Справа № 676/3469/17
Номер провадження 2/676/1924/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року Камянець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Ксьондз Р.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Камянці-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. В обґрунтування вимог вказує, що з відповідачем перебував в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 1978 року, який розірваний рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 8 квітня 2008 року. Під час спільного проживання 22 червня 1994 року та 25 березня 1997 року на підставі договорів дарування ОСОБА_2 набула права власності на старий житловий будинок із надвірними будівлями № 98 по вул. Л.Українки в м. Кам'янці-Подільському. Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 28 серпня 1997 року ОСОБА_2 був наданий дозвіл на виготовлення проектної документації на будівництво житлового будинку з добудовою другого поверху, а аналогічним рішенням дозвіл на виготовлення проектної документації на будівництво торгового павільйону на подвір'ї будинку № 98 по вул. Л.Українки м.Кам'янці-Подільському. На місця старого зруйнованого житлового будинку № 98 по вул..Л.Українки м.Кам»янці-Подільському в період шлюбу за спільні кошти був збудований новий житловий будинок загальною площею 253,9 кв м а також на території зазначеного домоволодіння торговий павільйон площею 25,1 кв м. У 1998 році за спільні кошти з відповідачкою придбали старий будинок по вул. Слєпньова, 9 в Кам'янці-Подільському, який був зруйнований та збудований новий житловий будинок загальною площею 278 кв м. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 16 червня 2004 року право власності на даний будинок було визнано за ОСОБА_2 Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Після припинення шлюбу була досягнута попередня домовленість про порядок користування спільним майном і почав проживати та користуватися будинком по вул. Слєпньова, 9, а ОСОБА_2 житловим будинком по вул. Л.Українки, 98. З грудня 2014 року відповідач чинить йому перешкоди у користуванні спільним майном, від'єднала будинок від газо- електропостачання. Оскільки відповідач як під час шлюбу так і після його розірвання не заперечувала його права на набуте у період шлюбу нерухоме майно, чинить йому перешкоди у користуванні майном, вважає, що строк звернення до суду із даним позовом ним не пропущений. Просить розділити нерухоме майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності, визнавши за ним право власності на ? частину домоволодіння та торгового павільйону по вул. Л.Українки, 98 в м. Кам'янці-Подільському; визнати з а ним право власності на ? частину домоволодіння № 9 по вул. Слєпньова в м. Кам'янці-Подільському.

В суді позивач позов підтримав, просить задовольнити.

В суді відповідач та її представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення, мотивують тим, що, що будинок по вул. Л.Українки 98 в м. Кам'янці-Подільському є особистим майном відповідача, так як був отриманий нею в дар. Будинок по вул. Слєпньова, 9 в м. Кам'янці-Подільському також є особистим майном відповідача згідно рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 16 червня 2004 року. В 2008 році позивач звертався з позовом до суду про поділ майна, однак дані об»єкти до поділу не ставив. Будь-якої домовленості між сторонами щодо поділу зазначеного майна не було, відповідач не заперечувала щодо проживання позивача у будинку по вул. Слєпньова, 9. Будь-яких перешкод в проживанні позивача не чинила, а належних та допустимих доказів на підтвердження таких перешкод позивачем не надано. Просять застосувати строки позовної давності і в задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 1978 року, який розірваний рішенням Кам»янець-Подільського міськрайонного суду від 8 квітня 2008 року.

Судом встановлено, що згідно договору дарування від 22 червня 1994 року ОСОБА_2 отримала у власність 49/100 частини житлового будинку № 98 по вул. Л.Українки в м.Кам'янці-Подільському.

Згідно договору дарування від 25 березня 1997 року ОСОБА_2 отримала у власність 51/100 частини житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, що знаходяться в м. Кам'янці-Подільському по вул. Л.Українки 98.

На підставі рішення виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 608 від 28.08.97 р, № 606 від 10.06.1999 р. під час шлюбу проведено реконструкцію житлового будинку по вул. Л.Українки 89 в м. Кам'янці-Подільському та будівництво торгівельного павільйону на подвір'ї приватного будинку за адресою вул. Л.Українки, 98.

Рішенням виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради № 257 від 17.03.2000 року та № 430 від 20.04.2000 р. затверджений акт про готовність до експлуатації житлового будинку та торгового павільйону по вул. Л.Українки 98 та видано свідоцтво про право приватної власності на житловий будинок та приміщення павільйону за зазначеною адресою на ім'я ОСОБА_2

Під час спільного проживання проведено реконструкцію житлового будинку по вул. Слєпньова, 9 в м. Кам'янці-Подільському, який був придбаний під час шлюбу.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 16 червня 2004 року визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на житловий будинок по вул. Слєпньова, 9 в м. Кам'янці-Подільському загальною площею 278,2 кв м в тому числі житловою 92,9 кв м.

Дані обставини сторонами не заперечуються.

Як вбачається із матеріалів справи домоволодіння по вул. Л.Українки, 98 та по вул. Слєпньова, 9 в м. Кам'янці-Подільському зареєстровано за ОСОБА_2

За положеннями статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, й майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватись внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об'єкта, його якісних характеристик. Частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання (будівництво) майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Головним критерієм поділу майна як об'єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Після розірвання шлюбу позивач проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач в будинку по вул. Л.Українки, 89 в м. Кам'янці-Подільському.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів розміру фактичного внеску в реконструкцію житлового будинку та будівництво торгового павільйону по вул. Л.Українки, 98 в м. Кам'янці-Подільському.

Відповідач заявила в судовому засіданні про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

При цьому відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Із матеріалів справи вбачається, що в 2008 році позивач звертався з позовом про поділ спільного майна подружжя. До поділу позивачем було заявлено інше нерухоме та рухоме майно. Спірні будинки на той час були у власності ОСОБА_2 і позивач питання про їх поділ не ставив.

Позивач не зазначає, що йому не було відомо про те, що спірні будинку зареєстровані на праві приватної власності на відповідачем.

Позивач на підтвердження порушення права спільної сумісної власності подружжя зазначає, що позивач від»єднала будинок по вул. Слєпньова, 9 в якому він проживав зі згоди ОСОБА_4В., від централізованого газо- та електропостачання, що унеможливлює проживання в будинку.

В судовому засіданні відповідач пояснила, що вона не заперечували проти проживання позивача в будинку по вул. Слєпньова, 9 в м. Кам'янці-Подільському. Газопостачання будинку було припинено в 2013 році за борги, які вона погасила за рішенням суду від 08.08.2013 р., що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2014 р.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем права спільної сумісної власності подружжя в 2014 році.

Таким чином, за наявності в справі доказів про те, що спір між сторонами щодо поділу спільного майна подружжя існував ще в 2008 році, а з позововом позивач звернувся в липні 2017 року суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, який не просив суд поновити, що є підставою для відмови їй в задоволенні його вимог про поділ спільного майна подружжя.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З врахуванням наведеного, керуючись ст..ст.260, 265 ЦПК України, на підставі ст..ст. 60,70 СК України, суд,-

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про поділ майна, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.

Повний текст судового рішення виготовлений 09 січня 2018 року