Справа № 758/1713/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Прокопенко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа: ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в лютому 2016 року звернулась до суду зпозовом, в якому просила в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки «AUDI», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1; квартиру АДРЕСА_7 квартиру АДРЕСА_8; визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1, та припинити право власності ОСОБА_4 на 1/3 частки вказаної квартири; визнати за ОСОБА_2 та за ОСОБА_4 в рівних долях по 1/2 частини за кожним право власності на квартиру АДРЕСА_2.Також просила встановити факт проживання однією сім»єю з відповідачем в період після розірвання шлюбу, а саме з 24.02.2015р. по 30.04.2015р.

17.11.2016 року третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_1 в порядку ст. 125 ЦПК України пред»явила позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа: ОСОБА_4, в якому просила встановити наступний порядок користування квартирою, яка є предметом поділу майна подружжя ( АДРЕСА_1.

В своїй заяві ОСОБА_1 просила виділити їй в користування жилу кімнату площею 11,8 кв.м., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - жилі кімнати площею 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м., місця загального користування залишити в спільному користуванні; зобов»язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні 1/3 частини квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення в квартиру; розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.01.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 про визнання майна об»єктом права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та визнання права власності залишено без розгляду на підставі її заяви.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні з урахуванням збільшення розміру позовних вимог просила суд також визначити долі спірної квартири АДРЕСА_1, які відповідають розміру житлових кімнат: 11,8 кв.м. - 25/84 частини квартири, кімнат 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м. - це 59/84 частини квартири, та стягнути з відповідачів на її користь вартість 2,6 кв.м - 43411,40 грн. Пояснила, що 10.10.2016 року набула у власність 1/3 частини цієї квартири за договором дарування, укладеним з ОСОБА_4 Відповідачі систематично чинять перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру, змінюють замки від вхідних дверей квртири, не надають доступу до житлового приміщення, чим порушують її законні права. Стосунки між сторонами склались вкрай напружені, відповідачі фотографували її в той час коли вона перебувала в ванній кімнаті, постійно погрожують фізичною розправою та заподіюють моральних страждань, не дивлячись на те, що ОСОБА_4 вже давно розірвав шлюб з ОСОБА_2 та створив нову сім»ю. Зазначила, що неодноразово зверталась до правоохоронних органів із заявою про перешкоджання у володінні1/3 частини квартири.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позовні вимоги не обґрунтовані та не ґрунтуються на вимогах законодавства, будь-яких перешкод у володінні належною позивачу частиною квартири відповідачами не чиниться.

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що оцінка вартості спірної квартири не відповідає дійсній ринкові вартості даного житлового приміщення. Разом з тим, на підтвердження цих обставин, на які посилається, жодного доказу не надала в порядку ст.60 ЦПК України, крім того, зазначила, що наміру щодо проведення оцінки майна за власною ініціативою не має, але категорично заперечувала проти будь-яких вимог позивача.

Представник 3-ї особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6 позов третьої особи з самостійними вимогами підтримала в повному обсязі. Зазначила, що позивач є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_4 на підставі договору дарування від 10.10.2016 року, а тому у відповідності до ст. 41 Конституції України її право є непорушним та підлягає судовому захисту. Враховуючи, що відповідачі не бажають вирішувати питання в позасудовому порядку, враховуючи неприязнені стосунки, які склались між ними, вимушена звернутись з даним позовом.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.12.1997 р. ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_3 придбано врівних долях кожному квартиру АДРЕСА_5, про що свідчить договір купівлі-продажу (а.с. 139-140, том ІІІ).

24.02.2015 р. шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу (том І, а.с. 8).

Станом на 07.10.2016 р. у вказаному житловому приміщенні були зареєстровані: ОСОБА_4 з 10.03.1998 р., ОСОБА_2 з 31.03.1998 р. та їх дочка ОСОБА_3 з 31.03.1998 р., що підтверджується довідкою форми №3 від 07.10.2016 р. (а.с.141, том ІІІ).

З 18.05.2016 року позивач ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 10.10.2016 року ОСОБА_4 безоплатно передав у власність ОСОБА_1 належну йому на праві приватної власності 1/3 частину квартири за АДРЕСА_1, загальною площею 73,88 кв.м., житловою площею 43,20 кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 що підтверджується договором дарування від 10.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Атаманюк В.А., зареєстровано в реєстрі за №1117 (а.с. 13, том IV). Це підтверджується також витягом з інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №72741187 від 10.11.2016 р.(а.с. 152, том ІІІ).

Пунктом 4 договору визначено, що відповідно до Звіту про оцінку майна, виготовленого ТОВ «Науковий центр незалежних експертиз», станом на 05.10.2016 року, ринкова вартість квартири становить 1 234 404,00 грн. Одна третя частка: 411 468,00 грн.

Для врегулювання питання в досудовому порядку, та для уникнення неприязнених стосунків позивач пропонувала реалізувати своє право шляхом продажу належної їй частки.

Так, 07.11.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Атаманюк В.А. , на підставі ст. 84 Закону України «Про нотаріат» передано заяву ОСОБА_1, в якій вона повідомляє про свій намір продати належну їй на праві приватної власності 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 за суму не нижче, ніж 442 000,00 грн. (в еквіваленті по курсу НБУ - за 17 000,00 доларів США). У вказаній заяві позивач також повідомляє, що відповідно до вимог ст. 362 ЦК України ОСОБА_3 має переважне право купівлі відчужуваної частини квартири, як учасник спільної часткової власності, у зв»язку з чим, пропонує останній реалізувати це право протягом одного місяця з дня одержання заяви (а.с. 148, том ІІІ).

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачі чинять перешкоди позивачу у користуванні належною їй на праві власності 1/3 частиною квартири, а тому позивач, як співвласник зазначеної квартири, має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, а також на надання їй у володіння та користування тієї частини майна, що відповідає її частці у праві спільної часткової власності.

Між співвласниками не досягнуто згоди щодо користування спільною частковою власністю, з приводу чого ОСОБА_1 зверталась до Подільського УП ГУ НП в м. Києві із заявами про перешкоджання в користуванні майном, оскільки відповідачі замінили замок у вхідних дверях та код охорони квартири АДРЕСА_1, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 (а.с. 11, том ІV).

Крім того, позивач зверталась до Подільського УП ГУ НП в м. Києві із повідомленням щодо погрази їй фізичною розправою (облиття обличчя кислотою) з боку ОСОБА_2, усім учасникам конфлікту повідомлено про необхідність вирішення спірних питань в судовому порядку.

Як зазначила позивач, відповідачі і до теперішнього часу продовжують вчиняти протизаконні дії, перешкоджати позивачу користуватись належною їй часткою, ніяких дій щодо вирішення цього питання на законних підставах не бажає вчиняти, а зайняли позицію категорично заперечувати проти вирішення питання на законних підставах.

Представником відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечується факт перешкоджання з боку відповідачів, разом з тим, не надано жодного доказу або підтвердження, що вони визнають за позивачем її право власності на частину квартири та погоджується надати дублікат ключів від вхідних дверей. Пропозицій щодо іншого порядку користування квартирою, ніж вказаного в позовній заяві, вносити не бажали, зазначаючи лише, що позов безпідставний, що свідчить про беззаперечний факт перешкоджання позивачу квартирою.

Позивач просила встановити наступний порядок користування квартирою: виділити в користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 11,8 кв.м., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - жилі кімнати площею 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м. Місця загального користування (ванну кімнату, вбиральню, кухню, коридор, хол) залишити в спільному користуванні.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Квартира АДРЕСА_1 складається з трьох кімнат (17,8 кв.м., 11,8 кв.м. та 13,6 кв.м.), загальною площею 73,88 кв.м., житловою площею 43,20 кв.м. (а.с. 146-147, том ІІІ).

Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідно матеріальної компенсації.

Відповідно до роз'яснень викладених у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998 р. №15, «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, що є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно Звіту про оцінку квартири АДРЕСА_1, виконаного 05.10.2016 року ТОВ «Науковий центр незалежних експертиз» ринкова вартість об»єкта оцінки становить 1 234 404,00 грн., 1/3 частка складає 411 468,00 грн., при цьому, ринкова вартість одного квадратного метра об»єкта оцінки - 16708,00 грн. (а.с. 14-44, том IV).

Відповідач ОСОБА_3 заперечувала проти визначеного позивачем розміру ринкової вартості квартири, проте на обгрунтування обставин, на які вона посилалась як на підставу своїх заперечень, будь-яких належних доказів не надала, доказування ж на підставі ст. 60 ЦПК України не може ґрунтуватись на припущеннях. А інших доказів суду не надано, окрім усних заперечень.

Норма житлової площі вказаної квартири складає 14,4 кв.м. (43,20 кв.м. / 3).

Відповідно до часток в спільній частковій власності сторін 2/3 (1/3 + 1/3) частини квартири, що належить відповідачам складають 31,4 кв.м. (17,8 кв.м. та 13,6 кв.м.).

Позивач просить виділити у своє користування кімнату житловою площею 11,8 кв.м., що на 2,6 кв.м. менше житлової норми на кожного із співвласників (14,4 кв.м. - 11,8 кв.м. = 2,6 кв.м.).

Таким чином, враховуючи вартість спірної квартири, яка встановлена у договорі дарування від 10.10.2016 року у розмірі 1 234 404,00 грн., вартість одного квадратного метра складає 16 708,23 грн. (1 234 404,00 грн. / 73,88 кв.м. (загальна площа) = 16 708,23 грн.

Тобто, вартість 2,6 кв.м. х 16 708,23 грн. = 43 441,40 грн.

Отже, розмір грошової компенсації вартості частки позивача від інших співвласників становить 43 441,40 грн.

Частка квартири у розмірі 2,6 кв.м. складає 1/28 частини квартири.

Таким чином, долі спірного житла визначаються наступним чином: 1/3 - 1/28 = 25/84, що відповідає розміру житлової кімнати 11,8 кв.м.

Частина відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 збільшується на 2,6 кв.м. та складає: 1/28 + 2/3 = 59/84 частини, що відповідає розміру жилих кімнат площею 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м.

Вимоги в частині розподіл рахунків задоволенню не підлягають, існує порядок розподілу рахунків комунальним підприємством, з яким укладаються договори, відмови такого підприємства на даний час в укладанні договору зі ОСОБА_1 відповідно до встановленого порядка користування квартирою не надано.

А тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 319, 355, 358, 364, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа: ОСОБА_4, про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення та визначення порядку користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визначити долі квартири АДРЕСА_1, які відповідають розміру житлових кімнат: 11,8 кв.м. - 25/84 частини квартири, кімнат 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м. - це 59/84 частини квартири.

Встановити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : виділити в користування ОСОБА_1 жилу кімнату площею 11,8 кв.м., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - жилі кімнати площею 17,8 кв.м. та 13,6 кв.м. Місця загального користування залишити в спільному користуванні.

Зобов»язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у користуванні 1/3 частини квартирою АДРЕСА_1 шляхом її вселення в квартиру.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість 2,6 кв.м - 43411,40 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва.

Суддя Г. Б. Супрун