У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Суддя Київського районного суду м. Харкова Зуб Г.А., розглянувши заяву Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за опалення та гарячу воду,-

в с т а н о в и в:

Представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить стягнути з боржників заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.12.2011 року по 31.05.2017 року в розмірі 34679 грн. 98 коп. та судові витрати в розмірі 800,00 грн.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що зазначена заява про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з боржників за опалення та гарячу воду за період з 01.12.2011 року по 31.05.2017 року не підлягає розгляду в порядку наказного провадження з наступних підстав.

Пункт 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» передбачає, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Вказана постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження орієнтує суди, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, загальна позовна давність, передбачена ст. 257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до заяви КП «ХТМ» та розрахунку суми боргу, заявник ставить питання про стягнення з боржників суми боргу за опалення та гарячу воду за період з 01.12.2011 року по 31.05.2017 року. Також, відповідно до відомостей АДП ГУ ДМС, УДМС в Харківській області від 26.07.2017 року, боржник ОСОБА_2 не зареєстрований за вказаною в заяві адресою.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

На підставі зазначеного та керуючись ч. 3 ст. 100, ч.2 ст. 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті заяви Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про видачу наказу про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за опалення та гарячу воду.

Розяснити заявнику про його право на звернення до суду з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя