Справа № 520/8313/16-ц
Провадження № 2/520/7148/17
07.08.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Васильків О.В.
секретар судового засідання Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд, -
15.07.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ФОП ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. При цьому позивач посилається на те, що 23.07.2014 року між сторонами був укладений договір про надання послуг № 103 на проведення ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1. Позивач сплатила аванс у розмірі 2000 дол. США, а в подальшому ще 2000 дол. США та 8100,00 грн. Однак, відповідачем не виконано умови договору належним чином. У звязку із чим, позивач направляла відповідачу письмову претензію. Так як відповідачем у добровільному порядку не повернуті позивачу кошти, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду.
24.11.2016 року ухвалою Київського районного суду м. Одеси залишено без розгляду позову ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.03.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та скасовано ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 24.11.2016 року, справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті позовних вимог.
29.03.2017 року ухвалою суду справу прийнято до провадження.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 повторно не з'явилася, повідомлялася, про що свідчать повернуті на адресу суду рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 75, 82/ та особиста розписка представника позивача адвоката ОСОБА_3 від 26.04.2017 року про сповіщення на судове засідання, призначене на 31.05.2017 року.
У рішенні Європейського Суду від 03.04.2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Таким чином, суд зазначає, що позивачем неналежно та її представником здійснюються їхні процесуальні права і виконуються процесуальні обовязки, що виражається у відсутності інтересу до поданої до суду позовної заяви.
Відповідач ФОП ОСОБА_2 до судового засідання повторно не зявився, повідомлявся належним чином у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив.
При прийнятті рішення, суд приймає до уваги роз'яснення, що містяться в ухвалі апеляційного суду Одеської області від 09.03.2017 року. В якій зазначено, «що відповідно до ст. 172 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання, незалежно від причин, позивача або відповідача, яким повідомлено у встановленому законом порядку про час і місце судового засідання, суд розглядає справу за наявності у справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін.» /а.с. 70/.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
На підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 надала копію договору № 103 від 23.07.2014 року, який укладений між ОСОБА_1 та головним інженером ОСОБА_4 За умовами договору виконавець зобовязується надати ряд послуг з проведення ремонту у строк з 04.08.2014 року по 01.09.2014 року. Вартість послуг становить 4000 дол. США та вартість транспортних послуг і вивезення сміття становить 4000,00 грн. Договір посвідчений печаткою відповідача ФОП ОСОБА_2 /а.с. 5-6/.
Матеріали справи містять аркуш, наданий позивачем у копії, з написом: «23.07.2014 року отримав аванс 2000 дол. США». Напис не містить підпису та вказівки на те, хто передав та отримав кошти/а.с. 7/.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що саме у звязку із проведенням неякісного ремонту за договором № 103 від 23.07.2014 року, їй завдана матеріальна та моральна шкода.
Позивач зазначає, що нею на адресу відповідача була направлена письмова претензія, що підтверджується копією листа від 25.07.2015 року. Проте суду не надано доказів відправки вказаної претензії та її отримання відповідачем.
Суд звертає увагу, що з копії договору № 103 від 23.07.2014 року, слідує, що договір укладений між ОСОБА_1 та головним інженером ОСОБА_4 Проте позов предявлений до ФОП ОСОБА_2 У позовній заяві відсутні посилання на правові норми обґрунтування предявлення вимог саме до ФОП ОСОБА_2
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
У ході розгляду справи судом розяснювалося представнику позивача обовязок довести обставини, які підтверджують їх вимоги та право заявити клопотання про забезпечення доказів шляхом проведення експертизи з метою встановлення причинно-наслідкового звязку між діями відповідача та завданою, на думку позивача, шкодою.
Однак, у ході розгляду справи стороною позивача не надано ані оригіналів документів, в тому числі договору № 103 від 23.07.2014 року, ані клопотання про проведення експертизи із викладенням запитань перед експертом. Представник позивача адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні 26.04.2017 року не міг надати суду жодних пояснень щодо обставин справи, а також доказів на підтвердження позовних вимог. На підтвердження помножень представляти інтереси позивача адвокат надав до матеріалів справи ордер № 196252 від 08.02.2017 року та договір про надання правової допомоги від 08.02.2017 року /а.с. 59-64/. З вказаного часу до часу судового засідання 26.04.2017 року адвокат з матеріалами справи не знайомився, жодних доказів та клопотань не надавав.
У звязку із необхідністю ознайомитися із матеріалами справи та підготовкою до судового засідання адвокат просив відкласти судове засідання на іншу дату. В подальшому до судового засідання повторно не зявлявся, за телефоном 07.08.2017 року повідомив, що за сімейними обставинами зявитися до судового засідання не може. Матеріали справи не містять заяви сторони позивача про ознайомлення, у звязку із чим, суд зазначає, що стороною позивача неналежно здійснюються процесуальні права і виконуються процесуальні обовязки, в результаті чого стороною безпідставно затягується розгляд справи.
Проаналізувавши вказані обставини, суд приходить до висновку, що вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди необґрунтовані та належним чином не доведені.
Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до розяснень п. 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440(1) ЦК та іншим законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов'язань, що підпадають під дію Закону від 12 травня 1991 р. "Про захист прав споживачів" чи інших законів, якими врегульовано такі зобов'язання і передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Правовідносини, що виникли між сторонами в справі, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення законом не передбачено, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. не підлягають задоволенню.
Вказані обставини, а саме відсутність належних та допустимих доказів у справі, свідчить про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 У звязку із чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.