АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/15/17 Головуючий 1 інстанції -
Справа № 2-2093/10 ОСОБА_1
Категорія: договірні Доповідач - Швецова Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: Швецової Л.А.,

Суддів: Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

За участі секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу, в якому просив суд стягнути на його користь з ОСОБА_4 борг в сумі 5 593 000 гривень.

В обгрунтування позову вказував, що між ним та ОСОБА_4 26.01.2008 року укладено договір позики грошових коштів в сумі еквівалентній 700000 доларів США, про що ОСОБА_4О видав розписку. Відповідно розписки ОСОБА_4 отримав у ОСОБА_3 грошову суму еквівалентну 700000 доларів США. Згідно домовленості відповідач зобовязувався повернути борг протягом року, в термін до 26.01.2009 року. Проте, до теперішнього часу ОСОБА_4 борг не повернув. Станом на 26.10.2009 року курс НБУ по відношенню 100 доларів США до гривні складає 799,8 грн., тому сума боргу складає 5 593 000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 5 593 000 грн., а також судові витрати в сумі 1820 гривень, а всього 5 594 820 гривень.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 28.10.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено, рішення Дзержинського районного суду від 30.06.2010 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено з тих підстав, що текст розписки в порушення вимог ч. 1 ст. 1047 ЦК України не виконаний власноруч ОСОБА_4 та відсутні докази на підтвердження факту передачі коштів ОСОБА_3 ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.06.2011 року рішення апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2010 року скасовано, а рішення Дзержинського районного суду від 30.06.2010 року залишено в силі.

Скасовуючи рішення апеляційної інстанції та залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, Вищий Спеціалізований Суд України виходив з того, що факт передачі коштів підтверджується наявною розпискою у якій є підпис ОСОБА_4 і ця розписка складена у відповідності до вимог Закону, у звязку з цим доведений факт позичання грошових коштів ОСОБА_4 у сумі 700 000 доларів США.

Не погодившись із вказаним вище рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 звернулась на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи, апелянт зазначила, що оскаржуваним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова з її чоловіка ОСОБА_4, стягнуто значну суму грошей. Вочевидь стягнення має відбуватися за рахунок належного йому майна, а оскільки вона з ОСОБА_4 перебуває значний час у зареєстрованому шлюбі, під час якого вони набули спільне майно, то стягнення може бути накладене і на належну їй частку в спільному майні подружжя.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу. Разом з позовом ОСОБА_3 надав суду копію розписки від 26.01.2008 року відповідно до якої ОСОБА_4 отримав у ОСОБА_3 грошову суму еквівалентну 700000 доларів США та зобовязався повернути борг протягом року , в термін до 26.01.2009 року.

ОСОБА_4 проти позову заперечував та вказував, що ніяких грошей у позивача не запозичував, ніколи не друкував та не підписував розписку від 26.01.2008 року.

При розгляді Дзержинським районним судом м. Харкова справи по суті, сторонами не було заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 13049/13095 від 16.01.2012р., виготовленого експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса ОСОБА_5, експертом було зроблено висновки про те, що в наданій на дослідження розписці від 26.01.2008 року підпис від імені ОСОБА_4 виконаний шариковою ручкою. Розписка надана на дослідження є оригіналом. Текст розписки та підпис ОСОБА_4 є першочерговими та підчистці не піддавалися. Текст розписки надрукований на лазерному принтері (або лазерному багатофункціональному пристрої в режимі принтер.) Текст розписки надрукований не на принтері (не з використанням картриджів), на яких надруковані документи, що були вилучені в ході слідства у ОСОБА_3 Встановити за штрихами підпису, в який період часу виконаний підпис від імені ОСОБА_4 не можливо через відсутність в експертній установі відповідного обладнання. На даний час науково - обґрунтованої методики встановлення часу (періоду часу) нанесення штрихів тонером не існує, тому не можливо встановити період часу нанесення тексту розписки від 26.01.2008р. від імені ОСОБА_4 Експертом зазначено щодо наявності в межах штрихів підпису від імені ОСОБА_4 в розписці від 26.01.2008р. слідів фарбувальної речовини принтера - мікрочастинки тонеру, розташовані як на поверхні штрихів підпису, так і під ними, що свідчить про те, що лист розписки піддавався впливу печатного пристрою як до проставлення на ньому підпису так і після.

У висновку судово-почеркознавчої експертизи № 13050 від 08.02.2012р., експертом ХНДІСЕ ім. М.С. Бокаріуса ОСОБА_6 зазначено про те, що підпис від імені ОСОБА_4 в розписці від його імені від 26.01.2008р., розташований зліва від „ОСОБА_4О" - виконаний ОСОБА_4.

07 серпня 2012 року було надано висновок судової трасологічної експертизи експертом НАПНУ Інституту вивчення проблем злочинності ОСОБА_7, відповідно до якого в наданій на експертизу розписці про запозичення грошових коштів ОСОБА_4 спочатку був виконаний підпис від імені ОСОБА_4, а потім - надрукований текст. Як зазначено в синтезуючий частині висновку до таких висновків експерт ОСОБА_7 дійшла виходячи з того, що нею було встановлено наявність на поверхні волокон паперу в межах штрихів підпису мікрочасток тонера лазерного принтеру та відсутність в межах штрихів підпису мікрочасток тонера на поверхні паперу зі слідами пасти кулькової ручки на їх поверхні. Документ - розписка наданий на дослідження не є оригіналом, і тому експертом ОСОБА_7 встановлено, що спочатку був підпис, а потім текст.

За результатами Висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 8140/12-34 від 13.11.2012р. встановити час виконання підпису у розписці щодо позичання грошових коштів ОСОБА_4, датованій 26.01.2008 року, не видається можливим з причини контактної теплової обробки цього документа із боку виконання в ньому записів та підпису.

Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 1303/2670 від 17.03.2015 року у наданій борговій розписці від 26.01.2008 року від імені ОСОБА_4 на грошову суду 700 000 доларів США первинно на аркуші паперу пишучім вузлом кулькової ручки, стержень якої заправлений пастою чорного кольору з фіолетовим відтінком, виконувався підпис від імені ОСОБА_4, потім електрографічним способом друкувався текст розписки.

У наданій борговій розписці від 26.01.2008 року від імені ОСОБА_4 підпис від його імені є первинним; на ділянці розташування даного підпису зміни підчистка, травлення, не проводились.

Становити чи відповідає час виконання підпису від імені ОСОБА_4 у наданій для дослідження розписці даті, що зазначена в ній 26.01.2008, та встановити абсолютну давність виконання даного підпису не представляється можливим з причини відсутності в Харківському НДІСЕ спеціального обладнання.

Встановити абсолютну давність виконання друкованого тексту наданої розписки від 26.01.2008 року від імені ОСОБА_4 не представляється можливим у звязку з відсутністю в експертних установах Міністерства юстиції України криміналістичної науково-розробленої методики з встановлення віку штрихів, що виконанні тонером.

Встановити, чи підлягала надана для дослідження боргова розписка від 26.01.2008 року від мені ОСОБА_4 на грошову суму 700 000 доларів США,контактно-тепловому впливу, не представляється можливим з причин, що наведені у дослідницькій частині виснову.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 лютого 2016 року були задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 ОСОБА_8 та ОСОБА_4 про призначення по справі судової-технічної експертизи.

З висновку судової технічної експертизи документів № 2574 від 15.03.2016 року вбачається, що надана на дослідження розписка від імені ОСОБА_4 на грошову суму 700 000 доларів США, датована 26.01.2008 року, не є копією, виготовленою за допомогою компютерно-копіювальної техніки.

У наданій борговій розписці від 26.01.2008 підпис від імені ОСОБА_4 є первинним і на ділянці розташування даного підпису зміни шляхом підчистки, змивання чи травлення не проводилась.

На ділянці розташування підпису від імені ОСОБА_4 у наданій борговій розписці від 26.01.2008 року є удавлені, незабарвлені штрихи, деякі з цих штрихів за конфігурацією і розташуванням схожі на окремі штрихи наявного підпису від імені ОСОБА_4, тобто данні удавлені незабарвлені утворені при виконанні підпису(підписів) на аркуші(-ах) паперу чи документі(-ах), що знаходився(-лися) поверх аркуша паперу досліджуваної розписки.

У наданій борговій розписці від 26.01.2018 року від імені ОСОБА_4 на грошову суму 700 000 доларів США, первино на аркуші паперу пишучим вузлом кулькової ручки, стержень якої заправлений пастою чорного кольору з фіолетовим відтінком, виконувався підпис від імені ОСОБА_4, потім електрографічним способом друкувався текст розписки.

В межах штрихів підпису від імені ОСОБА_4, виконаного у наданій на дослідження борговій розписці від 26.01.2008 року, на ділянках поверхневих волокон паперу, вкритих шаром пасти, є мікрочастинки тонера, на поверхні яких відсутня паста, що при відсутності мікрочастинок тонера, на поверхні яких є паста, свідчить про те, що текст розписки був надрукований після виконання підпису.

Встановити, чи підлягала надана для дослідження боргова розписка від 26.01.2008 року від імені ОСОБА_4 на грошову суму 700000 доларів США , контактно-тепловому впливу, не представляється можливим з причин, що наведені у дослідницькій частині висновку.

Встановити, чи відповідає час виконання підпису від імені ОСОБА_4 у наданій для дослідження розписці даті, що зазначена в ній 26.01.2008, та встановити абсолютну давність виконання даного підпису не представляється можливим, з причин відсутності в Харківському НДІСЕ спеціального обладнання.

Встановити абсолютну давність виконання друкованого тексту наданої розписки від 26.01.2008 року від імені ОСОБА_4 не представляється можливим у звязку з відсутністю в експертних установах Міністерства юстиції України криміналістичної науково-розробленої методики з встановлення віку штрихів, що виконанні тонером.

Встановити, чи відповідає час виготовлення наданої боргової розписки від 26.01.2008 даті, яка вказана в ній, не представляється можливим з причин наведених у дослідницькій частині висновку та у висновках на питання 8 та 9.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач не заперечував того факту, що кошти за розпискою ОСОБА_4 отримав для особистих потреб, а саме на потреби сімї.

Відповідач ОСОБА_4 заперечуючи проти позову ОСОБА_3 вказав, що вказаним рішенням зачіпаються інтереси його дружини і тому просив вказане рішення скасувати та відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Апеляційне та касаційне оскарження судових рішень є формою перевірки законності та обґрунтованості рішень суду вищестоящим судом з метою скасування чи зміни неправильних судових рішень.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обовязки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть бути залучені до участі в справі також за клопотанням сторін, інших осіб, які беруть участь у справі. Якщо суд при прийнятті позовної заяви, здійсненні провадження у справі до судового розгляду або під час судового розгляду справи встановить, що судове рішення може вплинути на права і обов'язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Тобто, основна думка вказаної правової позиції полягала у тому, що при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження визначальним для суду є абсолютне право особи на апеляційне оскарження, якщо вказана особа не приймала участі у справі, однак обґрунтовує звернення до суду порушенням своїх прав та інтересів конкретним судовим рішенням.

За змістом частини другої статті 360-4 ЦПК України за наявності підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 355 цього Кодексу, у разі порушення судом норми процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, суд задовольняє заяву та має право скасувати судове рішення і передати справу на розгляд до відповідного суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обовязків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або містити судження про права та обовязки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Судове рішення слід вважати таким, що прийнято про права та обовязки осіб, яких не було залучено до участі у справі, якщо в описовій чи мотивувальній частині рішення містяться висновки або судження суду про права та обовязки цих осіб, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обовязки останніх.

Будь-який інший правовий звязок між скаржником і сторонами спору не є підставою для висновку про вирішення судом питань про права та обовязки цієї особи.

Оскаржуваним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг в сумі 5 593 000 грн., а також судові витрати в сумі 1820 гривень, а всього 5 594 820 гривень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 з 1987 року перебуває з зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 та за час шлюбу набули спільне майно.

Судова колегія приходить до висновку, що оскаржуваним рішенням суд першої інстанції вирішив питання про права та обовязки ОСОБА_2, яка не була залучена до участі у справі.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з відмовою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.3 і 4 ст. 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 червня 2010 року - скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу в сумі 5 593 000 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: