Справа № 301/1084/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Готра Т.Ю., Собослой Г.Г.,

секретарі: Чучка Н.В.,

за участі сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Іршавського районного суду від 03 липня 2017 року у справі за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, де третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2017 року ОСОБА_5 звернулася в Іршавський районний суд з позовом до ОСОБА_1, де третя особа без самостійних вимог ОСОБА_6, про відшкодування шкоди.

Посилається на те, що 06.01.2017 року о 19 годині 20 хв. відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки SЕАТ Согdоbа державний реєстраційний номер НОМЕР_3, по вул. Довговича в с. Довге, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який стояв на узбіччі, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.

Відповідно до постанови Іршавського районного суду від 24 січня 2017 року відповідача було визнано винним у вище зазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді позбавлення керувати транспортними засобами строком на 6 місяців. Позивачка є належним користувачем автомобіля НОМЕР_2, а ОСОБА_6 є власником вказаного транспортного засобу, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4

В результаті ДТП, яка сталася 06.01.2017 року, автомобілю НОМЕР_1 були завдані механічні пошкодження, а саме був пошкоджений бампер автомобіля.

Вартість матеріальної шкоди автомобіля становить 16092 грн., що стверджується нарядом-замовлення №ЗА-КЛ-0017192 від 15.05.2017 року.

Вважає, що відповідач, як винуватець ДТП та володілець джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки SЕАТ Согdоbа державний реєстраційний номер НОМЕР_3, повинен відшкодувати витрати, які необхідні для відновлення первинного стану автомобіля НОМЕР_1.

ОСОБА_5 неодноразово зверталася до відповідача з вимогами про отримання відшкодування в повному обсязі з підстав погашення витрат, що були завдані, однак він відмовляється відшкодувати завдану шкоду. Внаслідок ухилення відповідача від здійснення матеріального відшкодування вона вимушена звернутися до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права.

Внаслідок протиправних дій відповідача був порушений звичайний порядок і спосіб життя. Моральна шкода, яку він завдав полягає у настанні ДТП, необхідності вживати додаткових заходів для організації свого життя у зв'язку з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу та підготовкою до подання позову в суд. Крім того відповідач в добровільному порядку не відшкодував заподіяної матеріальної шкоди.

Просила суд постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 16092 ( шістнадцять тисяч дев'яносто дві ) гривень матеріальної та 10000 (десять тисяч ) гривень моральної шкоди.

Рішенням Іршавського районного суду від 03 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 16092 (шістнадцять тисяч дев'яносто дві) гривень матеріальної шкоди та 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок судових витрат.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом вірно встановлено, 06.01.2017 року о 19 годині 20 хв. відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки SЕАТ Согdоbа державний реєстраційний номер НОМЕР_3, по вул. Довговича в с. Довге, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, який стояв на узбіччі, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень.

В результаті ДТП, яка сталася 06.01.2017 року, автомобілю НОМЕР_1 були завдані механічні пошкодження, а саме був пошкоджений бампер автомобіля.

Вартість матеріальної шкоди автомобіля становить 16092 грн., що стверджується нарядом-замовлення №ЗА-КЛ-0017192 від 15.05.2017 року.

Пунктом 13 Постанови Пленуму № 4 зазначено,що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до постанови Іршавського районного суду від 24 січня 2017 року відповідача було визнано винним у вище зазначеній ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у вигляді позбавлення керувати транспортними засобами строком на 6 місяців. А позивач ОСОБА_5, була визнана потерпілою по даній ДТП.

Позивачка є належним користувачем автомобіля НОМЕР_2, а ОСОБА_6 є власником вказаного транспортного засобу, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4

Таким чином, в результаті ДТП, саме їй була заподіяна матеріальна шкода, яка складає 16092 грн.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, а також, як роз'яснено в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним судом України в справі № 6 - 2808 цс 15 , потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що вартість відновлюваного ремонту могла бути встановлена тільки висновком спеціаліста-автотоварознавця або висновком автотоварознавчої експертизи. При цьому апелянт вказує, що він звертався до суду щодо проведення експертизи. Таке твердження апелянта не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи відсутнє таке клопотання.

Суд при визначенні розміру належного відшкодування керувався, вимогами ч. 2 ст. 1192 ЦК України, за якою розмір збитків, що підлягали відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В апеляції, ОСОБА_1 вказує,що висновок суду ґрунтується на неналежному доказі наряді -замовлення від 15.05.2017 року та в суд не було надано оригіналу цього документу. Таке твердження апелянта також не відповідає дійсності, так як в судовому засідання був досліджений оригінал наряда-замовлення.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Іршавського районного суду від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді