Номер провадження: 22-ц/785/4186/17
Головуючий у першій інстанції Адамов А. С.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Кравця Ю.І.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на частину житлового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2017 року, -

встановила:

29 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом який в подальшому було уточнено до ОСОБА_3 про визнання за ним право власності на 5/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті батьків ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема 2/3 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Право власності спадкодавця на зазначену частину житлового будинку підтверджується Договором про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 19.01.1959р., який був нотаріально посвідчений, та акту приймання, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №721 від 28.12.1961р. ОСОБА_4 заповіт не залишив. Спадщину після смерті батька він прийняв шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги: ОСОБА_5 (дружина спадкодавця), ОСОБА_3, ОСОБА_6 (сини спадкодавця) спадщину прийняли фактично, оскільки проживали разом зі спадкодавцем. Таким чином, після смерті ОСОБА_4, якому належало 2/3 частин вказаного житлового будинку, кожний із спадкоємців успадкував по 1/6 частині вказаного будинку. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, після смерті якого залишилось спадкове майно, зокрема 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, із яких 1/6 частина належала йому на підставі договору дарування від 26.02.1980р., та 1/6 - після смерті батька, яку він фактично прийняв, але юридично не оформив. ОСОБА_6 заповіт не залишив. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 стала його мати ОСОБА_5, яка спадщину прийняла фактично, оскільки проживала разом зі спадкодавцем. ІНФОРМАЦІЯ_3. померла мати позивача ОСОБА_5, після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, яка складається: з 1/6 - після смерті чоловіка ОСОБА_4, 1/3 - після смерті сина ОСОБА_6 ОСОБА_5 заповіт не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом стали її діти: ОСОБА_2, який спадщину прийняв шляхом звернення у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, та ОСОБА_3, який спадщину прийняв фактично, оскільки проживав разом зі спадкодавцем. Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця.

22 січня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом який було уточнено до ОСОБА_2 та просив:

- встановити факт родинних відносин між ним та спадкодавцями, а саме встановити факт того, що він ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється сином ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3;

- визнати за ним право власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами, що складається із прибудови - літ. «А1», літньої кухні - літ. «Ж», навісу - літ. «ж», сараю - літ. «З», гаражу - літ. «Е», сараю - літ «Д», літнього душу - літ. «И», вбиральня - літ. «Г», що було добудоване ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1;

- та в порядку спадкування за законом після смерті батьків визнати за ним право власності на 5/12 частин житлового будинку літ. «А» з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Щодо обґрунтування позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно, то ОСОБА_3 погодився із обставинами, що були викладені ОСОБА_2 в частині спадкування в рівних долях майна, що належало батькам без тієї частини, що була добудована ОСОБА_3 самостійно, на яку може претендувати лише ОСОБА_2, та яка не входить в спадкову масу. За твердженнями ОСОБА_3, після отримання у дар від батька 1/6 частини вказаного будинку (одну кімнату) за договором дарування від 26.02.1980р., ним та його дружиною було добудовано власними силами за власні кошти прибудову літ. «А1», літню кухню - літ. «Ж», навіс - літ. «ж», сарай - літ. «З», гараж - літ. «Е», сарай - літ «Д», літній душ - літ. «И», вбиральню - літ. «Г». Інший брат ОСОБА_6 свою частину не добудовував. Також, зазначена добудова не належала батькам, а отже не може входити у спадкову масу, на частину якої може претендувати позивач за первісним позовом.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на частину житлового будинку задоволено частково.

Встановлено факт того, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 5/12 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду змінити, задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано прийшов до висновків щодо кругу спадкоємців та об'єму спадкової маси.

Відмовляючи у позові в частині позовних вимог про визнання за позивачем права власності на добудовану ним за рахунок власних коштів частину житлового будинку з надвірними спорудами: прибудови - лі-. "А1»; літньої кухні - літ. «Ж»; навісу- літ «ж»; сараю - літ. «З»; гаражу - літ. «Е»; сараю літ. «Д»; літнього душу - літ. «И»; вбиральні - літ. «Г», районний суд виходив з того, що вказані прибудови зводились самовільно без належного на те дозволу і в склад спадкової маси включені бути не можуть, оскільки суду не надано доказів, що зводились ці прибудави спадкодавцями та за рахунок їхніх коштів.

Навпаки, позивач стверджує, що зводив ці прибудови за власний рахунок і вважає їх своєю власністю, яка не підлягає розподілу між спадкоємцями.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, рнадані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

Ю.І. Кравець