Справа № 574/987/17
Провадження №2/574/501/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2017 року Буринський районний суд Сумської області

у складі: головуючого - судді Бабічевої Л.П.

при секретарі Божок В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Буринь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Конотоп Сумської області померла її мачуха - ОСОБА_3, яка на момент смерті проживала одна. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі із земельної ділянки площею 2,3548 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 01.10.2004 року.

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчено 02.10.2006 року секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №121, в якому все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла у рівних частинах ОСОБА_4 та позивачці.

У шестимісячний строк ОСОБА_4 прийняв спадщину, подавши відповідну заяву до Буринської районної нотаріальної контори, на підставі якої була заведена спадкова справа.

Позивачка звернулася з питанням оформлення спадщини до приватного нотаріуса Буринського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_5, яка після витребування спадкової справи, повідомила, що позивачкою пропущено шестимісячний строк для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини та наявні розбіжності у написанні по батькові іншого спадкоємця та розбіжності у написанні прізвища спадкодавця у Державному акті, що унеможливить видати свідоцтво про право на спадщину на половину майна.

Для прийняття спадщини в порядку ч. 2 ст. 1272 ЦК України (за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини), позивачка намагалася звернутися до ОСОБА_4 але явилося, що останній ІНФОРМАЦІЯ_4 помер.

При таких обставинах, єдиним правовим способом захисту прав та інтересів позивачки є звернення до суду з даним позовом.

Строк для прийняття спадщини позивачка вважає, що нею пропущено з поважної причини, оскільки не знала про те, що необхідно в шестимісячний строк подавати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, тим паче вважала, що якщо має на руках Державний акт на право власності на земельну ділянку, а також заповіт на своє ім'я, то фактично набула право власності на спадкове майно, але дізналась від нотаріуса, що таке законодавство вже не діє., оскільки набрав чинності новий ЦК України, яким було встановлено нові правила.

Також у державному акті на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 01.10.2004 року, прізвище власника було записано як «ОСОБА_3», а відповідно до свідоцтва про смерть вона є «ОСОБА_3», в той час як після укладання шлюбу у 1984 році прізвище ОСОБА_3 стало «ОСОБА_3». Проте, даний державний акт на право власності на земельну ділянку помилково виданий на дошлюбне прізвище «ОСОБА_3».

Відділ Держгеокадастру повідомив, що відсутні юридичні підстави для видачі нового правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

У заповіті від 2.10.2006 року по батькові одного із спадкоємців, а саме, ОСОБА_4 вказано як «ОСОБА_4», що є відмінним від по батькові, зазначеного в його свідоцтві про смерть, де вказано - «ОСОБА_4». Виправити дану помилку не має можливості , оскіольки останній помер.

Вважає, що неправильне написання по батькові сталося із-за неуважності осіб, які заповнювали документи.

Тому позивачка просить визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3.

Встановити, що державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 01.10.2004 року, що виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 22.03.2002 року № 63 належить померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Конотоп Сумської області ОСОБА_3, та встановити, що заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області 02 жовтня 2006 року за № 121 від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_1 належить ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Конотоп Сумської області, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання позивачка та її представник - ОСОБА_9, яка діє на підставі довіреності, не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримуют, просять позов задовольнити ( а.с. 58, 61 ).

Представник відповідача - Михайлівської сільської ради Буринського району у судове засідання не з'явився, від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнає повністю (а.с. 32).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення ( а.с. 55).

Оскільки сторони подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, тому відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, а тому він підлягає повному задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3, яка на день смерті проживала та була зареєстрована сама в с.Михайлівка Буринського району ( а.с. 12, 46 ).

Згідно заповіту від 02.10.2006 року, посвідченого секретарем Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, за життя ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла в рівних частинах позивачці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області ( а.с. 7, 38).

З листа нотаріуса Буринського районного нотаріального округу від 23.08.2017 року №995/01-16 вбачається, що позивачці роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки остання пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини ( а.с. 45).

З копії спадкової справи № 223/2014 р. вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини звернувся 30.09.2014 року чоловік відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавались ( а.с. 21-22, 35-43).

З Державного акту на право власності на земельну діляну НОМЕР_2 від 01.10.2004 року вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 2,3548 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області ( а.с. 14).

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 від 18.02.1984 року, ОСОБА_4 ( батько позивачки) та ОСОБА_3 уклали шлюб 18.02.1984 року, після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові - «ОСОБА_4» та дружині - «ОСОБА_3» ( а.с. 8-9, 11).

Листом відділу Держгеокадастру у Буринському районі від 28.08.2017 року відмовлено у внесенні виправлень до державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 за відсутності передбачених законодавством повноважень щодо внесення виправлень ( а.с. 15)

У довідці Михайлівської сільської ради від 17.10.2017 року № 815 зазначено, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, була постійним мешканцем с.Михайлівка Буринського району, їй був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 , в якому допущено помилку в написанні прізвища, зазначено «ОСОБА_3» замість «ОСОБА_3» ( а.с. 54).

Судом встановлено, що дошлюбне прізвище померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 - «ОСОБА_3», з довідки Михайлівської сільської ради від 17.10.2017 року № 815 вбачається, що останній видавався державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, то враховуючи викладене суд доходить висновку, що при написанні прізвища ОСОБА_3 у вищевказаному державному акті на право власності на земельну ділянку була допущена помилка, замість правильного «ОСОБА_3» вказано дошлюбне прізвище - «ОСОБА_3».

Суд вважає, що сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, підтверджують той факт, що державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 належать саме ОСОБА_3.

У заповіті, який посвідчено 02.10.2006 року секретарем Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, зареєстрованого в реєстрі за №121, зазначено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті все своє майно заповіла позивачці та ОСОБА_4 ( а.с. 7). У даному заповіті по батькові другого спадкоємця вказано як «ОСОБА_4». З копії спадкової справи № 223/2014 р. вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 звернувся 30.09.2014 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в якій також зазначив, що іншим спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1, т.б. позивачка ( а.с. 36).

У свідоцтві про народження НОМЕР_4, яке виписане російської мовою, вказано по батькові ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - «ОСОБА_4» ( а.с. 10) . Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 71 рік помер ОСОБА_4 ( а.с. 21).

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що при написанні по батькові спадкоємця у вищевказаному заповіті була допущена помилка, замість правильного «ОСОБА_4» вказано - «ОСОБА_4», і дана обставина є очевидною.

Сукупність досліджених у судовому засіданні доказів, підтверджують той факт, що заповіт, який посвідчений 02.10.2006 року секретарем Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, від імені ОСОБА_3 фактично складений на користь позивачки та ОСОБА_4.

Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, а також заповіту.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, до теперішнього часу позивачка не отримала свідоцтво про право на спадщину і позбавлена такої можливості, оскільки нею пропущено передбачений ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка дійсно своєчасно не реалізувала свої спадкові права, адже через свою юридичну необізнаність вона не звернулась своєчасно задля прийняття спадщини до нотаріуса, оскільки мала оригінал державного акту на право власності на землю та заповіту, що давало їй підстави вважати, що вона фактично набула право на спадкове майно, а тому суд вважає, що позивачкою з поважних причин пропущено вищезазначений строк.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права інших осіб.

За таких обставин суд вважає за необхідне визначити позивачці додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також встановити вищевказані факти, які мають юридичне значення, та необхідні позивачці для оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_3.

На підставі викладеного,

керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України,

ст. ст.1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Контоп Буринського району Сумської області ОСОБА_3 тривалістю один місяць, який обчислювати з дня набрання рішенням законної сили.

Встановити, що державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 01 жовтня 2004 року, який виданий на підставі розпорядження голови Буринської районної державної адміністрації від 22.03.2002 року №63 на ім'я ОСОБА_3, належить ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Конотоп Сумської області.

Встановити факт, що заповіт, який посвідчений 02 жовтня 2006 року секретарем Михайлівської сільської ради Буринського району Сумської області, зареєстрований в реєстрі за №121, від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_1 фактично складений на користь ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м.Конотом Сумської област, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки с.Михайлівка Буринського району Сумської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Буринський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Бабічева Л.П.