справа № 439/697/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

секретаря судових засідань ОСОБА_1,

З участю позивача ОСОБА_2, її представника адвоката ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власником джерела підвищеної небезпеки, суд,-

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до відповідачів про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власником джерела підвищеної небезпеки, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно 50 000 гривень моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18 грудня 2015 року, приблизно о 17.00 год., водій відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 співвласником якого є також відповідач ОСОБА_6, рухаючись вулицею ОСОБА_7 м. Броди Львівської області у напрямку вул. ОСОБА_8, в темну пору доби вчинив на позивачку, пішохода, наїзд, внаслідок чого їй було заподіяно тілесні ушкодження у виді обширного синця в лівій лобно-скроневій ділянці голови, садна на обличчі зліва, струсу головного мозку, центрального переломо-вивиху головки лівої стегнової кістки із зламом дна кульшової западини, садна в нижній третині лівого стегна по зовнішній поверхні, синця на задній поверхні лівого стегна в нижній третині. Згідно висновку судово-медичної експертизи дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли бути спричинені під час дорожньо-транспортної пригоди - наїзду автомобіля на пішохода ОСОБА_2, незадовго до поступлення її 18.12.2015 року в лікувальний заклад та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя. Із 18.12.2015 року позивачка не може пересуватися без милиць, стала фактично калікою.

За даним фактом 18.12.215 р. слідчим СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУ НП України у Львівській області внесено відомості до ЄРДР за № 0001037, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. На підставі ст. 284 КПК України дане кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК У країни та розяснено її право на звернення до суду із позовом про відшкодування моральної шкоди за заподіяне каліцтво, внаслідок ДТП власником джерела підвищеної небезпеки. Позивачка вважає, що внаслідок наїзду на неї автомобіля НОМЕР_1, який є джерелом підвищеної небезпеки співвласниками (володільцями) якого є відповідачі їй була заподіяна велика моральна шкода, яку вона оцінює в 50 000 грн. Вона полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала і зазнає внаслідок каліцтва, з цього часу і по сьогодні, так як не може без милиць пересуватися. Каліцтво від даної ДТП завдало їй величезну травму, змінило все життя. Через нервові та моральні потрясіння позивачка важко захворіла, в неї змінився ритм життя. Позивачка перенесла великі моральні страждання, була позбавлена можливостей на довгий час реалізувати свої звички та бажання. Її страждання тривають і досі, бо вона втратила можливість ходити. Позивачка пережила душевний стрес, моральні страждання та переживання через зміну ритму життя, вона не може по сьогодні ввійти в нормальне життєве русло і зараз їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя, її стан здоровя досі не відновився, через що відчуває стійкий дискомфорт і невпевненість в майбутньому. У неї різко погіршився стан здоровя та самопочуття. Тому, із посиланням на вимоги ст.ст. 1167, 1187 ЦК України просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат ОСОБА_3 позов підтримали, дали пояснення аналогічні зазначеним у фабулі позовної заяви. Просять позов задовольнити в повному обсязі, оскільки фактично після ДТП позивачка втратила здоровя, довго лікувалася на стаціонарі і не могла працювати. На час ДТП вона працювала в УТОГ «Явір» і отримували заробітну плату в розмірі 1500-2000 грн., окрім цього вона є інвалідом ІІ групи і отримує пенсію в розмірі 1400 грн. В даний час в неї постійні головні болі, вона пересувається на милицях, оскільки необхідна дорога операція по заміні суглоба. Ствердила, що відповідачі не оплачували їй за лікування, коштів на руки не давали. Коли перебувала в реанімації, то витрати на лікування несли її діти.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 позов не визнав пояснив, що вини відповідача ОСОБА_4 у ДТП немає. З вини позивачки сталася ДТП, так як вона вийшла на проїжджу частину у невстановленому місці. На слідчому експерименті вона відтворювала обставини вчинення ДТП, які є нереальними, і не суміщаються із даними, які були зафіксовані в ході огляду місця події і складання схеми місця події. Відносно відповідача ОСОБА_4 винесена постанова про закриття кримінального провадження від 25.05.2017 р. по ст.284 ч.1 п.2 КПК, оскільки його вини не було встановлено. Вважає, що лише за вини самої позивачки, автомобіль наїхав на неї, оскільки водій був позбавлений можливості уникнути наїзду. Відразу після ДТП сестра відповідача цікавилася станом здоровя позивачки, оплачувала її перебування у реанімаційному відділенні. За час перебування в реанімації нею було відшкодовано дітям позивачки, які представляли чеки про оплату медикаментів, приблизно 6000-7000 грн., оскільки день перебування в реанімації обходився у 800-1000 грн. Вказує суду також на ту обставину, що відповідач не взмозі оплатити моральну шкоду, так як є інвалідом ІІ групи, йому було ампутовано ногу, тому він не працює, отримує мінімальну пенсію розмір якої становить 1320 грн.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не зявився, хоча в установленому законом порядку, через оголошення у пресі, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив і від нього не надходила заява про розгляд справи у його відсутності. Суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності відповідача ОСОБА_6, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача ОСОБА_4, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно положень ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено в судовому засіданні 18 грудня 2015 року, приблизно о 17.00год. ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_2 та рухаючись по вулиці І.Франка у м.Броди в напрямку виїзду із м.Броди вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка раптово вийшла на проїзну частину дороги за перехрестям вулиць 900 річчя Бродів та ОСОБА_7. В результаті наїзду ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта ОСОБА_9 від 29.01.2016, який міститься у матеріалах кримінального провадження №0001037 від 18.12.2015 р. у ОСОБА_2 при поступленні її 18 грудня 2015 року в Бродівську ЦРЛ та обстеженні було виявлено обширний синець на лівій лобно-скроневій ділянці голови, садно на обличчі зліва, струс головного мозку, центральний переломо-вивих головки лівої стегнової кістки із зламом дна кульшової западини, садно в нижній третині лівого стегна по зовнішній поверхні, синець на задній поверхні лівого стегна в нижній третині Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, могли бути спричинені під час дорожньо-транспортної пригоди наїзду легкового автомобіля на пішохода ОСОБА_2 незадовго до її поступлення 18 грудня 2015 р. в лікувальний заклад та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя (а.с.17).

У звязку з отриманим, внаслідок ДТП, ушкодженням здоровя позивачка ОСОБА_2 у період з 18.12.2015 року і по 21.12.2015 р. перебувала в реанімаційному відділенні Бродівської ЦРЛ. З 21.12.2015 року переведена в травматологічне відділення Броцівської ЦРЛ, де на стаціонарному лікуванні перебувала до 06.04.2016 р.(а.с.14).

25.05.2017 року начальником СВ Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_10 була винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі ст.284 ч.1 п.2 КПК України, у звязку із відсутністю в діях водія ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.77).

За загальним правилом, яке міститься в частині першій статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1187 ч.5 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно розяснень п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, повязану з використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд приходить до висновку, що з врахуванням правових підстав, визначених у ст.ст.1167 ч.2, 1187 ч.5 ЦК України, підлягає до часткового задоволення позовна вимога ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди із ОСОБА_4, який на час ДТП в порядку визначеному п.2.2 Правил дорожнього руху України керував транспортним засобом (а.с.16) і в результаті зіткнення пішохода з автомобілем - ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження.

Разом з тим суд вважає, що немає правових підстав для стягнення моральної шкоди із відповідача ОСОБА_6, який є власником транспортного засобу, а саме автомобіля ВАЗ 21061 р.н. В6597ІН, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ 28.07.2000 р. (а.с.16).

При цьому суд враховує розяснення п.6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» про те, що особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

П.2.2 Правил дорожнього руху України передбачає, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на це транспортний засіб.

Виходячи із вимог закону щодо розумності і справедливості при визначенні розміру морального відшкодування суд бере до уваги те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивачка зазнала фізичного болю та страждань, змінився спосіб її життя, тривалий час змушена пересуватися на милицях, проходити систематичні обстеження стану здоровя, їй доводиться докладати додаткових зусиль для організації свого повсякденного життя. При цьому суд враховує також те, що на час ДТП позивачка працювала та отримувала заробітну плату в розмірі 1500-2000 грн., внаслідок ДТП змушена була перебувати на лікування майже чотири місяці, втративши можливість працювати та отримувати заробітну плату, тому зважаючи на розмір її заробітної плати та час перебування у лікувальній установі, суд приходить до переконання, що достатнім та справедливим буде стягнення моральної шкоди у розмірі 6000 грн. При визначенні розміру для стягнення моральної шкоди суд враховує і те, що відповідач ОСОБА_4 не працює у звязку із станом здоровя, являється інвалідом ІІ групи, знаходиться на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Бродівської РДА та отримує соціальну допомогу як інвалід ІІ групи в розмірі близько 1320 грн. (а.с.68-69).

На основі повно і всебічно зясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

На підставі ст.ст.23,1167,1187 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, іпн. в користь ОСОБА_2 6 000 (шість тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_12