У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Іваненко Ю.Г., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до державного акта про право приватної власності на землю вона є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1, розміром 0,0372 га.

На даній земельній ділянці проведено самочинне будівництво, яке не прийнято в експлуатацію.

У січні 2007 року відповідач виявив бажання створити сім'ю та з дозволу позивача вселився у незавершений будівництвом самочинний будинок. Сторони проживали разом з січня до весни 2007 року, не укладали будь-яких усних чи письмових домовленостей щодо створення спільної власності чи володіння, користування земельною ділянкою позивача.

З весни 2007 року між сторонами припинилися будь-які відносини і відповідач почав застосовувати до позивача фізичне насильство, з приводу чого позивач неодноразово зверталася до органів поліції.

Вказувала, що її права як власника земельної ділянки порушуються та обмежуються відповідачем, який періодично розміщує різне майно, зокрема, свій транспортний засіб «Нива» на її земельній ділянці, облаштував навіс над автомобілем від опадів, розмістив запасні частини до нього на її земельній ділянці, позбавивши позивача тим самим можливості використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням - розміщенням грядок для вирощування овочів.

У зв'язку з чим просила суд усунути перешкоди з боку відповідача щодо володіння та користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності земельної ділянки, зобов'язати відповідача припинити його особисте перебування на земельній ділянці позивача та знаходження автомобіля «Нива» шляхом звільнення даної земельної ділянки від особистої присутності відповідача, його автомобіля та не чинити в подальшому будь-яких перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 припинити своє особисте перебування на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2.

Стягнуто з ОСОБА_3.на користь ОСОБА_2 551 грн 20 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 12 липня 2017 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 квітня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_3 припинити його особисте перебування на земельній ділянці по АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2, скасовано та в задоволенні позову в цій частині відмовлено.

В решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, виходячи із положень ст. ст. 16, 391, 396 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту свого права на володіння, розпорядження та користування земельною ділянкою не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

За своїм змістом особисте перебування фізичної особи в певному місці в певний час має не постійний, а тимчасовий характер. Кожний вихід відповідача за межі земельної ділянки позивача припиняє його перебування на цій земельній ділянці до того часу, коли він знову може зайти на територію даної земельної ділянки.

Отже, припинення перебування відповідача на земельній ділянці позивача не є належним способом захисту порушеного права власності останньої на дану земельну ділянку, а в даному випадку позивач мала б обрати інший спосіб захисту свого права на власність щодо дій відповідача, який періодично приходить на її земельну ділянку до об'єкту самочинного будівництва, побудованого сторонами спільно та в якому він фактично проживає.

При цьому, апеляційний суд звернув увагу на ту обставину, що відповідач не користується земельною ділянкою, а користується об'єктом самочинного будівництва, побудованого сторонами, і з приводу якого між сторонами існує спір, без вирішення якого неможливо і вирішення спору з приводу земельної ділянки.

Доводи касаційної скарги та зміст судового рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Ю.Г.Іваненко