Справа № 743/736/17
Провадження № 2/743/283/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Ріпки, без фіксування технічними засобами, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні гаражем, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про усунення перешкод у користуванні гаражем, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом зобов'язання відповідачів звільнити його. Свої вимоги мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вищевказаною адресою належить йому на праві приватної власності на підставі договору дарування від 18.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2714. До складу господарських будівель та споруд відноситься гараж, що розташований на лінії розмежування господарських дворів, належному позивачу та відповідачам, домоволодіння яких знаходиться по АДРЕСА_1. У квітні 2017 року відповідачі без дозволу позивача переобладнали належний йому гараж, забудувавши до нього вхід із ділянки позивача та зробивши вхід з двору їх подвір'я, чим пошкодили стіну будівлі. Такими діями відповідачі порушили право позивача на користування та розпорядження своїм майном. Оскільки відповідачі не бажають добровільно звільнити та повернути гараж, який належить позивачу, до первісного стану, позивач не може захистити своє право власності в позасудовому порядку.

В судове засідання позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 18.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2714 приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями, що належав дарувальнику на праві приватної власності і знаходиться в АДРЕСА_1. В цілому житловий будинок з надвірними будівлями має: цегляну літню кухню, дерев'яний тамбур, погріб з шийкою цегляною та цегляний гараж.

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.12.2013 року вбачається, що житловий будинок з прибудовами (літня кухня, тамбур, погріб та гараж), що знаходяться в АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Згідно договору дарування земельної ділянки від 18.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2717 приватним нотаріусом Ріпкинського районного нотаріального округу Чернігівської області, ОСОБА_4 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим № НОМЕР_4, площею 0,1259 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться в АДРЕСА_1.

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.12.2013 року вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_4, що знаходиться в АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Відповідно до витягу з розпорядження Ріпкинської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області № 6-р від 16.02.2016 року, в АДРЕСА_1

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що спірний гараж є складовою частиною житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1, та належать позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Положення ст. 319 Цивільного кодексу України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Так, з акту від 28.04.2017 року, складеного депутатом Ріпкинської селищної в присутності свідків, вбачається, що при візуальному огляді будівля гаража знаходиться на двох ділянках за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1. вхід в гараж зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_1 закладено цеглою, вікно гаража виходить на подвір'я домоволодіння по АДРЕСА_1.

Відповідно до заяви від 27.07.2017 року, яка надійшла до суду від відповідача ОСОБА_3, зазначається, що гараж по АДРЕСА_1 в смт. Ріпки був збудований відповідачем в 1991 році і з цього часу він ним користується, що підтверджується свідками. Про договір дарування на ім'я ОСОБА_1 він дізнався тільки в 2016 році.

Доводи відповідача ОСОБА_3 не приймаються судом до уваги, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, власником спірного гаража є позивач.

Відтак, виключно позивачу належить право щодо розпорядження гаражем на власний розсуд, зокрема, чи надавати його в користування третім особам.

Оскільки позивач заперечує щодо користування його власністю відповідачами, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки користування відповідачами гаражем позивача проти його волі є порушенням його права на безперешкодне та вільне користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88, ст. 216 ЦПК України, з відповідачів солідарно підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 88, 208, 209, 215, 216, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов'язати усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом звільнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, гаража, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, в розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір, сплачений при зверненні до суду з позовом, в розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча О.В. Павленко