Справа № 165/2659/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І.М.
Провадження № 22-ц/773/1118/17 Категорія: 81 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

секретар - Галицька І. П.

з участю: боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за поданням головного державного виконавця Іваничівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Микитюка М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 21 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року головний державний виконавець Іваничівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Микитюк М.М. звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні в Іваничівському РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області знаходиться виконавчий лист № 156/2659/15-ц, виданий Іваничівським районним судом 18.05.2016 року про поділ спільного майна подружжя. 13.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника та розпочато примусове виконання рішення, а саме: перевірено майновий стан боржника. В результаті встановлено, що ОСОБА_1 отримує доходи в Головному управління пенсійного фонду України у Волинській області, однак кошти по рішенню не сплачує. В ході проведення виконавчих дій встановлено, що ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 виданий 27.02.2009 року органом 0701.

Підставою для обмеження у виїзді за кордон зазначає можливість ухилення боржника у виконанні рішення суду.

Ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 21 червня 2017 року подання задоволено.

Постановлено тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, закордонний паспорт серії серії НОМЕР_3 виданий 27.02.2009 року органом 0701, мешканця АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання ним своїх боргових зобов'язань.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати дану ухвалу та постановити нову ухвалу відмову з задоволені подання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити , а ухвалу скасувати з постановленням нової ухвали з наступних підстав.

При задоволенні подання головного державного виконавця Іваничівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Микитюка М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем надані докази, які підтверджують дії боржника , спрямовані на ухилення від виконання зобов'язань.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні в Іваничівському РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області знаходиться виконавчий лист № 156/2659/15-ц, виданий Іваничівським районним судом 18.05.2016 року про поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 68 305,50 грн. компенсації 1/2 частини вартості придбаного під час шлюбу автомобіля марки "Citroen Jumpy" 2000 року випуску, білого кольору, номер кузова НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_4

13.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання рішення, а саме: перевірено майновий стан боржника (а.с.4).

Згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє.

Як вбачається з листів головного управління ПФУ у Волинській області утримання з ОСОБА_1 відповідно до постанов ВП№ 514164181 та ВП № 51416132 від 04.11.2016 року про звернення стягнення на доходи боржника не проводиться, оскільки з 01.01.2013 року проводиться стягнення аліментів в розмірі ? частки від пенсії. Тобто із цих листів вбачається, що стягнення з доходів боржника за даним зобов'язанням не проводиться не з причини ухилення або вчинення боржником дій, спрямованих на ухилення від виконання грошових зобов»язань, а у зв'язку із тим, що розмір відрахувань за аліментними зобов»Язаннями сягає максимального.

Суд помилково зробив висновок про те, що факт повідомлення боржника про відкрите виконавче провадження та перевірка його майнового стану державним виконавцем є доказом ухилення божника від виконання зобов»язань. Наведені обставини указують не про ухилення, а про невиконання зобов»язань.

Право громадян України на пересування, в тому числі і залишення території України, закріплено у ст.33 Конституції України. У той же час Конституція України передбачає можливість обмеження наданих громадянинові прав у випадках, що не заборонені законом.

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 листопада 2016 року, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим підлягає з'ясуванню чи дійсно особа свідомо не виконувала зобов'язання, або невиконання зумовлено об'єктивними причинами.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що передбачено ст.377-1 ЦПК України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей зазначених у поданні, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов'язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно наявність умислу та інші факти, як обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

В даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують умисне ухилення боржника від виконання власних боргових зобов'язань.

Крім того, у даному судовому засіданні боржник ОСОБА_1 подав суду докази, з яких вбачається, що разом з ним проживають діти, народжені від шлюбу із стягувачем ОСОБА_4- ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є інвалідами з дитинства І групи. З наданих боржником виписки з історії хвороби ОСОБА_5 від 21.11.2016 року, товарних чеків на придбання ліків, розрахункових квитанцій до договору Добровільного медичного страхування, квитанцій про внесення благодійних внесків вбачається, що у листопаді 2016 року, у 2017 році, синові ОСОБА_5 двічі проведено операції у м. Києві, на які боржник поніс значні витрати. У судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що у зв»язку з необхідністю лікувати сина та нести на це витрати, він був позбавлений можливості сплачувати кошти на погашення заборгованості.

Отже, долучені до подання матеріали не дають підстав вважати, що боржник свідомо ухилявся від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а тому у суду не було передбачених законом підстав для обмеження останнього у праві виїзду за межі України та його тимчасового затримання.

Також, відповідно до положень ст. 122 ЦПК України на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом суддя відкриває провадження у цивільній справі (а у випадках, передбачених законом, відмовляє у відкритті провадження), про що постановляє відповідну ухвалу. Зазначена норма закону є обов'язковою і при розгляді справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відкриття провадження у справі суддею тягне за собою виникнення цивільного процесу з конкретним складом його учасників. Кожний учасник процесу посідає своє, визначене йому законом процесуальне становище і може користуватися наданими йому правами і нести процесуальні обов'язки.

Всупереч вказаним нормам, судом першої інстанції розглянуто подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та призначення подання до розгляду в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання у зв'язку з чим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України вона підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про відмову в задоволені подання.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іваничівського районного суду Волинської області від 21 червня 2017 року у в даній справі скасувати та постановити нову ухвалу.

В задоволенні подання головного державного виконавця Іваничівського РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області Микитюка М.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: