на суму 659 422,50 гривень, які повністю сплачені продавцям, пропорційно їх частинам у праві власності на квартиру, до підписання цього договору.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 055 від 15 липня 2013 року ОСОБА_4 було сплачено суму 8 155,0 гривень на підставі Попереднього договору № 61/2. Згідно квитанцій від 29 липня 2013 року ОСОБА_2 було сплачено на рахунок ТОВ Будрегіонінвест 154 695,00 грн., квитанції від 05 вересня 2013 року 33 204,00 грн., від 20 січня 2014 року 34 068,00 грн., від 09 квітня 2014 року 73 221,00 грн., від 28 серпня 2014 року 47 805,00 грн.

Встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.06.2014 року, індексний номер 22657527, виданого реєстраційної службою Бучанського міського управління юстиції Київської області та ОСОБА_13 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2014 року, індексний номер 22657673, виданого реєстраційної службою Бучанського міського управління юстиції Київської області власником квартири за адресою АДРЕСА_3 є ОСОБА_2.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників процесу, свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_13,, матеріалами справи.

Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що позивачка ОСОБА_1 є його рідною сестрою. Вони з чоловіком жили сімєю, потім відповідач залишив його сестру з сином, забрав документи на квартиру, яку вони за допомогою батьків як з однієї сторони, так і з другої сторони придбали. Йому відомо, що сестра повідомила, що батьки ОСОБА_17 продали свою квартиру і бажають купити квартиру собі та своїм синам. Тоді мати ОСОБА_17 дзвонила до його матері та питала чи його батьки зможуть внести остаточні гроші за квартиру; батьки ОСОБА_17 внесли 50% за нову квартиру, його батьки теж, порадившись, давали гроші на іншу частину квартири, точну суму він не знає. Пояснив, що у нього батьки на початку січня 2014 року позичили 10 тис. доларів щоб дати дочці на оплату квартири. Сестра з чоловіком приїжджали до батьків на новий 2014 рік в Монастирище і також для того щоб взяти гроші, вони взяли 10 тис. доларів. Він позичав кошти по письмовій розписці, батько йому повернув 6 тис. доларів, ще 4 тис. залишися борг. Батько ще позичав гроші у знайомого ОСОБА_18 в сумі приблизно 50 тис. гривень; батько ці гроші передав в Києві на автовокзалі Південний ОСОБА_2, йому це відомо зі слів батька. Також йому відомо, що його батьки передавали продукти харчування, кошти на оплату орендованої квартири, т. я. у молодих не було можливості самостійно вирішувати свої проблеми. З його боку не існує будь-якої боргової вимоги до батька, розписку вони складали у нього вдома на початку січня 2014 року.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивачки ОСОБА_1 Пояснив, що його колишні свати продали квартиру і вони домовилися, що вони спільно купляють дочці та зятю квартиру пополам. У нього з жінкою були гроші на перший внесок 34 тис. гривень і він дав ці гроші ОСОБА_1 та ОСОБА_2. На другий внесок він позичив 10 тис. доларів у сина ОСОБА_10, ці гроші він дав ОСОБА_1, а подальші внески за квартиру платили вони самі. Останній раз у серпні 2014 року він позичив 50 тис. гривень у ОСОБА_18 і ці гроші він особисто привіз ОСОБА_2 на станцію Південна у м. Києві. Також пояснив, що вони були у них вдома на Різдво та вони їм віддали 10 тис. доларів США і 10 числа вони поїхали. Сума, яку вони дали з жінкою становить приблизно 20 тис. доларів. ОСОБА_19 віддав повністю, а сину винен 4 тис. доларів. Пояснив, що перший внесок за квартиру вніс сват у сумі 20 тис. доларів. Крім того свідок пояснив, що він давав постійно дітям і сало і мясо, і картоплю, а ще й гроші. Зять часто не працював, які кошти він міг заробляти йому невідомо. Передачу 10 тис. доларів США вони документально не оформляли, всі кошти він передавав і доньці, і зятю в руки.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_2 його рідний син. Пояснив, що він з дружиною продали 3-х кімнатну квартиру в Києві, купили собі квартиру в Бучі і дали двом дітям по 20 тис. доларів для придбання квартир. Далі вони за квартиру внески платили самі. Знає, що ОСОБА_2 у нього позичав гроші на внески в розмірі 2-3 тис. гривень. Зоя не працювала, сиділа вдома, не хотіла працювати. ОСОБА_17 займався ремонтом квартир, офісів, зарплати у нього були у 2013-2014 роках приблизно 10 тис. гривень в місяць. Він це знає, тому що допомагав йому робити ремонти. При ньому кошти батьками позивачки не передавались, про матеріальну допомогу її батьками він не знає. Пояснив, що він інколи допомагав їх сімї грошима.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що відповідач ОСОБА_2 його рідний брат. У них з батьками була квартира в Києві по вул. Булаховського, вони її продали, купили в Бучі квартири батьки; їм з братом дали по 20 тис. доларів. За квартири батько також вносив завдатки по 1 тис. доларів за кожну квартиру. На наступний день після продажу квартири вони внесли перші внески за свої квартири. В сімї брата працював тільки він, казав, що заробляє непогані гроші; про кошти, які дали родичі його жінки йому невідомо. Чи брав брат гроші в борг не знає. Про участь батьків дружини брата в оплаті за квартиру він не знає.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що відбувається суд з приводу квартири, він знає ОСОБА_2 з 2010 року; у 2013 році купувалася спірна квартира. Знає зі слів ОСОБА_2, що його батько дав гроші на квартиру, в якому розмірі не памятає. Пояснив, що вони працювали на будівництві, заробляли мінімально по 7-8 тис. гривень. Про те, що батьки дружини відповідача давали гроші не чув. Також пояснив, що він працював на фірмі Профі Профіль не по трудовій книжці, у 2014 році ОСОБА_2 ще працював на цій фірмі.

У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року, який розірваний у встановленому законом порядку відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року у справі № 702/1240/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину; від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в даний час проживає з матірю.

Також встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони придбали квартиру АДРЕСА_6.

Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що квартира АДРЕСА_6 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, частки їх в праві спільної сумісної власності є рівними, а тому слід поділити спірну квартиру між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та виділити кожному по 1/2 частині, визнавши за ними право власності на належні їм частки.

При цьому суд вважає доводи відповідача ОСОБА_2 та його представників про те, що 1/2 частина спірної квартири придбана за особисті кошти відповідача та за кошти батьків відповідача такими, що не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 повністю, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що слід стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3 551,20 гривень, які складаються із витрат по оплаті судового збору в сумі 551,20 гривень та витрат на правову допомогу у сумі 3 000,0 гривень, сплачені по квитанції до прибуткового касового ордера № 39 адвокату ОСОБА_6, а із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 580,0 гривень.

На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 368, 372, 392 ЦК України, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України суд:

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити спільне майно подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_1 із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину квартири АДРЕСА_6, визнавши за ОСОБА_1 право власності на вказане майно.

Стягнути із ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 судові витрати в сумі 3 551,20 гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_6 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Поділити спільне майно подружжя між ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

Виділити ОСОБА_2 із спільної сумісної власності подружжя 1/2 частину квартири АДРЕСА_6, визнавши за ОСОБА_2 право власності на вказане майно.

Стягнути із ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 судові витрати в сумі 580,0 гривень.

В інший частині зустрічний позов залишити без задоволення.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 17.04.2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_20