набрало чинності "___"_________20____р.
Справа № 665/2154/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2017 р.

Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючої судді - Пилипенко І.О.,

при секретарі - Ткаченко Л.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представників відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», третя особа - ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою від 26.01.2015 року слідчим відділом УМВС України в Херсонській області було закрито кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України за відсутністю в діях водія складу злочину. Досудовим розслідуванням встановлено, що на автомобілі DAF XF 95430 реєстраційний номер НОМЕР_1 водій ОСОБА_5 13.07.2014 року приблизно о 04.30 год. в районі 31 км. автодороги «Нова Каховка - Армянськ» скоїв наїзд на ОСОБА_7, 1986 року народження, яка від отриманих ушкоджень померла на місці ДТП. Приватне підприємство «Будвироби» є власником автомобіля на якому скоєно ДТП, і його цивільно-правова відповідальність застрахована в страховій компанії АТ «Страхова компанія АХА Страхування». В результаті ДТП ОСОБА_1 завдано матеріальні збитки, які складаються із витрат на проведену експертизу трупа, його зберігання та туалет в сумі 1486 грн., витрати на продукти - поминання в сумі 1145 грн., 5000 грн., 1084,58 грн., 711 грн., 300 грн., 300 грн.; витрати на одяг трупа в сумі 1668 грн., білизну 120 грн., витрати на турну, хреста, покривало, наволочки, хусточки, вінки в сумі 3530 грн. ат 955 грн., витрати на виконання обряду поховання в сумі 440 грн., послуги приватного екскаватора, автомобіля і автобуса в сумі 1350 грн., музика в сумі 550 грн., а всього 18639,58 грн., а враховуючи інфляційні витрати 41,4% в сумі 26356,37 грн. Також витрати на встановлення пам'ятника 25000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., а з урахуванням інфляції 4242 грн. всього матеріальна шкода, яка завдана їй становить 55598,37 грн. З урахуванням тяжкої втрати доньки їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в сумі 45000 грн.

Просить суд стягнути на її користь з акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» 100 000 грн. страхової суми.

20.02.2017 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просила суд стягнути на її користь з акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» борг з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми становить 84855,42 грн. страхової суми.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги та подала до суду заяву про збільшення позовних вимог в якій просила суд стягнути із акціонерного товариства страхова компанія «АХА Страхування» на її користь страхове відшкодування в сумі 89711,51 грн. з врахуванням ч.2 ст.265 ЦК України, а саме інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних, відповідно до уточненої заяви від 27.11.2017 року.

Представник відповідача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги не визнала про що надала письмові заперечення та суду пояснила, що Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що загальний розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення три відсотки річних та інфляційні витрати, то вказаним законом не передбачено стягнення на користь потерпілої особи вказаних коштів, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними.

Третя особа - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.07.2014 року близько 04.30 год., ОСОБА_4 керуючи автопоїздом у складі автомобіля «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепа «Bodex Kis 3WA» реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись в районі 31 км. автодороги «Нова Каховка- Армянськ» зі сторони смт. Чаплинка у напрямку м. Нова Каховка здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7, 1986 року народження. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загнула на місці події. Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.07.2014 року близько 04.30 год., на автодорозі «Нова Каховка- Армянськ» Чаплинського району, Херсонської області, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «Bodex Kis 3WA» реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись зі сторони смт. Чаплинка, у напрямку м. Нова Каховка в районі 31 км. вказаної автодороги, помітив пішохода, яка розташувалась на правому узбіччі та дивилась у його напрямку. Під час подальшого руху, пішохід ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, раптово почала рухатись у напрямку центру проїжджої частини справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля обличчям до автомобіля, в результаті чого ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7, яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

Постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області від 26.01.2015 року було закрито кримінальне провадження за даним фактом ДТП у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Разом з цим в постанові зазначено, що в діях ОСОБА_4 вбачається склад адміністративного правопорушення, а саме порушення Правил дорожнього руху України: п.2.10 а), б), в) відповідно до якого у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов'язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки, відповідно до вимог п.9.10 Правил, не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди.

Відповідно до копії полісу №АС/6471051 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, власник автомобіля «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 на момент дорожньо-транспортної пригоди 13.07.2014 року, уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з АТ «СК АХА Страхування» від 11.11.2013 року, строк дії договору з 12.11.2013 року по 11.10.2014 року. Ліміт відповідальності за шкоду, яка може бути заподіяна життю та здоров'ю ( на одного потерпілого) становить 100 000 грн.

Відповідно до копії полісу №АС/6471052 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2013 року ОСОБА_8, власник напівпричепу «Bodex Kis 3WA» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8, уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з АТ «СК АХА Страхування».

За вимогами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала , якщо буде встановлено, що вона завдана саме неправомірними діями.

Згідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Згідно до п.1 ст. 32 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 р. регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Статтею 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Тобто, виходячи із визначення поняття поховання, відповідно до закону, до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Вирішуючи питання, щодо розміру стягнення матеріальної шкоди суд виходить з наступного.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 20774,44 грн. за спорудження надгробного пам'ятника на могилі (квитанція 7 елемент від 26.04.2016 року кахель Грес - 784,44 грн., цемент М-400 25 кг. від 17.05.2016 р. - 93 грн., 17.05.2016 р. -93 грн. квитанція від 16.05.2016 року ШПЦ на суму 48 грн. та ШПЦ на суму 48 грн.; накладна №35 від 20 травня 2016 року ФОП «ОСОБА_9.» встановлення надгробного пам'ятника 3000 грн., товарний чеку від 28.04.2016 року клей для плитки на суму 228 грн., накладна №15 від 11 травня 2016 року ПП «ОСОБА_10.» деталі пам'ятника на суму 16480 грн.).

Із наданих суду письмових доказів слідує, що позивачкою ОСОБА_1 понесені витрати на ритуальні послуги в сумі 6273 грн., (відповідно до товарного чека від 13.07.2014 року «Ритуал Сервіс» сплачено 3530 грн., накладна від 13.07.2014 року сплачено 955 грн., накладна від 13.07.2014 року №15 сплачено 120 грн., накладна від 13.07.2014 року на суму 1668 грн.); також витрачено 8540,58 грн. на поминальні обіди: накладна №1 від 13.07.2014 року на суму 300 грн., накладна від 13.07.2014 року на суму 5000 грн., накладна від 21.08.2014 року на суму 1084,58 грн., накладна від 21.07.2014 року на суму 711 грн., накладна від 13.07.2014 року на суму 300 грн., квитанція від 13.07.2014 року на суму 1145 грн..

Відповідно до квитанції від 13 липня 2014 року, які підтверджують послуги на поховання ОСОБА_1 було витрачено у Свято-Покровській церкві 440 грн.

В судовому засіданні, позивачка ОСОБА_1 вказала про те, що надані нею письмові докази по справі, зокрема накладна від 21.08.2014 року на суму 1084,58 грн. та накладна від 21.07.2014 року на суму 711 грн., були витрачені на поминальні обіди вже після поховання доньки, тому не є витратами пов'язаними із її похованням.

Відповідно до копії довідки селищного голови Чаплинської селищної ради від 16.07.2014 року ОСОБА_1 13 липня 2014 року проводила поховання своєї доньки ОСОБА_7 за власний рахунок; постійно та на день смерті проживали разом та вели спільне господарство.

Згідно з п. 27.1 ст. 27 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" N 1961-IV від 01.07.2004 року право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому тільки різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Відповідно до п. 27.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, п. 36.1. страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Згідно п. 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Станом на 13 липня 2014 р. мінімальна заробітна плата складала 1218 грн. Таким чином, максимальний розмір страхового відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання становить 1218 грн. х 12 = 14 616 грн. і саме вказана сума підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1

Пунктом 27.3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачка є матір'ю загиблої ОСОБА_7, 1986 року народження.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що у зв'язку зі смертю єдиної доньки, яка настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, завдано моральної шкоди позивачу, оскільки остання пережила душевні страждання через втрату близької людини.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів ( п.2 ч.2 ст.23 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Як роз'яснено у п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" N 4 від 01.03.2013року якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (але не може бути повністю відмовлено у відшкодуванні шкоди).

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Положення статті 1193 ЦК про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність. Саме по собі перебування у нетверезому стані не є прикладом грубої необережності, якщо при цьому не було порушено Правила дорожнього руху.

Правила частини четвертої статті 1193 ЦК про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину, застосовуються у виняткових випадках, якщо відшкодування шкоди у повному розмірі неможливе або поставить відповідача у тяжке матеріальне становище. Крім того, зменшення розміру відповідальності особи, на яку покладено обов'язок відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, можливе за її письмовою вимогою, якщо працездатність потерпілого зросла порівняно з тією, яка була в нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди (стаття 1204 ЦК). При цьому порядок доведення таких обставин є аналогічним порядку, передбаченому для визначення втрати працездатності.

Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 ЦК, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, та у разі відшкодування витрат на поховання (частина третя статті 1193 ЦК).

Із вищевказаної постанови про закриття кримінального провадження за даним фактом ДТП вбачається, що в судово-токсикологічною експертизою у крові трупа ОСОБА_7, виявлений етиловий спирт 1,90%. Така кількість алкоголю у крові зазвичай викликає у живих алкогольного сп'яніння середнього ступеню. На підставі отриманих даних авто -технічної експертизи №2206 від 26.07.2014 року у дорожній ситуації, що склалася водій автомобіля ОСОБА_4 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху, останній не мав технічної можливості запобігти даній дорожньо-транспортній події шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху, тобто шляхом застосування своєчасного гальмування із зупинкою до місця зіткнення.

Отже, суд має надати належної оцінки цим обставинам справи та, зокрема, врахувати, що ДТП, у якій смертельно був травмований потерпілий, сталася з вини самого потерпілого, в той час, як вина іншого учасника ДТП взагалі відсутня.

За таких обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди до 14616 гривень та стягнути на користь позивача з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» моральну шкоду в розмірі 14616 гривень.

Що стосується позовних вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення інфляційного збільшення суми боргу та 3% річних суд виходить з наступного.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або Законом.

Відповідно до частини першої ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст.8 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР) страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі ст.16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.511 ЦК України у випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Відповідно до ч.1 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Проаналізувавши норми статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов'язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Саме до таких грошових зобов'язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування.

Таким чином, до даних правовідносин можуть застосовуватись положення ст.625 ЦК України, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі договору страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року ( справа № 6-927цс16 ) та у постанові від 06 червня 2012 року №6-49цс12, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні такої норми права. Отже, оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу із врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційні втрати на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання, і виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів, внаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника за порушення виконання зобов'язання.

Згідно з Полісом ліміт відповідальності за шкоду, яка може бути заподіяна життю та здоров'ю ( на одного потерпілого) становить 100 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 27.05.2015 року звернулася до страхової компанії АТСК «АХА» із заявою щодо проведення страхової виплати, яка отримана відповідачем по справі 03.06.2015 року вих.№19994ЦВ.

Страхова компанія АТСК «АХА» листом №400 від 12.06.2015р. відмовила у відшкодовуванні позивачу страхової виплати.

З огляду на те, що звернення позивача ОСОБА_1 із заявою до АТСК «АХА» про виплату страхового відшкодування отримано відповідачем 03.06.2015 року, що підтверджено в судовому засіданні представником відповідача, отже датою початку прострочення грошового зобов'язання, відповідно до вимог ст. 36 п. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» буде 01 вересня 2015 року.

Враховуючи викладене, страховик протягом встановленого законом строку не здійснив страхове відшкодування, тому повинен сплатити позивачу за несвоєчасну виплату страхового відшкодування інфляційні втрати та 3% річних за період невиконання боржником зобов'язань з 01.09.2015 року по 27.11.2017 року.

Таким чином, три відсотка річних за прострочення виконання зобов'язань по сплаті страхового відшкодування у сумі 29232 грн. за період з 01.09.2015 року по 27.11.2017 року становить 1292,61 грн., виходячи з наступного розрахунку: 29232 грн. х 3%/ 100%/ 365 днів х 818 = 1965 грн.

У зв'язку із зростанням споживчих цін на товари та послуги у зв'язку із порушенням строків виконання грошового зобов'язання відповідачем позивач має право на відшкодування знецінення грошових коштів.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" - індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики.

Відповідно до рекомендацій відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ викладених у листі Верховного Суду України за №62-97 від 03.04.1997 року сума боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції, яку повинен сплатити відповідач за період 01.09.2015 року по 27.11.2017 р. становить 9104,99 грн.

Так, інфляційні втрати за прострочення виконання зобов'язань по сплаті страхового відшкодування у сумі 29232 грн. за період з 01.09.2015 року по 27.11.2017 року становлять 5551,16 грн., виходячи з наступного розрахунку: 29232 грн. х (102,3% х 98,7% х 102% х 100,7% х 100,9% х 99,6% х 101% х 103,5% х 100,1% х 99,8% х 99,9% х 99,7% х 101,8% х 102,8% х 101,8% х 100,9% х 101,1%, 101% х 101,8% х 100,9% х 101,3% х 101,6% х 100,2% х 99,9% х 102% х 101,2% х 100,9) / 100% = 38336,99 грн.; 38336,99 грн. - 29232 грн. = 9104,99 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що страхова компанія АТ «СК АХА Страхування» прострочило виконання грошових зобов'язань, які виникли в нього перед позивачем, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати, три проценти річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі наведеної норми права, суд в межах заявлених позовних вимог вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача страхові виплати на суму 29232 грн. та за несвоєчасне виконання зобов'язань інфляційних втрат у розмірі 9104,99 грн. та 3% річних у розмірі 1965 грн.

Щодо вимог позивачки ОСОБА_1 про стягнення витрат за проведення експертизи трупа його зберігання та туалет в сумі 1486 грн., то суд зазначає, що в процесі розгляду даної цивільної справи жодної експертизи не проводилось, а отже підстави для стягнення з відповідачів витрат за проведення експертизи трупа його зберігання та туалет - відсутні.

Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, та проведення експертизи; пов'язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів, пов'язані зі вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

В обґрунтування витрат, пов'язаних з оплатою за надання правової допомоги у сумі 3000 грн. позивачем надано копію квитанцію до прибуткового касового ордеру №38 про сплату юридичних послуг ТОВ «Обласне міжгалузеве профспілкове адвокатське бюро» за надання правової допомоги при оскарженні постанови слідчого та складання скарги і участь в Суворовському райсуді м. Херсона та апеляційному суді Херсонської області 09.02.2015 року, 16.02.2015 року, 17.04.2015 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 19 серпня 2014 року, виданої Херсонським обласним міжгалузевим профспілковим адвокатським бюро про надання правової допомоги в СВ УМВС України в Херсонській області по праві за обвинуваченням в ДТП ОСОБА_4

Відповідно до матеріалів цивільної справи із вказаним позовом до суду позивач звернулася 21.12.2015 року та не надала будь-яких доказів, що нею понесені витрати за надання правової допомоги по справі, яка розглядається. Отже, в цій частині підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 403,65 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 19, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування» на користь ОСОБА_1 страхову виплату в сумі 29232 грн., 3 % річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання в сумі 1965 грн. та індекс інфляції у розмірі 9104,99 грн., а всього 40301,99 грн.

Стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АХА Страхування» на користь держави судовий збір в розмірі 403,65 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Пилипенко