Справа № 355/1339/16-ц
Провадження № 2/355/24/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2017 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Баришівська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу, визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Баришівська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу, визнання майна особистою приватною власністю.

Позовні вимоги мотивує тим, що вінвперше зустрівся з відповідачем по справі ОСОБА_2, в 2004 році на курорті у Східниці Львівської області. У січні 2005 року відповідач переїхала до нього в квартиру у місті Києві, і з цього часу вони проживали разом однією сім'єю без реєстрації шлюбу за адресою: 02096, АДРЕСА_1, вели спільний побут, господарство, мали спільний бюджет. Весь цей час відповідач ОСОБА_2 залишалася зареєстрованою за місцем проживання по іншій адресі у місті Нікополі, по проспекту Трубнікова. На час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а ні позивач - ОСОБА_1, а ні відповідач - ОСОБА_2, не перебували в зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах з іншими особами. Шлюбний договір між ними не укладався. Є свідки, які були вхожі в колишню сім'ю, де ОСОБА_1 та ОСОБА_2 часто зустрічалися з вищевказаними друзями, запрошували їх у гості, їздили разом у гості до них, проводили дозвілля, як за адресами проживання, так і на природі, на морі, тощо. Свідки добре обізнані стосовно історії сімейного життя позивача з відповідачем. У травні 2006 року з ОСОБА_2 сталося лихо, вона втратила праву руку. ОСОБА_1 весь цей час доглядав за нею, вчив обходитись у всьому лівою рукою: готувати, писати, тощо, він завжди був поруч з нею і намагався підтримувати як морально, так і фінансово. В тому ж 2006 році ОСОБА_1 за її ініціативою ОСОБА_2 повінчались. Оригінали документів, які стверджують факт вінчання, знаходяться у відповідача. У зв'язку із втратою правої руки, ОСОБА_3 не могла працювати. Фінансове забезпечення їх сім'ї повністю було на ОСОБА_1, так як на той час він мав хороші доходи. На бажання відповідача, щоб хоч якось її розрадити, підтримати та підняти настрій, ОСОБА_1 купуює на ім'я ОСОБА_2 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в с. Морозівка, вул. Московська, № 4, Баришівського району, Київської області загальною площею 0,595 га, з яких: 0,250 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,345 га для ведення особистого селянського господарства - та купує 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: с. Морозівка, вул. Московська, № 4, Баришівського району, Київської області. Цей факт стверджується договорами купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку від 16 грудня 2006 року за реєстровим № 2-5483, № 2-5486, які посвідчені державним нотаріусом Баришівської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4. Договір купівлі-продажу житлового будинку зареєстровано у Державному реєстрі правочинів, що стверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 16.12.2006 року, 09:03, № 3325292. Право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, зареєстровано Баришівським Бюро технічної інвентаризації, номер запису: 685, в книзі: 3, Реєстраційний номер: 13522411. Цей факт стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Баришівським Бюро технічної інвентаризації від 21.02.2007 року, номер витягу: 13651303. Оригінали цих документів знаходяться у відповідача.

Сплачені кошти за 1/2 частину житлового будинку та за земельну ділянку, є власними коштами та заощадженнями позивача. Більшу частину коштів було витрачено на купівлю від депозитів, які були відкриті у Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», а саме: з депозитного рахунку в іноземній валюті № 1831, відкритого 30 грудня 2004 року 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США 00 центів, еквівалент 84 889 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот вісімдесят дев'ять) гривень 00 копійок; з депозитного рахунку в іноземній валюті № 2165, відкритого 30 березня 2005 року - 16 500 (шістнадцять тисяч п'ятсот) доларів США 00 центів, еквівалент 83 325 (вісімдесят три тисячі триста двадцять п'ять) гривень 00 копійок; з депозитного рахунку в іноземній валюті № 2968, відкритого 30 грудня 2005 року 17 500 (сімнадцять тисяч п'ятсот) доларів США 00 центів, еквівалент 88 375 (вісімдесят вісім тисяч триста сімдесят п'ять) гривень 00 копійок. Цей факт стверджується Довідкою, виданою ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» від 22.09.2016 року № 211-1388; випискою банку за особовим рахунком 1831/USD за період з 30.12.2004 по 31.03.2005, дата закриття рахунку 31.03.2005, назва рахунку: деп. внесок згідно угоди № 1831, код НОМЕР_1 1831/USD за період з 01.04.2003 по 16.09.2016); випискою банку за особовим рахунком 2165/USD за період з 30.03.2005 по 13.01.2006, дата попередньої виписки (немає даних), дата закриття рахунку 13.01.2006, назва рахунку: деп. внесок згідно угоди № 2165, код НОМЕР_1 2165/USD за період з 01.04.2003 по 16.09.2016); випискою банку за особовим рахунком 2968/USD за період з 30.12.2005 по 27.11.2007. дата попередньої виписки (немає даних), дата закриття рахунку 27.11.2007, назва рахунку: деп. внесок згідно угоди № 2968, код НОМЕР_1 2968/USD за період з 01.04.2003 по 16.09.2016). Копії документів долучені до позовної заяви.

Зазначені кошти були здобуті, як результат праці ОСОБА_1, як суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи. Цей факт стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи № 06718, виданого 06 березня 1998 року Дарницькою районною державною адміністрацію міста Києва (дата внесення до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та інших обов'язкових платежів 02.10.1997). Копії документів долучені до позовної заяви.

Частина коштів, витрачених на купівлю 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки, є заощадженнями від заробітків, отриманих позивачем, під час тимчасової роботи за кордоном. Цей факт стверджується відмітками про перетин кордону у його паспорті Союзу Радянських Соціалістичних Республік 40 № 8605177, виданим Ч/М 03.09.1993 року. Копія паспорта долучена до позовної заяви.

Частину коштів у розмірі 3000 доларів США ОСОБА_1 взяв у борг у ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: 03150. м. Київ, вул. Велика Васильківська (стара назва Червоноармійська), буд. 145/1, АДРЕСА_2.

Ціну нерухомого майна, яке зареєстровано за відповідачем, ОСОБА_2, вартість нотаріального оформлення договорів купівлі-продажу, вартість державного мита, кошти сплачені до Пенсійного фонду, реєстрація права власності, на 1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки, повністю були сплачені позивачем ОСОБА_6. Обслуговування 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки, сплата земельного податку, здійснювалася також за кошти позивача.

Невдовзі, щоб зміцнити подружні стосунки, позивач з відповідачем вирішили зареєструвати шлюб. Цей факт стверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 045374, виданим Виконавчим комітетом Морозівської сільської ради Баришівського району Київської області 18 червня 2007 року, (актовий запис № 04). Копія Свідоцтва про шлюб долучена до позовної заяви.

ОСОБА_1 просить суд: встановити факт проживання його з відповідачем ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16 лютого 2006 року по 18 червня 2007 року; визнати майно - 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в с. Морозівка, вул. Московська. № 4, Баришівського району Київської області загальною площею 0,595 га, з них: 0.250 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0,345 га для ведення особистого селянського господарства, 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовану за адресою: с. Морозівка, вул. Московська, № 4, Баришівського району Київської області - особистою приватною власністю ОСОБА_1, де джерелом походження придбання якого були повністю його особисті кошти.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив суду, що він познайомився з ОСОБА_3 в Карпатах на курорті у селищі Східниця, Львівської області і у них були інтимні стосунки. Потім вона фактично в 2005 році з м. Нікополя переїхала до нього в місто Київ в квартиру АДРЕСА_3 на постійне місце проживання. Квартира складалась із двох жилих кімнат, де в одній проживав його син, а в іншій він з ОСОБА_2 Вона конфліктувала з його сином і син викликав тоді міліцію. В даній квартирі вони проживали до для смерті його матері, а потім стали проживати в квартирі матері в АДРЕСА_4, де проживають і по нині. На протязі шести місяців вони вдвох працювали у «олігарха» на прізвище Гончаров, де він був на посаді водія, а вона економкою. Жили разом, готували їжу. В 2006 році вони спільно сімейним підрядом почали працювати в маєтку у відомої на Україні людини на прізвище Масол, але в процесі роботи у ОСОБА_2 у ліфті відірвало руку і він два тижні не на крок не відходив від ОСОБА_3 в лікарні. Кормив її із ложки. Після виписки її з лікарні, не покинув ОСОБА_2, доглядав за нею, робив всю жіночу роботу, так як травма була дуже тяжка і процес реабілітації довгий, а однією рукою вона практично нічого не вміла тоді робити. Ніхто з її близьких та родичів не приїхали і нічим не допомогли. Він сам в лікарні вирішував всі питання щодо матеріальних витрат по її лікуванню, так і потім вдома від покупки продуктів харчування і всього іншого. Вона запропонувала йому повінчатись у церкві і вони повінчались у церкві в м. Києві по вул. Сімферопольська. В процесі її реабілатації вони проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2. Потім вона попросила його купити в селі будинок, так як знала що у нього на депозитних рахунках були значні збереження у іноземній валюті і він погодився. В селі Морозівка, Баришівського району, Київської області знайшли підходящий будинок, за який потрібно було сплатити 35 тисяч доларів США. У нього є шкільний товариш на прізвище ОСОБА_7, який був свідком у них на вінчанні. ОСОБА_2 знову запропонувала купити цей будинок на пополам з ОСОБА_7 ОСОБА_1 сказав, що потім можуть бути проблеми, але ОСОБА_8 вговорила його і будинок пополам з ОСОБА_7 був придбаний. За 1/2 частину будинку ОСОБА_1 платив свої особисті грошові кошти, так як у ОСОБА_2 грошей не було. ОСОБА_1 все нормально була нормальна сім,я, він заробляв хороші гроші. Окрім того його мама залишила після смерті йому і його брату в м. Києві двох кімнатну квартиру і так прожили біля п,яти років, а всього він з нею прожив 11 років. Потім дочки ОСОБА_2 відселили його брата. На протязі семи років він оплачував ОСОБА_2 роботу адвокатів в судах по поводу розподілу з ОСОБА_7 житлового будинку та земельної ділянки в селі Морозівка. У квітні-травні 2016 року ОСОБА_2 викрала у нього його мами документи на квартиру і було прийняте рішення розлучитись з нею. Він запропонував їй розділити особові рахунки на квартиру, але вона захотіла отримати гроші за одну із кімнат квартири, де вона зайняла собі більшу кімнату і поставила в дверях замок.

Представник позивача ОСОБА_9 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила суду, що дата проживання однією сім,єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була ними скорегована відповідно до наявних документів у справі. Факт наявності у позивача особисто належних йому грошових коштів підтверджується банківською довідкою про наявність у ОСОБА_1 таких грошових коштів в доларовому еквіваленті, показання свідків з боку ОСОБА_1 про його доходи. Свідок ОСОБА_7 підтвердив сухі факти придбання будинку ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, де гроші за придбаний будинок платив ОСОБА_1, а не ОСОБА_2, так як у неї грошей не було. Якщо брат ОСОБА_2 супроводжував її з м. Нікополя, то чому не був присутній у нотаріуса при укладанні договору купівлі-продажу нерухомого майна. Окрім того ОСОБА_7 з ОСОБА_1 вирішували питання ремонту будинку та погашення існуючої заборгованості, а не ОСОБА_2. Факт вінчання,- це не просто дружба між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а наявні високі почуття.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого позову та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Те, що стверджує ОСОБА_1, ОСОБА_2 вважає неправдою. ОСОБА_2 наполягає на тому, що будинок в селі Морозівка вона купувала сама в грудні 2006 року. А з січня 2007 року в будинку почали проживати її дочка ОСОБА_10,я Володимирівна, потім в кінці на початку лютого приїхала її мама ОСОБА_11. Спільно нажитого майна, як стверджує ОСОБА_2 у неї з ОСОБА_1 не було. Вони почали спільно проживати після смерті мами ОСОБА_1. З ОСОБА_1 вона познайомилась в 2004 році на курорті у Східниці Львівської області, де він там надавав їй знаки уваги і у них був курортний роман. Він запросив її до себе в гості і вона їздила до нього в м. Київ, зупинялась у нього в квартирі, або у його товариша і потім поверталась назад в м. Нікополь до свого чоловіка. Так було до 2005 року. В 2005 році вона в м. Києві знайшла собі роботу економки. ОСОБА_1 запропонував роботу на більш вигідних умовах, де у неї 15.05.2006 року сталась травма руки. ОСОБА_1 тоді її підтримав, оплачував лікування. Потім у м. Нікополі по місцю своєї реєстрації вона оформила інвалідність. Із своїм колишнім чоловіком вона офіційно розірвала шлюб 15 лютого 2006 року. До жовтня-листопада 2006 року вона мешкала в м. Нікополі, де її колишній чоловік дав їй гроші, так як у неї з ним наладились відносини, але вона потім дізналась про його відносини з іншою жінкою. ОСОБА_1 запропонував їй з ним обвінчатись і з часом наполіг на одруження, хоч вона була проти одруження. Бюджет у них був різний і на утриманні вона у ОСОБА_1 ніколи не була. Потім вона поїхала в м. Нікополь і на ті гроші, що були у неї, купила в селі Морозівка житловий будинок. З ОСОБА_1 вона знайома 12 років. Перший чоловік знав, що вона знаходилась у лікарні, але не знав про те, що з нею трапилось. Ні він, а ні їх діти не відвідували її в лікарні та не приїздили до неї. В лікарні вона знаходилась два тижні і місяць, то у ОСОБА_1 то у його товариша ОСОБА_12, так як у неї одночасно, як з ОСОБА_12 так і з ОСОБА_1 були відносини. Перший чоловік її дуже підтримував, возив до лікарів і догадувався про її стосунки з ОСОБА_1 та дав їй 20 тис. доларів для купівлі будинку під розписку. ОСОБА_1П декілька разів возив її дивитись будинки. ОСОБА_1 запропонував їй дольову участь у купівлі будинку, але вона відмовилась, так як будинок купляла для того, щоб там жити. Вінчання з ОСОБА_1 відбувалось у церкві в м. Києві. Вона жаліла його і вінчалась не для того щоб жити з ним разом. З ОСОБА_13 вона прожила 23 роки і на даний час вони, як рідні люди. Коли вона з Києва приїздила в м. Нікополь, та на той час у неї з ОСОБА_1 були близькі стосунки, вони продовжувались і після отримання нею травми. В м. Києві в квартирі по вул. Привокзальній вона спала з ОСОБА_1 в одному ліжку під різними одіялами. По завершенню судового розгляду справи ОСОБА_2 ствердила ту обставину, що у неї з ОСОБА_1 були інтимні стосунки.

Представник відповідача ОСОБА_14 в судовому засіданні також заперечувала проти заявленого позову та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та пояснила, що ОСОБА_2 з 1982 року по 15.02.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі із своїм першим чоловіком і колишній чоловік сплатив їй кошти для проживання. У неї частково були якісь заощадження, крім тих грошей що дав їй перший чоловік. Свідки бачили, як вони проживали і не здогадувались, що шлюб у них розірваний. ОСОБА_14 вважає, що немає належних доказів, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 постійно проживали разом, вели спільне господарство. Вінчання проходить після реєстрації шлюбу, а у них навпаки. На переконання представника відповідача, ОСОБА_7 надав суду недостовірні показання.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Баришівська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Київській області в особі державного нотаріуса ОСОБА_15, в судовому засіданні підтвердила факт оформлення нерухомого майна в селі Морозівка по вул. Московська, 4, Баришівського району, Київської області.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що він підтримує факт спільного проживання його батька з ОСОБА_2 Все почалося після поїздки батька на курорт у Східницю Львівської області. Тоді батько зателефонував йому і повідомив, що там зустрів жінку, яка йому сподобалась. Восени 2004 року ОСОБА_17 її вперше побачив. Вона прожала у них декілька днів, а потім повернулась у м. Нікополь. На початку 2005 року після свят ОСОБА_2 переїхала до них, де почалося спільне проживання її з батьком. У них була сімейна пара, як у стосунках із знайомими, так і у стосунках між собою. Вона нікуди не від,їжджала, вони вели спільно бюджет, проживали в двокімнатній квартирі №115 по вул. Привокзальна в м. Києві, займали більшу кімнату. Свідок мав свої полиці в холодильнику, а вони свої. ОСОБА_2 робила свідку зауваження, але в цілому жили дружньо. ОСОБА_2 дуже добре відзивалась про його батька і казала, що з ним згідна зустріти свою старість. Протягом 2005 року батько знайомив ОСОБА_2 із своїми друзями та знайомими. Батько в той час працював, але вони шукали роботу під сімейний підряд і знайшли. Син повідомив батька, що хоче створити сім,ю і що має дівчину. Доки вони працювали на виїзді за сімейним підрядом, до нього переїхала жити дівчина і це тривало доки, поки ОСОБА_2 не втратила руку. Трагедія сталася в середині травня 2006 року. Батько сказав, що ОСОБА_8 знаходиться у лікарні і він від неї не відходить. Після лікарні батько сказав, що їй потрібна реабілітація, час для одужання, і що її потрібно помістити в кімнаті, де він з нею проживали раніше. А тому батько попросив його посприяти, щоб реабілітаційний період проходив спокійно бо він музикант. Протягом двох місяців, а можливо і більше ОСОБА_2 проживала в квартирі у великій кімнаті. Трагедія змусила батька звільнитись з роботи і батько ввесь свій час присвятив догляду за своєю дружиною. Вона постійно знаходилась у кімнаті і свідок її не турбував та не може пригадати, що хтось із її родичів приїздив провідати її. Біля неї був лише його батько. Після реабілітаційного періоду батько визвав його на розмову і сказав, що він прийняв рішення про купівлю будинку та повідомив, що вони обвінчались у церкві та зареєстрували шлюб у РАГСі, - це був кінець 2006 року. У батька були значні грошові кошти на депозитному рахунку і у сина не було сумнівів, що будинок буде придбаний. Потім в кінці року він дізнався, що будинок був придбаний, але де саме не знав. Свідок віддав для будинку мебель: шафу, стільці, табуретки, крісла, посуд та допомагав завантажувати на автомобіль. ОСОБА_2 хотіла зустріти старість у селі, так як мала до цього навики. Де були дочки ОСОБА_18 в той час, коли вона хворіла, свідок не знає. Він лише один раз бачив її меншу дочку. Не був присутній при вінчанні, при реєстрації шлюбу та при купівлі будинку.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що ОСОБА_1 є його рідний брат, а ОСОБА_2 колишня дружина брата, з якою він познайомився на початку 2005 року, коли вона приїхала жити в квартиру на вул. Привокзальна в м. Києві. У ОСОБА_17 склалося враження що його менший брат та ОСОБА_2 створюють сім,ю, так як ходили разом тримаючись за руки. Свідку ОСОБА_2 говорила, що вона дуже любить його брата. Його брат ОСОБА_1 досить добре заробляв гроші і забезпечував сім,ю. В травні 2006 року ОСОБА_2 отримала травму і ОСОБА_1 два тижні не відходив від неї в лікарні. Після лікарні вони переїхали проживати в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_3. Брат допомагав їй в короткий термін пройти реабілітацію. ОСОБА_19 повідомив, що ОСОБА_8 хоче повінчатись, а згодом ще сказав, що вони спільно хочуть проживати в селі в будинку. ОСОБА_20 багато разів їздив по селах, шукав будинок. У нього не вистачало трохи грошей на купівлю будинку, але він їх знайшов. Він прийняв багато зусиль для того, щоб придбати будинок. Продовженням їх спільного життя була реєстрація шлюбу. З 2005 по 2007 роки у них були відносини, як чоловіка та жінки. Будинок був придбаний для проживання в ньому влітку. В той будинок в селі Морозівка ОСОБА_1 вкладав свої гроші та особисту працю. З ОСОБА_1, ОСОБА_2 та свідком відбувалися спільні вечері, зустрічались на свята, дні народження і такі зустрічі проходили десь один раз на місяць. ОСОБА_2 тоді на зустрічах характеризувала свого бувшого чоловіка негативно. ОСОБА_2 від ОСОБА_1 могла від,їхати не більше ніж на день, два. Він тоді знімав у Банку гроші і давав їй на поїздки. Вона брала у нього неодноразово гроші і свідок це бачив. Вона пішла працювати щоб бути разом з ним. ЇЇ дочок з 2005 року свідок не бачив і не спілкувався з ними.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що знає ОСОБА_1 на протязі 50 років, так як вчився з ним в одному класі 10 років. З ОСОБА_2 познайомився за один місяць перед купівлею будинку в селі Морозівка. Угода була укладена щодо купівлі-продажу 15.12.2006 року. ОСОБА_1 тоді запропонував йому разом купити будинок в селі Морозвка, а до цього кожний окремо шукав собі варіанти придбання будинку. Раніше вони подивились декілька будинків, а потім приїхали в село Морозівка, Баришівського району. З ними були присутні жінки. На той час ОСОБА_1 ще не зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 Вони поговорили з господарями, вирішили подумати. Гроші на купівлю будинку у ОСОБА_7 були. ОСОБА_1 теж відкладав гроші в Банку. Напередодні вони прийшли в нотаріальну контору, де їм був показаний екземпляр договору, в якому було записане прізвище ОСОБА_2, а не ОСОБА_1 ОСОБА_21 ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_1, - «чому так він робить?», і ОСОБА_1 відповів, що так як ОСОБА_2 являється інвалідом другої групи то у неї відповідно є пільги при оформленні будинку та щодо сплати податків. ОСОБА_7 сказав що подумає, так як будинок не був двох квартирний. Після чого він пішов товаришу на зустріч, хоч його відмовляли інші його товариші, але врешті він погодився та оформили купівлю продаж будинку. Всі витрати по купівлі 1/2 частини будинку проводив за свої власні кошти ОСОБА_1 Навіть ОСОБА_7 дав йому в борг 500 доларів США на оплату квитанцій. В нотаріуса також оформили і по 1/2 частині купівлі-продажу земельної ділянки, де будинок знаходився не посередині земельної ділянки, площа якої була біля 0.60 га. ОСОБА_2 сказала ОСОБА_7, що не хоче бути комусь щось винна, і що віддасть ОСОБА_1 гроші за 1/2 частину будинку та земельної ділянки. Але насправді грошей у неї не було і немає. Він з ОСОБА_1 за будинок сплатили кожний по 15500 доларів США. ОСОБА_2 проживала у ОСОБА_1, він її харчував, одягав, не кинув, коли вона отримала травму і стала інвалідом та доглядав її. Після купівлі нерухомого майна, ОСОБА_1 запропонував кинути жребій, кому яка частина будинку дістанеться, але ОСОБА_7 сказав, щоб він без жребія вибрав собі частину будинку. При цьому були присутні свідки. Через деякий час ОСОБА_1 повернув йому борг в сумі 500 доларів США. ОСОБА_1 з ОСОБА_2 ніколи не проживали в с. Морозівка в придбаному ОСОБА_1 будинку. При оформленні купівлі-продажу будинку у нотаріальній конторі ОСОБА_2 ввесь час сиділа в автомобілі і нічого не оплачувала, але договір купівлі-продажу підписувала вона. ОСОБА_7 достовірно знає, що все нерухоме майно в с. Морозівка було придбане за гроші ОСОБА_1, які він знімав у банку. Потім все, що в послідуючому робилося в будинку ОСОБА_1 купляв за зароблені ним гроші, наймав людей на проведення робіт в будинку, разом з ними працював і платив їм свої особисті гроші. ОСОБА_2 вбалакала ОСОБА_1 повінчатись, де ОСОБА_7 був свідком на вінчанні. ОСОБА_7 вважає, що з боку ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_1 мала місце «афера» і у всі попередження з даного приводу, про які говорили товариші відносно ОСОБА_2 ОСОБА_1 не вірив.

Свідок ОСОБА_22 пояснила суду, що вона знає позивача та відповідача давно. ОСОБА_1 розлучився із своєю першою дружиною і познайомився з ОСОБА_2 в 2004 році. На новий 2005-й рік вона приїхала до нього з м. Нікополя з однією сумочкою в м. Київ і почала з ним разом жити. З ними в квартирі проживав також його син ОСОБА_20, з яким ОСОБА_2 влаштовувала сварки. ОСОБА_1 із сином працювали у будинках «олігархів». В 2006 році ОСОБА_2 у одному з будинків «олігархів» у ліфту відрізало руку і після цього вона ніде не працювала. ОСОБА_1 сам за нею доглядав і свідок нікого з її родичів взагалі не бачила. Так як ОСОБА_1 є добрим і порядним чоловіком то і попав в таку неприємну ситуацію. Він тоді їм усім (своїм друзям) говорив, що буде тепер з нею жити до кінця і інших жінок у нього не було. У ОСОБА_1 в м. Києві біля центрального залізничного вокзалу був ларьок і він там торгував та ще мав свій магазин. ОСОБА_22 стверджує, що ОСОБА_1 був дуже економною людиною і всі зароблені ним гроші відносив у ОСОБА_18. Свідок знає особисто, що у позивача були гроші на купівлю будинку та земельної ділянки. У ОСОБА_2 грошей взагалі не було. Будинок в с. Морозівка ОСОБА_1 купив за свої гроші , але оформив на ОСОБА_2 З 2005 по 2007 роки свідок не бачила взагалі, а ні матір, а ні брата ОСОБА_2 Спочатку після того горя, що спіткало ОСОБА_2 вони повінчались, а згодом офіційно одружилися. Потім на тривалі судові засідання з ОСОБА_7, з яким судилась ОСОБА_2 за 1/2 частину будинку, що купив ОСОБА_1 в селі Морозівка, він потратив біля 12 тисяч доларів США.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він навчався разом з позивачем в одному класі в м. Києві і після закінчення школи роз,їхались хто куди. В 2001 році була зустріч після закінчення 30 років школи і вони знову зустрілися та почали товаришувати. Так, як у ОСОБА_1 хворі нирки то він їздив лікуватись і на курорті познайомився з ОСОБА_2, яка в 2005 році переїхала до нього жити в м. Київ в двох кімнатну квартиру по вул. Привокзальна. ОСОБА_12 був присутній на їх вінчанні і у нього на дачі проводили дозвілля. У ОСОБА_1 в селі Сулимівка Бориспільського району була двоповерхова дача на площі 0.12 га, яку він в 2002 чи 2003 році продав. ОСОБА_12 допомагав ОСОБА_23 підшукувати в селі будинок. Появився варіант в селі Морозівка, де він купив напополам з їхнім однокласником ОСОБА_7 будинок. Гроші на купівлю будинку у ОСОБА_1 були, так як він продав дачу, а ще у нього в м. Києві на «Печерську» був магазин, де продавались парфуми та продукти харчування. З цього магазину він мав дохід. У неї грошей не було. Коли ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_1 в м. Києві в квартирі на вул. Привокзальній, вона сварилась з його сином ОСОБА_24 і після чергової сварки ОСОБА_1 з ОСОБА_2 пішли жити на квартиру до мами ОСОБА_1 ОСОБА_25. Потім вони проживали у 2-х бізнесменів і там працювали. Коли сталася трагедія з ОСОБА_2 і вона залишилась без руки, ОСОБА_1 звільнився з роботи та доглядав ОСОБА_2, дуже сильно переживав за неї, любив її, здмухував з неї пилинки. В лікарні був тільки ОСОБА_1, він практично жив у лікарні з нею. ЇЇ родичі взагалі йому не допомагали її ставити на ноги, їх там не було. ОСОБА_12 стверджує це тому, що він привозив ОСОБА_1 в лікарню продукти та памперси для ОСОБА_2 Після того, як їй стало краще, вони повінчались та жили в його мами в квартирі в меншій кімнаті, а в більшій кімнаті проживав його брат ОСОБА_17. На вінчанні свідками були ОСОБА_7 та дружина ОСОБА_12 У ОСОБА_2 є дві дочки і у ОСОБА_1 до них було батьківське відношення. Свою кімнату в квартирі мама заповіла ОСОБА_1. Його брат купив собі іншу квартиру в Києві і з,їхав звідти. У ОСОБА_2 відбулась сварка з ОСОБА_7 та його дружиною за будинок в с. Морозівка. Так, як ОСОБА_2 не працювала то за всі ті роки, що ОСОБА_2 судилася з ОСОБА_7, ОСОБА_1 платив адвокатам гроші. Він також сплачує всі комунальні послуги за квартиру в м. Києві. Першого чоловіка ОСОБА_2 свідок ніколи не бачив. ОСОБА_1 їй у їх подружньому житті не зраджував. До того часу поки ОСОБА_1 в будинку в селі Морозівка не провів газ, поставив газовий котел зробив отоплення, замінив електрообладнання, до того часу ніхто з родичів ОСОБА_2 там не появлявся. Після реєстрації Шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_1 в будинку в селі Морозівка появилась мати ОСОБА_2. В 2005-2007 роках ОСОБА_2 з ОСОБА_1 проживали разом. У них були сімейні відносини (любов) на завись усім. Вони кожного року за його кошти їздили на курорт у Східницю Львівської області. ОСОБА_2 хоче просто на даний час всім представити ОСОБА_1, начебто він «бомж».

Свідок ОСОБА_26 пояснив суду, що він проживає в м. Києві, знає позивача та відповідача по справі. Його з ними познайомив у себе на дачі ОСОБА_12. Свідок знає, що ОСОБА_1 за свої власні грошові кошти придбав в селі Морозівка будинок. ОСОБА_3 ОСОБА_26 знає з 2005 року. Після трагедії з ОСОБА_2, ОСОБА_1 здував з неї пилинки.

Свідок ОСОБА_27 пояснив суду, що знає ОСОБА_1 з 1988 року, так як працював у ОСОБА_1 в кіоску продавцем. ОСОБА_1 мав фінансову можливість сам придбати у власність земельну ділянку з житловим будинком в селі Морозівка, Баришівського району Київської області і про це він свідку тоді говорив сам. ОСОБА_27 мав доступ до фінансів ОСОБА_1, так як у них був спільний бізнес і кожний мав щомісячний дохід по 1 тис. доларів США. На час купівлі в с. Морозівка житлового будинку у ОСОБА_1 в наявності було 17 тис. доларів США, а ще він продав за 8 тис. доларів США магазин.

Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що він товаришує з ОСОБА_1 з 1988 року, так як разом працювали і заробляли від 500 до 1 тис. доларів США. На початку грудня 2006 року ОСОБА_1 звертався до нього з проханням дати йому в борг 3 тис. доларів США під розписку для купівлі житлового будинку. ОСОБА_1 йому говорив, що у нього в банку на рахунку є біля 16 тис. доларів США. І тоді з його слів дізнався про його спільне проживання з ОСОБА_2, яку свідок вперше побачив у себе на дні народження 11.02.2007 року. Повернув ОСОБА_1 борг через 6 місяців.

Свідок ОСОБА_28 Георгієвич пояснив суду, що він проживає в м. Нікополі і ОСОБА_2 знає давно, так як товаришує з її братом, а з її чоловіком ОСОБА_13 разом працював. Проживали вони в ІНФОРМАЦІЯ_4. Після отримання нею травми, свідок з її братом ОСОБА_29 зустріли її на залізничному вокзалі в м. Нікополі та відвезли в село Олексіївку, де вона жила все літо. При яких обставинах ОСОБА_2 отримала травму він не знає. Із своїм чоловіком ОСОБА_30 у неї були нормальні стосунки, як у подружжя і тоді коли у неї була травмована рука. ЇЇ чоловік працював в МЧС і зарплата у нього була невелика. Потім ОСОБА_2 з братом ОСОБА_29 в кінці осені чи зимою поїхали в м. Київ купувати будинок. На наступний рік свідок приїздив до них в село Морозівка, де вже проживав її брат ОСОБА_29 з їх мамою на ім,я ОСОБА_11. ОСОБА_1 він бачить вперше тут в судовому засіданні. Юра говорив, що їздив з ОСОБА_2 купувати будинок, але грошей у них він не бачив.

Свідок ОСОБА_31 пояснив суду, що знає ОСОБА_2 з 2004 року, так як з ОСОБА_28 приїздили до них в село Олексіївку на рибалку. Після лиха, що сталося з ОСОБА_2, свідок бачив її в травні 2006 року, коли вона приїхала з м. Києва в село Олексіївку. Про стосунки ОСОБА_2 з ОСОБА_1 йому нічого не відомо і його він бачить вперше в суді. А із своїм чоловіком ОСОБА_30 вони жили дружньо, як чоловік з жінкою.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що відповідачка ОСОБА_2 - це колишня його дружина, з якою він припинив всякі відносини 15.02.2006 року. При розлученні спільне майно вони не ділили між собою. Позивача ОСОБА_1 він не знає. ОСОБА_2 йому говорила, що працює в м. Києві, а про те що у неї є якийсь чоловік, не казала. Він нічого не знав про отриману нею травму руки. Має якусь розписку, яку відмовляється надати суду.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, представника відповідача, свідків по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживав разом з відповідачем ОСОБА_2 однією сім,єю без реєстрації шлюбу з 16 лютого 2006 року по 18 червня 2007 року, тобто з часу офіційного розірвання шлюбу ОСОБА_2 із своїм першим чоловіком і до офіційної реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 Окрім зазначених та переконливих доказів фактичного проживання позивача з відповідачем в зазначений період, безспірним є, та стверджується сторонами і свідками також те, що ОСОБА_1 познайомився з ОСОБА_2 в 2004 році на курорті у Східниці Львівської області. З початку Нового 2005 року з м. Нікополя ОСОБА_2 з однією сумочкою переїхала проживати до ОСОБА_1 в квартиру в м. Київ і ні про які заощадження, які мовляв у неї були, мову взагалі не вела. Факт проживання її з ОСОБА_1 однією сім,єю стверджують: син ОСОБА_1 ОСОБА_16, брат позивача ОСОБА_17 та свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_22, ОСОБА_12, ОСОБА_26, ОСОБА_5

До пояснень деяких свідків, а саме:ОСОБА_28 Георгієвича, ОСОБА_31, ОСОБА_13 суд ставиться критично, так як їх пояснення в суді є не об,єктивними, не достовірними, протирічать поясненням, як самої ОСОБА_2 так поясненям ОСОБА_1 та інших свідків по справі, а також не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_2 в судовому засіданні намагалась пояснити та довести, що в селі Морозівка по вул. Московська, 4, Баришівського району, Київської області вона придбала за власні кошти 1/2 частину житлового будинку та земельну ділянку, однак окрім словесних пояснень, інших яких-небудь достовірних даних суду не надала. ЇЇ пояснення в судовому засіданні також є не щирими, не об,єктивними, не містять поваги до людини, яка в час горя, яке спіткало ОСОБА_2, подала їй свою руку допомоги, не кинула її в біді, постійно була з нею поруч, доглядала її, займалась її лікуванням, реабілітацією. А свідки ОСОБА_2: ОСОБА_28, ОСОБА_31 та ОСОБА_13 також не надали достовірних свідчень щодо наявності у неї грошових заощаджень на час купівлі частини будинку та земельної ділянки в селі Морозівка, Баришівського району, Київської області.

Свідок ОСОБА_7, був безпосереднім учасником купівлі-продажу 16.12.2006 року в селі Морозівка по вул. Московська, 4, Баришівського району, Київської області 1/2 частини житлового будинку та земельної ділянки та достовірно знає, що грошові кошти за іншу1/2 частину житлового будинку та земельної ділянки були особистими збереженнями ОСОБА_1

Свідки: ОСОБА_12, ОСОБА_26, ОСОБА_27 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили наявність у ОСОБА_1 заощаджень для купівлі житлового будинку та земельної ділянки.

Дана обставина стверджується наявними виписками з ПАТ КБ «ПравексБанк» (а.с.22,23,24) та довідкою №211-1388 від 22.09.2016 року №1960 ПАТ КБ «ПравексБанк», яка надана ОСОБА_1 у тому, що в Банку були відкриті депозитні рахункина ОСОБА_1:

-30.12.2004 року відкрито депозитний рахунок в іноземній валюті №1831 на суму 16000.00 доларів США, який закінчився 30.03.2005 року;

-30.03.2005 року відкрито депозитний рахунок в іноземній валюті №2165 на суму 16500.00 доларів США, який закінчився 30.12.2005 року

-30.12.2005 року відкрито депозитний рахунок в іноземній валюті №2968 на суму 17500.00 доларів США, який закінчився 04.01.2007 року.

ОСОБА_2 не змогла суду надати будь-які підтвердження наявності у неї, хоч якихось грошових заощаджень на період купівлі-продажу нерухомого майна в селі Морозівка по вул. Московська, 4 Баришівського району Київської області.

З наданих суду ОСОБА_1 фотографій ( т.1 а.с.93-104) вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 не були одне одному чужими людьми і проживали однією сім,єю. А намагання ОСОБА_2 звести їхні відносини на нівець та переконати суд у тому, що вінчання та одруження не що інше, як її жалість до нього, є не об,єктивними та надуманими і переслідують мету ошукати позивача. Однак всі ті дій з боку ОСОБА_1 по відношенню до ОСОБА_2 навіть в час, коли вона отримала травму, були проявом любові, ніжності та турботи до близької йому на той час людини. Навіть ОСОБА_7, мав сумніви та застереження товаришів щодо придбання будинку на двох осіб. А коли дізнався, що ОСОБА_1 ще вирішив оформити купівлю-продаж 1/2 частину будинку та земельної ділянки на ОСОБА_2, вкладуючи свої особисті грошові кошти, посилаючись на те, що вона є їнвалідом 2-ї групи і при укладенні угоди він нестиме менші витрати, сумніви ОСОБА_7 не зменшились. В результаті, в послідуючому мали місце позови до суду ОСОБА_2 до ОСОБА_7

Суд вважає, що 1/2 частина житлового будинку та земельної ділянки по вул. Московська, 4 в селі Морозівка Баришівського району Київської області була придбана на грошові кошти ОСОБА_1, він заощадив до початку його відносин з ОСОБА_2

Суд також визнає факт проживання позивача та відповідача однією сім,єю без реєстрації шлюбу з січня 2005 року по 18 червня 2007 року і це стверджується добутими та встановленими в суді доказами.

Суд вважає, що є достатньо підстав визнати за ОСОБА_1особистою приватною власністю 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в селі Морозівка, вул. Московська, № 4, Баришівського району, Київської області загальною площею 0.595 га, з них 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0.345 га для ведення особистого селянського господарства та 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовану за адресою: село Морозівка, вул. Московська, № 4, Баришівського району, Київської області, де джерелом походження придбаного майна були його особисті кошти.

Так, згідночастини 2 статті 3 ОСОБА_32 кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до статті 74 ОСОБА_32 кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

Зазначене свідчить про доведеність в судовому засіданні наявність існування з січня 2005 року по 18 червня 2007 року сім,ї без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Згідно ст. 70 ч. 1 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісно власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чиїх обох.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_1 має право користуватися своїм майном на власний розсуд.

Статтею 344 ЦК України також передбачено, що особа набуває право власності на майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно , що підлягає реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухомі речі підлягають державній реєстрації.

Згідно ст. 13 ч. 3 Конституції України держава забезпечує захистправ усіх суб'єктів права власності і господарювання,соціальну спрямованість економіки.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним.Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чиобмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до правової позиції висловленої Верховним судом України при розгляді справи № 6-2641- цс 5, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ОСОБА_32 кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). ОСОБА_32 кодексу України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв'язку з викладеним у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлені судом обставини також стверджуються:

-ксерокопією паспорта позивача ОСОБА_1, серія СО №107226, виданого 02 квітня 1999 року ;

-ксерокопією свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2, серія 1-ОК №045374, видане 18.06.2007 року;

-ксерокопією пенсійного посвідчення ОСОБА_1;

-ксерокопією довідки до акту огляду МСЕК серія КИО-1 №326668 на ОСОБА_2 (2-га група інвалідності з 01.04.2009 року);

-ксерокопіями фотографій, на яких поруч з ОСОБА_1 є ОСОБА_21( т.1 а.с.93-104) на яких не відображено почуття жалю з боку ОСОБА_2 до ОСОБА_1;

- ксерокопією довідки «Правекс-Банку» №211-1388 від 22.09.2016 року; (т.1 а.с.20);

- ксерокопіями Банківських виписок (т.1 а.с.21-23);

- ксерокопією свідоцтва про державну реєстрацію суб,єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 та інше (т.1 а.с.29-31);

-ксерокопіями товарних чеків №12,13,15 на придбання будівельних матеріалів за 2007 рік (т.1 а.с.31);

-ксерокопією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.12.2006 року;

-ксерокопією витягу з Державного реєстру правочинів від 16.12.2006 року, де набувачем на житловий будинок за адресою: с. Морозівка, вул. Московська, 4, Баришівського району, Київської області зазначена ОСОБА_2 (т.2 а.с.16);

-ксерокопією ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 16.03.2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про визнання порядку користування земельною ділянкою та відшкодування майнової і моральної шкоди (т.2 а.с.44-46), де апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення суду залишена без задоволення;

- копією рішення Баришівського районного суду Київської області від 03.12.2015 року (справа №355/67/15ц, провадження №2/355/74/15) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 про поділ житлового будинку та земельної ділянки, де ОСОБА_2 судом було відмовлено в задоволенні позовних вимог;

- ксерокопією трудової книжки ОСОБА_1;

- ксерокопією закордонного паспорта ОСОБА_1;

-іншими матеріалами справи.

За таких обставин позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 28, 76-78, 81, 258, 263, 268, 272, 352, 354, 355 ЦПК України (в редакції 28.11.2017 року), ст.ст. 3, 63, 65, 69, ,70, 74 Сімейного кодексу України, п.п. 20, 22-25, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Баришівська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання факту проживання однією сім,єю без реєстрації шлюбу, визнання майна особистою приватною власністю задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстрацйний № НОМЕР_1) однією сім,єю без реєстрації шлюбу з 16 лютого 2006 року по 18 червня 2007 року з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний №).

Визнати майно:

- 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в селі Морозівка, вул. Московська, № 4, Баришівського району, Київської області загальною площею 0.595 га, з них 0.250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, 0.345 га для ведення особистого селянського господарства;

- 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташовану за адресою: село Морозівка, вул. Московська, № 4, Баришівського району, Київської області;

особистою приватною власністю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (реєстрацйний № НОМЕР_1), де джерелом походження придбаного майна були його особисті кошти.

У стягненні з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6 (ідетифікаційний №), яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8 (ідентифікаційний № НОМЕР_1), зареєстрований за адресою: м .Київ, АДРЕСА_5, судові витрати в розмірі 4551 грн. 21 коп., сплачені ним при подачі до суду позовної заяви - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси, та або обов,язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_30