АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3510/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 644/5810/14-ц Бабенко Ю.П.
Категорія: договірні Доповідач - Хорошевський О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Хорошевського О.М.

суддів: Кіся П.В.,

Кружиліної О.А.

за участю секретаря: Сватенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 на його користь суму боргу в розмірі 24450 грн. та судовий збір в сумі 244,50 грн.

Вказані вимоги обґрунтовував тим, що 06.09.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого він передав ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 24450 грн., які той зобов'язався повернути до 01.10.2013 року. Однак, відповідач свої зобов'язання не виконав, у встановлений строк кошти не повернув.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 24450,00 грн. та судовий збір в розмірі 244,50 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням судом обставин, які мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зазначає, що грошові кошти він отримав в оплату за надані послуги, що не є договором позики.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем вказаних позовних вимог та що відповідач взяті на себе зобов'язання по поверненню у встановлений строк не виконав.

Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 06.09.2013 року між сторонами був укладений договір позики, оформлений розпискою до умов якого відповідач отримав від позивача 24450 грн. про що видав позивачу власноруч написану розписку та вказані грошові кошти зобов'язувався повернути до 01.10.2013 року (а.с.37).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника - ч.2 ст. 1047 ЦК України.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором - ч.1 ст. 1049 ЦК України.

Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів того, що грошові кошті позивачем передавались за надані послуги, відповідач не надав.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної заборгованості за договором позики, відповідають наявним у справи доказам та вимогам зазначених вище норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі вказаний висновок суду не спростовують, були предметом розгляду судом першої інстанції, яким суд дав належну оцінку та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

З розписки, наданої суду на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги вбачається, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 24450,00 грн. та взяв на себе зобов'язання повернути до 01.10.2013 року (а.с. 37).

Посилання представника відповідача на те, що 06.09.2013 року ОСОБА_3 грошей не отримував, а лише підтвердив зобов'язання, які виникли раніше і які він виконав не можуть бути взяті до уваги. Розписка видана відповідачем є письмовим доказом існування зобов'язання.

Будь-яких доказів на підтвердження виконання грошового зобов'язання перед позивачем суду надано не було.

З огляду на викладене, та керуючись ч. 1 ст. 308 ЦПК України судова колегія вважає за необхідне відхили апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - О.М. Хорошевський

Судді - П.В. Кісь

О.А. Кружиліна