Ухвала

іменем україни

27 вересня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., ПисаноїТ.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 07 червня 2006 року між ОСОБА_3 та відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитну угоду № 439-пк-2006, за умовами якої банк надав кредитні кошти у розмірі 15 000 грн, зі сплатою 0,0001 процентів річних за користування кредитом на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності, зі строком виконання до 07 червня 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 червня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором, в тому числі щодо сплати основного боргу, сплати щомісячних процентів і підвищених процентів, сплату комісійної винагороди, сплату неустойки за основним боргом та процентами, а також з відшкодування усіх збитків.

Зазначало, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2012 року змінено у частині розміру пені за несвоєчасне погашення заборгованості, стягнутої солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зменшено її з 16 508 грн 75 коп., до 1 624 грн та в частині розміру пені за несвоєчасне погашення комісії, зменшено її з 4 675 грн 13 коп., до 1624 грн.

Зменшено загальний розмір заборгованості, стягнутий солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 25 357 грн 22 коп., до 7 421 грн 34 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що обов'язок боржника сплачувати проценти, комісії та пеню за користування кредитом припиняється лише при повному погашенні заборгованості за кредитним договором, чого відповідачами зроблено не було, банк просив стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість з 01 лютого 2011 року по 05 січня 2015 року у розмірі 42 860 грн 08 коп., яка складається із: 7 064 грн 50 коп. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії; 35 795 грн 58 коп. - пеня за прострочення заборгованості за основним боргом кредиту, комісії.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 860 грн 08 коп. за період з 02 лютого 2011 року по 05 січня 2015 року, яка складається з: 7 064 грн 50 коп. - сума простроченої заборгованості з щомісячної комісії; 35 795 грн 58 коп. - пеня за прострочення заборгованості за основним боргом кредиту, комісії.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року змінено в частині розміру пені за прострочення заборгованості, комісії, стягнутої солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зменшено її з 35 795 грн 58 коп. до 7 000 грн.

Зменшено загальний розмір заборгованості, стягнутої солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 42 860 грн 08 коп. до 14 064 грн 50 коп.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року змінено в частині порядку та розміру стягнення з відповідачів на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» розміру судового збору та стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в рівних частинах судовий збір у розмірі 142 грн 70 коп.

У іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судами встановлено, що 07 червня 2006 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит»), правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитну угоду № 439-пк-2006 за умовами якої банк надав кредитні кошти у розмірі 15 000 грн, зі сплатою 0,0001 процентів річних за користування кредитом на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності, зі строком виконання до 07 червня 2009 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 07 червня 2006 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній зобов'язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне і повне виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором., в тому числі щодо сплати основного боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплату комісійної винагороди, сплату неустойки за основним боргом та процентами, а також з відшкодування усіх збитків.

З матеріалів справи убачається, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2013 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2012 року змінено у частині розміру пені за несвоєчасне погашення заборгованості, стягнутої солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», зменшено її з 16 508 грн 75 коп., до 1 624 грн та в частині розміру пені за несвоєчасне погашення комісії, зменшено її з 4 675 грн 13 коп., до 1624 грн.

Зменшено загальний розмір заборгованості, стягнутий солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» з 25 357 грн 22 коп., до 7 421 грн 34 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Під час апеляційного розгляду справи суду було надано копію постанови про закінчення виконавчого провадження від 27 листопада 2014 року, згідно з якою відповідачами погашена сума боргу у розмірі 7 770 грн 74 коп., тобто борг сплачено у повному обсязі.

Згідно з розрахунком позивача розмір заборгованості за процентами, комісії та пені за період з 01 лютого 2011 року по 05 січня 2015 року становить 42 860 грн 08 коп., та складається із: 7 064 грн 50 коп. - сума простроченої заборгованості по щомісячній комісії; 35 795 грн 58 коп. - пеня за прострочення заборгованості за основним боргом кредиту, комісії.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Враховуючи вищезазначені положення закону та у випадку не встановлення договором розміру процентів після спливу визначеного у договорі строку їх повернення, слід дійти висновку про визначення розміру процентів на рівні облікової ставки Національного банку України.

Окрім того, підлягають застосуванню положення статті 625 ЦК України із поєднанням зі статтею 1048 ЦК України у разі прострочення виконання боржником грошового зобов'язання.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України, прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень в порядку Глави 3 Розділу V ЦПК України у справі № 6-1412цс16 від 07 вересня 2016 року.

Вказаний висновок щодо застосування норм права, відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм.

Однак зазначена норма закону та положення договору залишилися поза увагою суду, який не визначив розміру заборгованості з урахуванням процентів на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами.

Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 серпня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М. Мазур

Т.О.Писана