Справа № 486/658/16-ц
УХВАЛА

18.10.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді - Явіци І.В.

з участю секретаря судового засідання Похитун М.В.

прокурора Пахомова О.С.

представника особи, інтереси якої представляє прокурор - Ульященко Л.М.

відповідача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді,-

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області в інтересах Комунального підприємства «Южноукраїнська міська лікарня» до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляється самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_5, Южноукраїнська міська рада Миколаївської області про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Відповідач ОСОБА_1 подав заяву, озвучену та підтриману в судовому засіданні його представником ОСОБА_3, про відвід головуючого судді, в обґрунтування якого посилався на те, що суддя здійснює розгляд справи некваліфіковано, упереджено, віддаючи перевагу іншій стороні, що порушує його право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, в заяві зазначено, що суддя безпідставно переносить судові засідання, ігнорує всі доводи щодо обставин справи, необґрунтовано відмовляє у витребуванні доказів, не долучає до матеріалів справи докази, які ним подаються, не надає можливості ознайомитись з матеріалами справи, не погоджується з проведенням судово-медичної експертизи ОСОБА_5

Крім того, суддя прийнявши до свого провадження справу, в якій прокуратура виступає як позивач в інтересах комунального медичного закладу, порушила чинне законодавство.

Представник відповідача ОСОБА_2, підтримуючи позицію особи, інтереси якої він представляє у даному судовому процесі, просив заяву про відвід судді задовольнити.

Прокурор, представник третьої особи ОСОБА_5 та представник особи, в інтересах якої прокурор подав позов, заперечили про задоволення заяви про відвід судді, мотивуючи тим, що викладені в ній доводи є безпідставними та необґрунтованими.

Представник третьої особи - Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належно, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, з'ясувавши думку осіб, які беруть участь у справі, вивчивши викладені в заяві про відвід судді доводи, приходить до наступного.

Вказана вище цивільна справа була передана в провадження судді Явіци І.В. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2017 року та прийнята до провадження ухвалою від 24 лютого 2017 року.

За правилами ч.2 ст. 24 ЦПК України заява про відвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені положеннями ст. 20, 21 ЦПК України.

За імперативною нормою ч.1 ст. 23 ЦПК України суддя, за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 ЦПК України, зобов'язаний заявити самовідвід.

На підставах, визначених вказаними нормами процесуального права, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у справі.

Частина третя статті 23 ЦПК України зобов'язує вмотивувати відвід і заявити його до початку з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Так, згідно ч.1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо :

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 20 до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї або близькими родичами між собою.

В даному провадженні підстави для відводу (самовідводу) судді, які визначені п.п. 1-3, 5 ч.1, ч.2 ст. 20 ЦПК України, відсутні, так само як і обставини, передбачені положеннями ст. 21 ЦПК України.

Однак відповідач та його представник заявили судді відвід з огляду на порушення норм чинного законодавства, не кваліфікованість та упередженість.

У цьому випадку підставою відводу є наявність умов, регламентованих п.4 ч.1ст. 20 ЦПК України.

У той же час суд, в ході розгляду даного звернення, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка є частиною національного законодавства України, встановив таке.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein, п. 43).

Однак відповідач, всупереч положенням ч.3 ст. 23 ЦПК України та усталеній практиці Європейського суду з прав людини, будь-яких доказів на доведення висловлених в заві про відвід судді тверджень, не надав.

Більш того, викладені в даній заяві доводи відводу, як то безпідставне перенесення судових засідань, ігнорування обставин справи, необґрунтована відмова у витребуванні доказів, недолучення їх до справи, ненадання можливості ознайомитись з матеріалами справи та непогодження на проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5 повністю спростовуються матеріалами справи, в тому числі прийнятими судом процесуальними рішеннями та журналами судових засідань.

Зокрема, дотримання судом вимог цивільного процесуального законодавства при відкладенні судових засідань та оголошенні перерви підтверджується матеріалами справи та журналами судових засідань.

Твердження відповідача про ігнорування доводів обставин справи є передчасним, оскільки такий висновок можливо зробити лише після ухвалення судом рішення по суті позовних вимог.

Заяви відповідача про недолучення доказів до матеріалів справи та ненадання можливості ознайомитись із справою не відповідають дійсності та випливають із його суб'єктивної оцінки фактів.

А твердження про те, що суддя порушує вимоги законодавства, оскільки не погоджується на проведення судово-медичної експертизи ОСОБА_5, безпідставно відмовляє у витребуванні доказів та прийняла до провадження позов, поданий прокурором в інтересах комунального закладу, є такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень закону.

За такого, заява відповідача про відвід судді та висловлені в ній доводи щодо необ'єктивності та упередженості за своєю суттю є такими, що не ґрунтуються на вимогах ст. 20, 23 ЦПК України та є сумнівними.

При цьому суд враховує, що наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати лише зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

З огляду на таке, твердження, висловлені відповідачем, є недоведеними, а відтак надуманими і необґрунтованими, і тому правові підстави для відводу судді у даному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 209, 210, 293 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді - відмовити.

Копію ухвали вручити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення.

Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Суддя І.В. Явіца