Справа№592/7116/16-ц
Провадження №2/592/106/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:

головуючого судді - Косолап М.М.,

за участю секретаря - Павлович Ю.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - Парфененка М.С.,

третіх осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_7 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9, Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, треті особи: Служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення Сумської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

Позивач 01.08.2016 р. звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що 14.03.2012 р. між ним та ОСОБА_7, яка діяла від власного імені та від імені та в інтересах своїх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_8, був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору відповідачі передали йому у власність належну їм на праві власності 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, за адресою АДРЕСА_1, що знаходиться на земельній ділянці загальною площею 0,0651, а він прийняв та оплатив дану 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Станом на дату укладання договору співвласниками зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями були відповідачі, а також ОСОБА_11 та ОСОБА_5 Земельна ділянка, на якій розташований будинок площею, 0,0651 га до 14.03.2012 р. перебувала у комунальній власності територіальної громади міста Суми, не була приватизованою і у приватній власності будь - яких осіб не знаходилася, у Державному земельному кадастрі України був зареєстрований кадастровий номер на земельну ділянку НОМЕР_1. 06.11.2013 р. стало відомо, що 28.03.2012 р. Сумська міська рада прийняла рішення №1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», відповідно до якого земельна ділянка передається у спільну часткову власність (для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд) ОСОБА_5 у розмірі 1/3 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, ОСОБА_11 у розмірі 1/3 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, ОСОБА_7 у розмірі 1/9 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, ОСОБА_8 у розмірі 1/9 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі, ОСОБА_9 у розмірі 1/9 від 0,0651 га, відповідно до фактичної площі. 06.11.2013 р. Реєстраційна служба Сумського міського управління юстиції Сумської області у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснила державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5, ОСОБА_11 Вважає, що рішення у частині передачі права власності на земельну ділянку відповідачам та свідоцтво про право власності на нерухоме майно у частині визнання та реєстрації права власності на земельну ділянку за відповідачами є незаконними та повинні бути визнані недійсними. Підставою для прийняття рішення Сумською міською радою та для видачі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно було відповідне звернення ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також ОСОБА_5 і ОСОБА_11 до Сумської міської ради, з метою приватизувати земельну ділянку саме з тих підстав, що на земельній ділянці знаходиться будинок, який перебував у їх співвласності. Зазначає, що разом з укладанням з ним договору 14.03.2012 р. відповідачі втратили право власності на 1/3 будинку та разом з цим втратили і правові підстави на отримання від Сумської міської ради безоплатно у власність відповідної частини земельної ділянки.

Просив суд: 1) визнати недійсним рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», у частині слів в рядку 19 Додатку 2 до вказаного Рішення: № з/п 19; прізвище ім'я, по батькові - ОСОБА_7 ОСОБА_8, ОСОБА_9; адреса земельної ділянки - АДРЕСА_1; площа за даними КП «Сумське міське БТІ», га - 0,0619; площа згідно з обміром (фактична), га - 0,0651; передається у власність відповідно до розміру ідеальної частини, га 1/9 від 0,0651 кожному;

2) визнати недійним (тобто таким, що не може бути підставою для реєстрації права власності) Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, Індексний номер 12291448, видане 06.11.2013 р. Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у частині відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га в частині права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_7, у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_8, у розмірі частки 1/9 - ОСОБА_9;

3) скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на 1/9, 1/9 та 1/9 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, поведену на підставі свідоцтва.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов з наведених підстав підтримав і просив задовольнити. Пояснив, що про реєстрацію права власності на земельну ділянку на відповідачів після укладення з ними договору купівлі-продажу частини будинку дізнався в листопаді 2013 року, до серпня 2016 р. чекав від відповідача вчинення дій по усуненню порушеного права. У період з 14.03.2012 р. по 06.11.2013 р. не міг передбачити, що ОСОБА_7 разом з малолітніми дітьми вчинить дії з приватизації 1/3 земельної ділянки. Зазначав, що ніколи не реалізовував право на приватизацію нерухомого майна, в тому числі землі. Просив поновити строк звернення до суду з даним позовом, оскільки про наявність рішення Сумської міської ради №1344-МР та Свідоцтва про право власності на земельну ділянку дізнався від співвласника будинку - ОСОБА_11 У 2011-2013 р. перебував у важкому моральному та фізичному стані через значні навантаження, пов'язані із хворобами, у жовтні 2013 р. втратив батька, працював, займався вихованням сина. Набувши право власності на частину будинку набув право і на земельну ділянку, мав намір її приватизувати. Відповідач разом з неповнолітніми дітьми не будучи співвласниками частини домоволодіння безпідставно у листопаді 2013 р. зареєстрували за собою право власності на земельну ділянку на якій розташовано належне йому нерухоме майно.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов за наведених у ньому підстав підтримала і просила задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_7, ОСОБА_8 (який під час судового розгляду досяг повноліття) у судове засідання не з'явилися, будучи повідомленими про час і місце розгляду справи.

Згідно наданих письмових заперечень (Т. 1 а.с. 111) відповідач ОСОБА_7 проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що твердження позивачем про порушення його прав є надуманим. Вона разом з неповнолітніми дітьми є законними співвласниками земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, право власності набуто у законному порядку при реалізації права на приватизацію, на якій розташована частина житлового будинку успадкованого після смерті чоловіка і батька дітей. Звернення про приватизацію земельної ділянки було раніше, чим відбулася угода з позивачем. Ці обставини були відомі позивачу та його представнику ОСОБА_14, які сприяли у вирішенні питання приватизації нею земельної ділянки. Правовстановлюючі документи на земельну ділянку перебувають у позивача та його представника, який був її представником на підставі довіреності. Затримка Сумської міської ради в оформленні приватизації не позбавляє її разом з дітьми права на приватизацію земельної ділянки. Вказує, що позивач без здійснення справедливої оплати намагається забрати у неї та її дітей земельну ділянку.

У судовому засіданні представник ОСОБА_7 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 - ОСОБА_3 (Т. 1 а.с. 142 - 144) позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Зазначав, що момент укладення договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку між сторонами визначається датою його реєстрації - 29.03.2012 р. Станом на дату оскаржуваного рішення Сумської міської ради - 28.03.2012 р. відповідачі були належними власниками 1/3 частини житлового будинку, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог позивача. Позивачем був пропущений строк позовної давності, який просив застосувати. Представник позивача ОСОБА_14 за зверненням ОСОБА_1 займався питанням приватизації земельної ділянки стосовно родини відповідача та ОСОБА_11, який є його тестем, що свідчить про обізнаність про оскаржуване ним рішення (Т. 1 а.с. 194).

У судовому засіданні представник Сумської міської ради Парфененко М.С. позов не визнав в частині скасування рішення ради. Зазначив, що після вчинення договору купівлі-продажу будинку позивачу необхідно було звернутися до Сумської міської ради для внесення змін до оскаржуваного рішення, оскільки ОСОБА_7 разом з неповнолітніми дітьми не були власниками нерухомого майна та земельної ділянки. Оскільки позивач не звернувся, а право власності на земельну ділянку вже зареєстровано за відповідачами, самостійно внести зміни до рішення рада не може. У скасуванні рішення Сумської міської ради просив відмовити, а в іншій частині покладався на розсуд суду. Аналогічні заперечення викладенні у письмових запереченнях на позовну заяву Сумської міської ради (Т. 1 а.с. 61).

У судове засідання відповідач Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради свого представника повторно не направив, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

У судовому засіданні третя особа - ОСОБА_6 позов свого чоловіка ОСОБА_1 підтримала. Пояснила, що відповідач ОСОБА_7 разом з дітьми успадкували 1/3 частину будинку по АДРЕСА_1 після смерті чоловіка та батька - ОСОБА_15, якій їй був троюрідним братом. Зазначену частину будинку придбав її чоловік - ОСОБА_1 У 2012 році був конфлікт між ОСОБА_7 та її свекром ОСОБА_5 Вважає, що ОСОБА_7 разом зі своїми дітьми не мала законних підстав приватизувати 1/3 частину земельної ділянки, на якій розташований будинок, власником якого став її чоловік за договором від 14.03.2012 р. Вони разом з чоловіком виконали всі вимоги відповідача, компенсували продану частину будинку разом з земельною ділянкою - квартирою і жодних претензій до 19.10.2016 р. у неї не було. Знає, що чоловік збирався приватизувати земельну ділянку у 2012 - 2013 роках, від її батька ОСОБА_11 стало відомо про приватизацію частини земельної ділянки на відповідача разом з неповнолітніми дітьми.

У судовому засіданні третя особа - ОСОБА_5 позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. Зазначав, що не згоден, щоб його онуків ОСОБА_9 і ОСОБА_8 позбавили права власності на земельну ділянку. Вважає, що ОСОБА_1 повинен викупити 1/3 частину спірної земельної ділянки, оскільки він придбав тільки частину будинку, а земля не була предметом договору. Оформленням всіх документів щодо земельної ділянки займався адвокат ОСОБА_14 під керуванням ОСОБА_1 Задоволення позову призведе до порушення прав його онуків.

Третя особа - ОСОБА_11 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідно до наданих заперечень (Т. 2 а.с. 133) позовні вимоги вважає обґрунтованими. Вказує, що ОСОБА_7, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з березня 2012 р. не є співвласниками будинку, тому з березня 2012 р. приватизувати частину земельної ділянки під будинком права не мають. Йому відомо, що у 2011 - 2012 роках ОСОБА_7 ні підготовкою купівлі-продажу будинку, ні земельним питанням (присвоєнням кадастрового номеру) особисто не займалася, доручила юристам - ОСОБА_19 та/або ОСОБА_14 У листопаді 2013 р. коли йому стало відомо, що разом з ним та ОСОБА_5 співвласниками земельної ділянки стали ОСОБА_7 разом з дітьми, а не ОСОБА_1, він повідомив останнього, який перебував у важкому морально-психологічному стані через смерть батька у жовтні 2013 р.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явилися. Відповідно до заяви, в.о. начальника служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації Максименко Н.В. просила розглянути справу без участі представника, позовні вимоги не підтримує, оскільки їх задоволення може призвести до порушення права дітей на житло (Т. 2 а.с. 111).

Заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, свідків, дослідивши докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено наступні обставини.

14.03.2012 р. ОСОБА_7, яка діяла від імені та в інтересах себе особисто та від імені та в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з однієї сторони (продавці) та ОСОБА_1 з другої сторони (покупець) уклали Договір купівлі-продажу 1/3 (однієї третьої) частини житлового будинку (далі - Договір), який був посвідчений Матус Н.М., приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за № 331 (Т. 1 а.с. 8 - 9).

За умовами Договору продавці передали 1/3 (одну третю) частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, розташована на земельній ділянці право власності чи користування на яку за продавцями не зареєстроване, загальною площею 0,0651 га, кадастровий номер НОМЕР_1, у власність покупця, а покупець прийняв 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та сплачує за неї обговорену грошову суму. Ця 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями належить продавцям на підставі Свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Сумською районною державною нотаріальною конторою 17.04.2008 р. за реєстровими № 1-1534, № 1-1536, № 1-538, зареєстрованих в КП «Сумське БТІ» в книзі № 148.

Відповідно до реєстраційного напису право власності за вищевказаним договором купівлі - продажу зареєстровано за ОСОБА_1 29.03.2012 р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно листа приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Матус Н.М. від 27.04.2017 р., при посвідченні вищенаведеного договору купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку на виконання вимог п. 6 ст. 120 ЗК України нею було витребувано довідку із землевпорядної організації з інформацією про кадастровий номер та площу земельної ділянки.

Відповідно до Довідки Сумського державного підприємства «Сумигеодезкартографія» від 27.01.2012 р. підприємство виконує роботи із складання технічної документації із землеустрою щодо земельної ділянки ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, площа земельної ділянки 0,0651 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (Т. 2 а.с. 1,2).

Згідно повідомлень Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області від 15.08.2013 р. право власності та право користування на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_5, ОСОБА_1, ОСОБА_11 не зареєстровано (Т. 1 а.с. 11 - 13).

28.03.2012 р. Сумською міською радою VI скликання XVII сесії прийнято рішення «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», яким передано у спільну часткову, спільну сумісну власність (оренду) земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд громадянам, яким належать житлові будинки на праві спільної часткової власності згідно з додатком 2. Для співвласників цих об'єктів розмір земельних ділянок визначається пропорційно до розміру їх часток у праві спільної власності на будинок, будівлю, споруду (Т. 1 а.с. 14).

Додаток 2 до Рішення містить Список громадян, яким передаються у спільну часткову, спільну сумісну власність (оренду) земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд громадянам у пункті 19 якого вказано, що ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 передано земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею за даними КП «Сумське міське БТІ», га - 0,0619; площею згідно з обміром (фактична), га - 0,0651; передано у власність відповідно до розміру ідеальної частини, га -ОСОБА_5 та ОСОБА_11 по 1/3 від 0,0651 кожному, а ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 по 1/9 від 0,0651 кожному (Т. 1 а.с. 15 - 18).

Право власності відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на частину земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.11.2013 р. та Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, відповідно до якого об'єкт нерухомого майна -земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га належить на праві приватної спільної часткової власності: розмір частки 1/9 - ОСОБА_7, розмір частки 1/9 - ОСОБА_8, розмір частки 1/9 - ОСОБА_9, розмір частки 1/3 - ОСОБА_11, розмір частки 1/3 - ОСОБА_5 (Т. 1 а.с. 19 - 21).

ОСОБА_5 та ОСОБА_11 свої частки у будинку АДРЕСА_1 (оренди) частки нерухомого майна передали у найм Товариству з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Техногерм» в особі директора ОСОБА_1 (позивача) (Т. 1 а.с. 92 - 95).

15.07.2011 р. ОСОБА_7 на виконання усного договору доручення видала Довіреність на ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 на представництво її інтересів з усіма необхідними повноваженнями в органах земельних ресурсів, а також в будь-яких установах, підприємствах, організаціях з питань, пов'язаних з реєстрацією права власності на об'єкти нерухомого майна на її ім'я та на ім'я її малолітніх дітей. Вказана довіреність посвідчена Матус Н.М., приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстрована у реєстрі за № 341 (Т. 1 а.с. 112).

З реєстраційної справи № 01 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку на підставі вказаної довіреності від імені ОСОБА_7 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 зверталася ОСОБА_19 (Т. 1 а.с. 176 - 192).

Згідно повідомлення Сумської міської ради рішень про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_1 не приймалось (Т. 1 а.с. 225).

За клопотанням відповідача ОСОБА_7 та її представника було допитано свідків.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що з 2010 р. три роки працювала юрисконсультом у юридичній фірмі «Аврора», директором якої був ОСОБА_14 Вона займалася підготовкою документів по приватизації земельної ділянки ОСОБА_7 за довіреністю, у якій вказані всі працівники фірми і посвідченою нотаріусом, з яким працювала фірма. Вона готувала документи, сплачувала за квитанціями за послуги, зверталася у реєстраційну службу.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що працює бухгалтером ТОВ «Техногерм», директором якого є позивач ОСОБА_1, будинок у якому розташоване товариство по АДРЕСА_1 належав трьом власникам ОСОБА_11, ОСОБА_5 та ОСОБА_15, який помер. Будинок орендували під офіс, а власникам сплачували за найм. У ТОВ «Техногерм» та юридичної фірми «Аврора» договірних відносин не було, ОСОБА_14 він особисто знає по юридичним питанням.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що з квітня 2011 р. по листопада - грудень 2011 р. під час навчання працювала в юридичній фірмі «Аврора», директором якої був ОСОБА_14, клієнтом був ОСОБА_1 Вона займалася реєстрацією фізичних осіб - підприємців. Приватизацією землі займалася ОСОБА_19, про це знає зі слів ОСОБА_14

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що працювала у 2011 році у юридичній фірмі «Аврора», директором якої був ОСОБА_14 Клієнтами фірми була ОСОБА_15, якій оформлювали земельну ділянку. До 30.07.2011 р. у неї паспорт був на прізвище ОСОБА_18. Особисто вона з ОСОБА_15 не знайома і її справами не займалася. Земельними питаннями у фірмі займалася ОСОБА_19. Земельні питання потребують бігати по інстанціям, стояти в чергах, а директор такими справами не займався. У довіреності вона могла бути вказана, як і інші працівники, щоб у разі необхідності підмінити.

За вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Згідно вимог ч.ч. 1,4 ст.132 ЗК України угоди про перехід права власності на земельні ділянки укладаються в письмовій формі та нотаріально посвідчуються. Угоди про перехід права власності на земельну ділянку підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до пункту «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є: набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Окрім того, частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статей 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.

Аналогічне положення закріплено в частині третій статті 88 ЗК України.

За нормою статті 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; при прийнятті спадщини або за рішенням суду.

Частиною першою статті 88 ЗК України передбачено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Зазначені правові позиції викладені Верховним Судом України у постановах від 13.04.2016 р. у справі № 6-253цс16 та від 12.10.2016 р. у справі за № 6-2099цс16.

Принцип цілісності об'єкту нерухомого майна із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема така позиція викладена у рішенні по справі «Магеррамов проти Азербайджану» (заява №5046/07) від 30.03.2017 р.

Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, по АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу, вчиненого 14.03.2012 р. з ОСОБА_7, яка діяла від імені та в інтересах себе особисто та від імені та в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - 29.03.2012 р., тобто в день його державної реєстрації.

На момент вчинення правочину, частина домоволодіння знаходилася на земельній ділянці право власності чи користування на яку за продавцями не зареєстроване, загальною площею 0,0651 га, кадастровий номер НОМЕР_1, а тому набув право користування відповідною частиною земельної ділянки, на тих самих умовах, на яких воно належало продавцю - ОСОБА_7 разом малолітніми дітьми. Інших умов не було передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Так, станом на 29.03.2012 р. - на день реєстрації правочину, Сумською міською радою прийнято рішення «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам» від 28.03.2012 р., яким у спільну часткову власність відповідачам передано земельну ділянку по АДРЕСА_1, відповідно до розміру ідеальної частини - ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 по 1/9 від 0,0651 га кожному.

Однак, право власності на зазначену частину земельної ділянки за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 ні на день вчинення правочину по відчуженню нерухомого майна, ні на момент реєстрації цього правочину зареєстровано не було.

З огляду на положення ч. 1 ст. 120 п. «е» ч. 1 ст. 141 ЗК України та ст. 377 ЦК України у момент набуття ОСОБА_1 права власності на 1/3 частину будинку з надвірними будівлями у ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 припинилося право користування земельною ділянкою на якій це нерухоме майно розташовано.

На момент державної реєстрації права власності за відповідачами на частину земельної ділянки, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 не були власниками частини домоволодіння по АДРЕСА_1, а тому були відсутні правові підстави для реєстрації за ними права власності на земельну ділянку.

Зазначенні обставини вказують на порушення прав позивача, оскільки 06.11.2013 р. право власності відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 було зареєстровано Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області та видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, Індексний номер 12291448.

Правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право власності на нерухоме майно у частині відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га в частині права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_7, у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_8, у розмірі частки 1/9 - ОСОБА_9 видано на підставі рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам».

Видача Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, державна реєстрація свідоцтва та рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР порушують право позивача, який набувши право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями набув право користування тією частиною земельної ділянки, на якій це нерухоме майно розміщене та частиною земельної ділянки необхідної для його обслуговування.

Згідно зі ст. 152 ЗК України захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

З огляду на вказану норму права рішення органу місцевого самоврядування може бути визнане недійсним у судовому порядку.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації, що задоволення позовних вимог призведе до порушення права дітей на житло. Так, судом встановлено, що у будинку, який розташований на спірній земельній ділянці відповідач ОСОБА_7 разом з дітьми ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ніколи не проживали, після вчинення правочину купівлі - продажу частини нерухомого майна, останні придбали квартиру (а.с. 195 - 201).

Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_3 у запереченнях проти позову від 14.02.2017 р. просив застосувати позовну давність і відмовити в позові (Т.1 а.с. 194).

У свою чергу позивач ОСОБА_1 подав суду клопотання про поновлення строку позовної давності (Т.1 а.с. 147 - 150).

Верховний Суду України у п. 27 постанови Пленуму від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що згідно зі статтею 257 ЦК у спорах про захист прав власників земельних ділянок застосовується позовна давність тривалістю у три роки, якщо інше не передбачено законом. Якщо для певних правовідносин, пов'язаних зі здійсненням права власності на землю чи користування нею, законом встановлено інші строки звернення до суду за вирішенням спору, застосовуються ці строки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Звертаючись з позовом до суду 01.08.2016 р. та письмових поясненнях і заяві про поновлення строку звернення до суду ОСОБА_1 вказував, що про існування оскаржуваного рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. дізнався 06.11.2013 р. Право власності на частину спірної земельної ділянки за ОСОБА_7 та її дітьми - ОСОБА_9, ОСОБА_8 було зареєстровано у державному реєстрі речових прав 06.11.2013 р., що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, Індексний номер 12291448, виданим Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області.

Оскільки державну реєстрацію право власності ОСОБА_7 та її дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9 на підставі рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР було проведено 06.11.2013 р., саме з цієї дати в даному випадку починається перебіг позовної давності.

Судом також встановлено, що 29.11.2011 р. ОСОБА_1 на виконання усного договору доручення видав Довіреність на ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_19 на представництво його інтересів та ведення від його імені справи, зокрема у судах всіх інстанцій, в органах державної виконавчої служби, у будь-яких інших органах, в тому числі в центральних та місцевих органах виконавчої влади, в органах місцевого самоврядування, їх структурних підрозділах, в правоохоронних органах строком по 29.11.2014 р. Залежно від обставин представники можуть виконувати надані їм за довіреністю повноваження як спільно, так і окремо (незалежно) один від одного. В останньому випадку представником вважатиметься той, хто фактично виконує передбачене у довіреності. Вказана довіреність посвідчена Матус Н.М., приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за № 822 (Т. 2 а.с. 23).

Проте видача вказаної довіреності 29.11.2011 р. ОСОБА_1 та видача 15.07.2011 р. ОСОБА_7 довіреності на представництво їх інтересів одними особами - ОСОБА_14, ОСОБА_18, ОСОБА_19 не може свідчити про те, що позивач ОСОБА_1 був обізнаний про наявність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування.

Доказів, на підтвердження того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_14, вчинили дії по введенню відповідача ОСОБА_7 в оману, зокрема звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів про вчинення злочину суду не надано.

За вимогами ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належних та допустимих доказів на спростування факту того, що позивач був обізнаний про ці обставини раніше ніж 06.11.2013 р. відповідачем ОСОБА_7 та її представником суду не надано. Не доведено належними доказами, що ОСОБА_14 за зверненням ОСОБА_1 займався питанням приватизації спірної земельної ділянки, міг дізнатись від ОСОБА_11, який є його тестем, що свідчить про обізнаність про оскаржуване ним рішення (Т. 1 а.с. 194).

За наведених підстав суд приходить до висновку, що 01.08.2016 р. позов подано в межах строку позовної давності, а тому не вбачає підстав для вирішення питання його поновлення.

З огляду на встановлені факти та наведені норми матеріального права, проаналізувавши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що право позивача підлягає захисту в обраний ним спосіб - слід визнати недійсним рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», у частині передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею за даними КП «Сумське міське БТІ», га - 0,0619; площею згідно з обміром (фактична), га - 0,0651 у спільну часткову власність відповідно до розміру ідеальної частини: ОСОБА_7 - 1/9 від 0,0651 га, ОСОБА_8 - 1/9 від 0,0651 га, ОСОБА_9 - 1/9 від 0,0651 га.; визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, Індексний номер 12291448, видане 06.11.2013 р. Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у частині відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га в частині права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_7, у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_8, у розмірі частки 1/9 - ОСОБА_9; скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на 1/9, 1/9 та 1/9 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проведену на підставі Свідоцтва.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 212 і 214 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним рішення Сумської міської ради від 28.03.2012 р. № 1344-МР «Про передачу у власність, оренду земельних ділянок громадянам», у частині передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею за даними КП «Сумське міське БТІ», га - 0,0619; площею згідно з обміром (фактична), га - 0,0651 у спільну часткову власність відповідно до розміру ідеальної частини: ОСОБА_7 - 1/9 від 0,0651 га, ОСОБА_8 - 1/9 від 0,0651 га, ОСОБА_9 - 1/9 від 0,0651 га.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_2, Індексний номер 12291448, видане 06.11.2013 р. Реєстраційною службою Сумського міського управління юстиції Сумської області у частині відомостей про право власності на об'єкт нерухомого майна - земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0651 га в частині права приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_7, у розмірі частки 1/9 власник - ОСОБА_8, у розмірі частки 1/9 - ОСОБА_9.

Скасувати державну реєстрацію права спільної часткової власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на 1/9, 1/9 та 1/9 частину земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проведену на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_4.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд міста Суми шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст виготовлено та підписано 11.08.2017 року.

Суддя М.М. Косолап