Справа № 353/871/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1240/2017
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач Горейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі та стягнення додаткових витрат на дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тлумацького районного суду від 21 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з наведеним позовом до ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Тлумацького районного суду від 22.06.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі по 300 грн. щомісячно. Однак, з часу ухвалення рішення по даний час аліменти вона не отримує у зв'язку із злісним ухиленням відповідача від їх сплати. Нею щомісячно витрачаються значні кошти на утримання дитини. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах на дитину, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, хоча має постійну роботу за кордоном у Швеції, а тому має можливість надавати дитині матеріальну допомогу. У зв'язку з наведеним та з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, та стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 16 років.

Рішенням Тлумацького районного суду від 21 червня 2017 року задоволено частково позов ОСОБА_1. Вирішено змінити розмір стягуваних з ОСОБА_3 аліментів та стягувати з нього на користь ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 850 грн. щомісячно, з дня набрання даним рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державної судової адміністрації України 640 грн. судового збору та на користь ОСОБА_1 1000 грн. витрат, понесених нею на правову допомогу.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не взяв до уваги факт значного покращення матеріального становища відповідача. Зокрема, суд не взяв до уваги поданий нею витяг по системі «Аркан», який підтверджує факт перебування відповідача протягом 2015-2017 років за кордоном на заробітках. Вказаний факт не заперечив і сам відповідач в судовому засіданні. При цьому суд не взяв до уваги, що відповідач свідомо приховує свій дохід.

В порушення вимог ст. 213 ЦПК України суд не обґрунтував, з посиланням на відповідні норми матеріального права, підстави для збільшення розміру аліментів у твердій грошовій сумі саме в межах 850 грн.

Також апелянт вказує, що в підтвердження позовної вимоги про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат в розмірі 500 грн. щомісячно нею були надані письмові докази - чеки та квитанції, які підтверджують те, що нею щомісячно оплачується лікування дитини, зокрема лікування у стоматолога, та здійснюється оплата гуртка. Однак, суд подані нею письмові докази залишив поза увагою та не дав їм належної оцінки.

Крім того, суд безпідставно та необґрунтовано дійшов висновку про те, що з відповідача на її користь необхідно стягнути понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. Судом не взято до уваги надані нею розрахункові документи, відповідно до яких нею на оплату правової допомоги були внесені кошти в розмірі 3600 грн.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомив.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.02.2012 року розірвано. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивачу було відновлено дошлюбне прізвище «Головата» (а. с. 138).

За час перебування в шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

06.07.2016 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище «ОСОБА_1», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 139).

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 22.06.2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а. с. 3).

На виконання вищевказаного рішення Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області 22.06.2009 року був виданий виконавчий лист №2-374/2009 р.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.03.2017 року, проведеного державним виконавцем Тлумацького районного відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Зельмановичем М.М., відповідачем ОСОБА_3 за період з 2009 по 2017 рік сплачено 20400 грн. аліментних платежів на користь ОСОБА_1, а також допущено заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 7559 грн. (а. с. 79-80).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Тлумацькому РУСЗН та отримує: державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям, яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становила в загальному 22 057,63 грн.; щомісячну одноразову допомогу при народженні другої дитини, яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становила в загальному 11 825 грн.; допомогу на одну дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів), яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становила в загальному 2 185,18 грн.; тимчасову допомогу на одну дитину, яка залежить від розміру аліментів, яка за період з січня 2016 року по листопад 2016 року становила в загальному 3 738,30 грн. Вищенаведене підтверджується довідками Тлумацького РУСЗН від 15.11.2016 року відповідно №2651, №2650, №2653, №2652 (а. с. 42-45).

Згідно інформації Тлумацького відділення поліції Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області щодо перетину кордону по системі «Аркан», за період з 01.01.2015 року по 01.02.2017 року громадянином ОСОБА_3, останній неодноразово перетинав польський кордон, зокрема 17.08.2015 року, 15.10.2015 року, 07.02.2016 року, 02.03.2016 року (а. с. 97-98).

Як зазначено у позовній заяві та запереченнях на позов, відповідач ОСОБА_3 перебуває за межами державного кордону України у Королівстві Швеція, що не заперечувалось сторонами по справі, а отже у відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Задовольняючи частково позовну вимогу ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції, врахувавши складне матеріальне становище позивача, те, що вона не довела суду реальний дохід відповідача, заробіток якого носить мінливий та нестабільний характер, взявши до уваги те, що відповідач частково визнав позовні вимоги в частині збільшення розміру стягуваних аліментів, а також те, що матеріальний стан одержувача аліментів змінився та розмір стягуваних аліментів є меншим за 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов висновку, що розмір стягуваних з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід збільшити, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 850 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й ст. 182 СК України, якою визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України, відповідно до якої (в редакції чинній станом на день розгляду справи судом першої інстанції) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника розмір відрахувань не може перевищувати 70 відсотків.

З огляду на викладене, з урахуванням складного матеріального становища позивача ОСОБА_1, яка стоїть на обліку в Тлумацькому РУСЗН як малозабезпечена, покращення матеріального становища відповідача ОСОБА_3, який періодично виїжджає на заробітки за кордон, постійного збільшення розміру прожиткового мінімуму на дітей від 6 до 18 років, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів слід змінити, збільшивши розмір стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною 16 років, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено понесення нею додаткових витрат на дитину, що в розумінні ст. 185 СК України викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові, як в даному випадку.

Судом встановлено та підтверджується довідкою №234 від 09.11.2016 року (а. с. 40), що дочка сторін ОСОБА_4 навчається у Тлумацькій дитячій музичній школі по класу бандура - народний відділ, за що позивачем з 01.10.2014 року по 01.11.2016 року оплачено 1370 грн. Згідно квитанції Тлумацької музичної школи від 15.11.2016 року за листопад 2016 року позивачем оплачено ще 90 грн. (а.с. 41).

Таким чином за період з 01.10.2014 року по 15.11.2016 року позивачем за навчання дочки ОСОБА_4 в Тлумацькій дитячій музичній школі оплачено 1460 грн.

Частиною 2 ст. 185 СК України встановлено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Позивач ОСОБА_1 документально підтвердила понесення нею додаткових витрат на навчання дитини в музичній школі в розмірі 1460 грн.

Суд першої інстанції вірно встановив наведену обставину, однак помилково дійшов висновку про те, що навчання дочки сторін в Тлумацькій дитячій музичній школі не є особливою обставиною, яка слугувала б підставою для стягнення додаткових витрат на дитину.

За наведених обставин та з урахуванням положень п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення в наведеній частині слід скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 730 грн., що становить половину від понесених нею додаткових витрат на навчання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Тлумацькій дитячій музичній школі.

Доводи апелянта про те, що поза увагою суду залишились докази про понесення нею додаткових витрат на лікування дитини, зокрема у стоматолога, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера №1222 від 07.11.2016 року, яка міститься в матеріалах справи на аркуші справи 41, позивачем оплачено благодійний внесок. Жодних інших належних доказів понесення витрат на лікування дитини в розумінні ч.1 ст. 185СК України позивачем не надано.

Копіям квитанцій про придбання лікарських препаратів, які містяться на аркушах справи 20 і 46, суд першої інстанції дав належну оцінку і правильно вказав, що такі не є належним підтвердженням додаткових витрат, понесених позивачем на її дочку ОСОБА_4, оскільки вони не містять відомостей того, що зазначені кошти були витрачені саме в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4

Не заслуговують на увагу також і доводи апелянта про те, що суд безпідставно та необґрунтовано дійшов висновку про те, що з відповідача на її користь необхідно стягнути понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. та не взяв до уваги подані нею розрахункові документи, відповідно до яких нею оплачено 3600 грн. на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме квитанції до прибуткового касового ордера №17/10/16-Т від 13.03.2017 року, ОСОБА_1 за надані їй правові послуги оплатила 2000 грн. (а. с. 81). Інших доказів оплати позивачем наданих їй правових послуг матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи принцип пропорційності стягнення судових витрат відповідно до задоволених позовних вимог, встановлений ч. 1 ст. 88 ЦПК України, та часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про стягнення з відповідача на її користь 1000 грн. витрат, понесених нею на правову допомогу.

Більше того, стягнутий судом з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 розмір витрат, понесених на правову допомогу, відповідає положенням Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Рішення суду в наведеній частині ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

З огляду на викладене рішення суду в частині розподілу судових витрат слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тлумацького районного суду від 21 червня 2017 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити, збільшивши розмір аліментів до 1100 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Тлумацького районного суду від 21 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 730 грн. (сімсот тридцять гривень) додаткових витрат, понесених ОСОБА_1 на навчання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Тлумацькій дитячій музичній школі.

В решті рішення Тлумацького районного суду від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

Ясеновенко Л.В.