Справа № 734/2855/17 Провадження № 22-ц/795/2045/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Бараненко С. М. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Козелецького районного суду від 25 вересня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Козелецького районного суду від 25 вересня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_5 про забезпечення її позову до ОСОБА_6 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дану ухвалу та постановити нову про задоволення її заяви, посилаючись на невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт наполягає на тому, що існують достатньо обгрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач вселила у частину будинку, що перейшла до неї в користування, інших мешканців, а потім і виставила свою частину будинку на продаж.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів в підтвердження причин, зазначених у заяві, у звязку з якими заявлена вимога про забезпечення доказів.

Апеляційний суд повністю погоджується із даним висновком суду.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог та особу відповідача.

Проте, ні в заяві про забезпечення позову, ні в судовому засіданні не було зясовано та встановлено тих обставин, з якими ч. 3 ст. 151 ЦПК України повязує можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_6на даний час є власницею 1/3 частини будинку. З акту від 13.06.2017 року (а.с.38) вбачається, що ОСОБА_6 вже продала свою частину будинку.

За викладених обставин, суд першої інстанції прийшов до законного і обґрунтованого висновку про те, що підстави для задоволення заяви ОСОБА_5 про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Козелецького районного суду від 25 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: