Справа № 347/1611/16
Провадження № 22-ц/779/821/2017
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Горблянського Я.Д., Матківського Р.Й.,

секретаря Петріва Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та визначення порядку користування житловим будинком, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про вселення та визначення порядку користування житловим будинком (а.с. 2-4).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2016 року зупинено провадження по даній справі до вирішення цивільної справи № 347/1601/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання (а.с. 48-49).

13.03.2017 ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про зупинення провадження по справі до вирішення цивільної справи № 347/1645/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділ частки в натурі (а.с. 71).

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та визначення порядку користування житловим будинком до вирішення цивільної справи № 347/1645/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділ частки в натурі (а.с. 89-90).

Позивач ОСОБА_2 оскаржив указану ухвалу в апеляційному порядку, оскільки вважає її незаконною, неправильною та такою, що підлягає скасуванню. На думку апелянта, судом безпідставно задоволено клопотання ОСОБА_3 про зупинення провадження по даній справі. В ухвалі суду вказано, що позивач не заперечує проти зупинення провадження, однак даний факт не відповідає дійсності. Апелянт зазначив, що обґрунтовував своє заперечення проти зупинення провадження тим, що відповідачка вигнала його у вересні 2016 року з житлового будинку. На даний час він не має де проживати, так як іншого житла крім будинку по АДРЕСА_1 і до якого він зареєстрований немає. Позивач вказав, що протягом осені і зими змушений спати на підлозі у приміщенні літньої кухні, в зв'язку з цим постійно хворіє. Апелянт зазначає, що пояснював ці обставини в суді першої інстанції, однак оскаржуваною ухвалою його знову позбавлено житла на тривалий час. На думку ОСОБА_2, висновок суду щодо зупинення провадження є неправильним і таким, що перешкоджає вирішенню справи по суті та суперечить вимогам ст. 156 ЖК України. Крім того, апелянт вважає, що судом взагалі не мотивовано з яких підстав суд прийшов до висновку про зупинення провадження, а тільки вказано, що позивач звернувся до ОСОБА_3 з зустрічною позовною заявою про визнання об'єктом спільної сумісної власності, виділ частки в натурі. При цьому судом не зазначено, яким чином вказана справа може вплинути на розгляд справи про вселення, а тому апелянт вважає, що є підстави для скасування ухвали і направлення її для продовження розгляду.

Просить скасувати ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У судовому засіданні апелянт просив апеляційну скаргу задовольнити з указаних у ній мотивів.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, в суд надійшло заперечення, в якому представниця апелянта просила відхилити апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення апелянта, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити з наступних мотивів.

Постановляючи ухвалу суд першої інстанції, керуючись п. 4 ст. 201 ЦПК України, зупинив провадження в даній цивільній справі, вважаючи, що розгляд справи про вселення та визначення порядку користування житловим будинком може прямо чи опосередковано вплинути на результат розгляду справи № 347/1645/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, що перебуває у спільній сумісній власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділ частки в натурі.

Такий висновок суду є необґрунтованим.

По-перше, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі, вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Відповідно до копії Довідки, виданої ВК Смодянської сільської ради Косівського району № 609 від 12.09.2016 ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 з 18.05.2011. В даному господарстві зареєстрована та проживає мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та власник будинку ОСОБА_3 (а.с. 11).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 18.08.2016 шлюб між сторонами було зареєстровано 12.07.2007 та розірвано - 18.08.2016 (а.с. 13).

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2016 року у позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання відмовлено (а.с. 52-53).

З копії зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 вбачається, що він звернувся до ОСОБА_3 із позовом про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя, виділ частки в натурі. Дана справа знаходиться на розгляді у судді Крилюк М.І. під № 347/1645/16 (а.с. 72-73).

Отже, апелянт не позбавлений права користування спірним житлом, але фактично користуватись ним не може. Вирішення спору про право власності у майбутньому не повинно позбавляти апелянта на захист свого права судом у даний час. Право користування житлом за цим позовом безпосередньо не пов'язане з спором про право власності на майно за іншим позовом. Висновок суду про передчасність розгляду цієї справи до вирішення справи не ґрунтується на обставинах справи і законі.

По-друге, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи. З огляду на зазначенні положення Конвенції апеляційний суд вважає, що зупинення провадження у справі не повинно призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а дана справа перебуває у провадженні суду з 13.09.2016.

Згідно п.4 ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи приписи ст. 311 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 311, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 31 березня 2017 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: Я.Д. Горблянський

Р.Й. Матківський