Справа № 565/581/17
Провадження № 2/565/274/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року м. Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області-

під головуванням судді Мануляка Ю.В.,

з участю:

секретарЯ судового засідання Левадної О.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.08.2014 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №151, та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовується тим, що 02.08.2014 р. сторони уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Протягом останнього року сімейне життя та взаємовідносини між сторонами погіршились, зникли почуття любові, відсутнє будь-яке взаєморозуміння, позивач та відповідач мають протилежні погляди на життя, шлюб та сімю. З травня 2016 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились і вони проживають окремо. Відповідач створив нову сімю та проживає у м. Львів, в свою чергу позивач проживає в цивільному шлюбі з іншим чоловіком у м. Харків. Будь-яких зобовязань, в тому числі майнового характеру, між сторонами немає. Позивач та відповідач досягли згоди, що дитина буде проживати з матірю. Позивач змушена самостійно утримувати малолітнього сина, перебуваючи в декретній відпустці по догляду за дитиною, а тому не має можливості працевлаштуватись. При цьому відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти, оскільки має відповідні доходи працюючи на різних роботах по замовленню. Через проживання сторін в різних містах відповідач не має змоги регулярно матеріально підтримувати дитину.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю та зазначила, що їй не вистачає коштів для утримання неповнолітньої дитини так як змоги працювати вона не має, оскільки змушена постійно доглядати за дитиною. Шлюб бажає розірвати, термін на примирення просила не надавати.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500 (пятсот) грн. Зазначив, що проживає у м.Львові, ніде не працює, перебуває на даний момент на утриманні своїх батьків, здоровя його є в задовільному стані, інших осіб він на своєму утриманні не має. Також відповідач підтвердив, що про місце проживання дитини та поділ майна спору з позивачем не має.

Суд, заслухавши та проаналізувавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши інші докази, які наявні в матеріалах справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 02.08.2014 р. сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №095439.

Копією свідоцтва про народження серії І-ГЮ №244424 підтверджується, що батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сторони.

Сімейне життя подружжя не склалося. Необхідність розірвання шлюбу позивач обґрунтовує особистими інтересами. Сторони заперечують проти надання строку для примирення. Спору про поділ спільного майна подружжя між ними немає.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відповідач не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з положеннями пункту 3 частини 2 статті 18, статті 51, частини 3 статті 56, частини 1 статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом предявлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

В судовому засіданні встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання та продовження шлюбних відносин, оскільки втрачено взаєморозуміння та повагу, фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення між подружжям та збереження сімї неможливе і це буде суперечити інтересам та волі обох сторін та інтересам їх неповнолітньої дитини. При зазначених обставинах суд дійшов висновку, що сімя фактично розпалася і шлюб існує формально.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України).

Згідно із ч.1 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати:

стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявністьв останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина;

інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст.183, 191 СК України частка заробітку ( доходу ) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом починаючи з дня пред'явлення позову. За нормою ст.184 СК якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може призначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд враховує те, що відповідач не працевлаштований та немає регулярного матеріального доходу, а розмір аліментів в 1000 (одна тисяча) у нинішніх життєвих обставинах є обґрунтованим і не свідчить, що у такий спосіб позивач буде збагачуватися, замість забезпечення утримання дитини.

Аліменти на утримання дитини слід присудити в користь позивача у твердій грошовій сумі, так як немає доказів про наявність у відповідача стабільного заробітку.

Отже, суд знаходить підстави для розірвання шлюбу та присудження аліментів із відповідача.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 02.08.2014 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції в Рівненській області, актовий запис №151.

При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача «Устимчук» залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча ) грн. щомісячно, починаючи з 30.03.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 до Державного бюджету України 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Кузнецовський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я: ОСОБА_4В