Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2017 р. Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Дорошинської В.Е.

при секретарі Лисенко К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про визнання недійсним кредитного договору, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18.12.2010 р. між ним та ПАТ КБ «Приват Банк» було складено анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг без номеру. Відповідно до умов якої позивач виявив бажання щодо оформлення платіжної картки кредитка «Універсальна» та визначив кредитний ліміт в розмірі 5000 грн. Вказана заява є , умови та правила надання банківських послуг в цілому складають між позивачемта Банком договір про надання послуг без номеру. Станом на 31.01.2016 року за вищевказаним договором б/н виникла заборгованість, яка становить 87 486,84 грн.

Зазначив, що з умовами вказаного кредитного договору б/н він ознайомився лише після того, як Банк звернувся до суду з позовом про стягнення вищевказаної кредитної заборгованості. Вважає вищевказаний кредитний договір б/н від 18.12.2010 р. недійсним, оскільки банком було допущено порушення вимог чинного законодавства, зокрема щодо ненадання позивачеві в письмовій формі повної та достовірної інформації про умови кредитування, суми кредитного ліміту, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, не було роз'яснено переваг та недоліків форм кредитування, які надавалися банком, в зв'язку з чим позивач був позбавлений можливості здійснити свідомий вибір на користь тієї або іншої схеми кредитування, реально оцінити суму переплати по кредиту за кожною схемою кредитування, а також доцільність отримання кредиту. Таким чином, банк замовчав важливу інформацію про умови кредитування, яка має бути надана споживачеві саме перед укладенням договору. Крім того, як вбачається з оспорюванного договору у ньому відсутні відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.3.2,3.4 розділу 3 Правил визнані обовязковими, не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Тобто в порушення ст..11 ЗУ «Про захист прав споживачів» Банк не надав повної інформації про умови кредитування договору. З цих підстав просить визнати кредитний договір б/н від 18.12.2010 року, укладений між ним ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» недійсним.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ КБ «Приват Банк» в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволені відмовити , оскільки позивач підписав анкету заяву про надання кредиту та був ознайомлений з умовами кредитування, жодних запитань стосовно надання кредиту під час укладання договору не виникало.

Вислухавши сторони, дослідивши надані письмові докази суд приходить до висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає з наступного, суд встановив, що між ОСОБА_1, та ПАТ КБ «Приват Банк» 18.12.2010 року було укладено кредитний договір б/н, а саме підписано анкету заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов якої ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 5000,00 на кредитну картку «Універсальна» та ознайомлено з умовами кредитування, що підтверджується датою та підписом позивача. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в судовому засіданні представником позивача, що позивачем умови договору належним чином не виконувалися в результаті чого станом на 31.01.2016 р. утворилась заборгованість, яка становить 87486,84 грн, яка складається з 13599,23 заборгованість за кредитом; 66598,56 заборгованість по процентам за користування кредитом; ; 2646,82 заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн штраф (фіксована частина); 4142,23 грн штраф (процентна складова).

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Дана норма Цивільного кодексу України поширюється в тому числі на свободу укладення договору.

На час підписання договорів позивач не вважав, що оспорюванний на даний час кредитний договір порушує його права як споживача.

Судом встановлено, що позивач під час укладення кредитного договору був ознайомлений з його умовами, оскільки відповідно до заяви анкети від 18.12.2010 року висловив своє волевиявлення на його укладення шляхом підписання даної анкети-заяви.

Згідно з ч. 2 ст. 1056 ЦК України позивач мав право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця.

Крім цього, відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» позивач мав право відкликати свою згоду (відмовитись) на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Проте, вказаних дій позивач не вчинив та уклав кредитний договір, висловивши у такий спосіб своє волевиявлення щодо укладення кредитного договору.

Частиною 7 ст.15 та ст.23 Закону України Про захист прав споживачів не передбачено визнання договору недійсним за умови ненадання повної інформації споживачу, а тому з цих підстав кредитний договір не може бути визнаний недійсним.

Крім того, дана обставина не впливає на чинність правочину, оскільки договір був укладеним, сторони виконували його умови і відповідно до зазначеного договору банк надав, а позивач отримав кредит.

Позивач відповідно до п.6 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини, не відмовився від його виконання, що свідчить про те, що він був згоден з умовами даного договору, а також не вимагав надання додаткової інформації по кредитному договору.

Стаття 18 Закону України Про захист прав споживачів передбачає визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Відповідно до положень вказаної статті, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача.

У частині третій ст.18 Закону України Про захист прав споживачів визначений перелік несправедливих умов договору, зокрема, встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обовязкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Частиною 5 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів передбачено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні, стосовно споживача, правила зміни відсоткової ставки.

Спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим до нього, оскільки при підписанні даного договору ОСОБА_1, ознайомився та погодився з його умовами, а посилання позивача на те, що він ознайомився з умовами банківського обслуговування лише після того, як банк звернувся з позовом про стягнення кредитної заборгованості, є безпідставним та не надано жодного доказу, що підтверджує дану обставину, а відтак проаналізувавши умови кредитного договору та встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність в останньому несправедливих умов та істотного дисбалансу прав споживача, а всі твердження позивача з даного приводу судом розцінюються як його спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить від його добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобовязань.

Враховуючи, що в ході розгляду справи суду не надано доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання вищевказаного кредитного договору недійсним, вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст.215,627,1056 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк», про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.Е. Дорошинська