Головуючий суду 1 інстанції - Березка О.М.
Доповідач - Єрмаков Ю.В.
Справа № 431/4932/16-ц
Провадження № 22ц/782/151/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Єрмакова Ю.В.,

суддів - Назарової М.В., Дронської І.О.

за участю секретаря судового засідання - Подрябінкіна Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргуОСОБА_2 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виплату заборгованості за договором оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и л а :

В жовтня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила:

стягнути на її користь заборгованість з виплати орендної плати за 2015-2016 роки у розмірі 8577,32 гривень, стягнути на її користь пеню за кожен день прострочення виплати орендної плати за 2015-2016 роки у розмірі 5618,14 гривень та достроково розірвати договір оренди землі, укладений між її матір'ю та ФОП ОСОБА_2 від 17.07.2008 року.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить на праві власності земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 5,6787 га, кадастровий номер НОМЕР_3 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території, яка за даними державного земельного кадастру враховується в Бутівській сільській раді Старобільського району. Дану земельну ділянку їй заповідала її мати ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. За своє життя її мати уклала договір оренди землі із ФОП ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 5,6787 гектарів, в тому числі рілля 5,6787 га строком на 10 років з виплатою орендної плати в розмірі 1,5 % вартості земельної ділянки, яка становить 728,55 гривень з урахуванням земельного податку у грошовій реформі. Договір оренди було зареєстровано у Старобільському районному реєстр офісі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2008 року за № 251802/89.

Отримавши земельну ділянку у спадщину вона звернулась до відповідача з питання виплати їй орендної плати за фактичне користування належної їй земельної ділянки та переукладання договору оренди з нею, як зі спадкоємцем. На момент звернення до суду орендна плата за 2015-2016 роки не виплачена, не проіндексована та договір оренди з нею не укладено з вини відповідача. Відповідно до інформації, наданої управлінням сільського господарства при Старобільській РДА в Старобільському районі виплачується орендна плата за земельні ділянки (паї) не менше 3%, а в деяких випадках і до 5%. Відповідач повинна була збільшити виплату ще за життя її матері у 2013 році, у 2014 році та в 2015-2016 роках. За 2015 рік нормативна грошова оцінка складає 129965,23 гривень - 3% від вартості 129965,23x3/100= 3898,96 гривень. За 2016 рік нормативна грошова оцінка складає 155945.27 гривень 3% від вартості 155945.27x3/100=4678.36 гривень. Таким чином, за 2015-2016 роки ОСОБА_2 заборгувала їй орендну плату за користування належної їй земельної ділянки у розмірі 3898,96+4678.36=85577,32 гривень. Пунктом 14 укладеного договору оренди передбачено сплату пені у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення, таким чином за 2015-2016 роки прострочення платежу складає 655 днів, з них 365 днів за 2015 рік та 290 за 2016 рік, тому пеня у гривнях за кожен день несвоєчасної виплати орендної плати складає 8577,32x0,1/100=8,577 гривень/день прострочення. Де, 8577,32 сума заборгованості орендної плати, 0,1% за кожен день прострочення виплати орендної плати, 8,577 сума пені за кожен день прострочення платежу. Станом на 16.10.2016 року прострочена у виплаті 655 днів, таким чином сума пені за несвоєчасну сплату орендної плати складає 5618,14 гривень, а саме: 8,577x655=5618,14 гривень, де 8.577 сума прострочення одного дня платежу від загальної суми заборгованості орендної плати, 655 кількість днів прострочення на момент звернення до суду. Вважає, що відповідач не в повному обсязі виконує умови договору оренди землі, а саме: не виплачує орендну плату в повному обсязі, з урахуванням коефіцієнтів індексації, встановлених % виплати орендної плати від нормативної грошової оцінки земель та встановленого коефіцієнту, що є підставою для розірвання договору, у зв'язку з чим просила задовольнити позов.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2017 року позовні вимоги задоволено. Суд вирішив: розірвати договір оренди землі від 17 липня 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2, зареєстрований у Старобільському район реєстр офісі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2008 року за № 251802/89.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2. заборгованість по орендній платі в загальному розмірі 14195 (чотирнадцять тисяч сто дев'яносто п'ять) гривень 46 копійок.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят один) гривень 20 копійок.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, звернулася з апеляційною скаргою, просила скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання сторони не з'явилися, судом були виконані дії щодо повідомлення сторін про день та час розгляду справи відповідно до ст.74 ЦПК України, у зв'язку з чим судова колегія відповідно до вимог ч. 5 ст. 74, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, визнала повідомлення сторін належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право:

1) постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін;

2) скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

3) змінити рішення;

4) постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно з законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст.214 ЦПК України Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що такі вимоги судом першої інстанції не були виконані.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції послався на ст.13 -22, 32 ЗУ «Про оренду землі», ст.651 ЦК України, та виходив з того, що неотримання орендної плати позивачем в 2015- 2016 роках є порушенням умов договору та підставою для його розірвання в силу ст. 24,32 Закону України «Про оренду землі», а тому дійшов висновку про обґрунтованість вимог.

Цей висновок суду є помилковим.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 17.07.2008 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі площею 5,6787 гектарів у тому числі рілля 5,6787 га строком на 10 років зі сплатою орендної плати розмірі 1.5% вартості земельної ділянки з урахуванням земельного податку у грошовій формі. Договір оренди було зареєстровано у Старобільському районному реєстр офісі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 17 липня 2008 року за № 251802/89.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником земельної ділянки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом є ОСОБА_3, тобто позивач по справі.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, не оспорюються сторонами.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно до договору оренди землі (далі Договір) орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 1,5% вартості земельної ділянки, яка становить 728,55 гривень з урахуванням земельного податку у грошовій формі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься в строки до 31 грудня кожного року, переглядається орендна плата раз на п'ять років з урахуванням зміни розмірів земельного податку, підвищення цін та тарифів, зміни коефіцієнтів індексації визначених законодавством. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Право на орендовану земельну ділянку у разі смерті фізичної особи-орендаря, засудження або обмеження її дієздатності за рішенням суду переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку разом з орендарем (п.9,10,11,40 договору.)

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є істотною умовою договору оренди землі.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, отримувати продукцію і доходи.

Згідно з ч. 1ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями24 і 25цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що спірні правовідносини передбачають систематичну несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди.

Зазначена правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначила, що зверталася до відповідача з вимогою про здійснення повного розрахунку за договором оренди, проте позитивної відповіді не отримала.

Заперечуючи проти позову, відповідач послалася на те, що намагалася домовитись з позивачем, але остання не відповідає на телефонні дзвінки і не бажає спілкуватися, тому вимушена була 29.09.2016 року поштою відправити суму заборгованості за орендну плату за 2015 рік - 3125грн.51 коп. без урахуванням податків ( 15% - податок на доходи в сумі 584грн.82 коп.; воєнний збір 1,5% в сумі 58грн.48 коп.; земельний податок 0,1% вартості паю -129грн.96 коп., всього на загальну суму 3898грн.77 коп. та за 2016 рік -3766грн.20 коп. без урахування податку на доходи 18% -842грн.13 коп.; без воєнного збору 1,5 % - 70грн.18 коп., всього на загальну суму 4678грн.51 коп., яку остання не бажає отримати.

На підтвердження цих доводів відповідачем надано копії відомості про перерахування орендної плати на землю за 2015 та 2016 рока від 29 вересня 2014 року та платіжних доручень про сплату до бюджету податку на доходи з фізичних осіб, поштові квитанції про перерахунок коштів, які були долучені судом першої інстанції, але суд не дав цим доказам ніякої правової оцінки.

Проте, з цих письмових доказів вбачається, що позивачу була нарахована орендна плата у вищевказаних сумах, до бюджету відповідачем було сплачені податки.

При цьому, докази пред'явлення вимог позивача до відповідача про отримання орендної плати в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведені вище обставини, судова колегія вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для задоволення позову, оскільки систематичної несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди, не встановлено, орендна плата нарахована відповідачем і може бути отримана позивачами в будь який час, у зв'язку з чим права позивача не порушені.

Отже, підстав вважати, що відповідачем порушено умови договору, не має, а тому у суду не було достатніх правових підстав для дострокового розірвання договору оренди та стягнення заборгованості з відповідача.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин відповідно п.1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції повинно скасовано з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 303,307, 309, 313,315, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 08 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виплату заборгованості за договором оренди земельної ділянки та розірвання договору оренди землі відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий Єрмаков Ю.В.

Судді: Назарова М.В.

Дронська І.О.