Справа № 211/1065/17
Провадження № 2/211/1130/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 липня 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Ніколенко Д.М.,

секретар: Гулько А.С.,

за участю позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування вимог зазначила, що 10 січня 2017 року вона придбала в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить приватному підприємцю ОСОБА_2, ванну акрилову НАО 150х70 білого кольору вартістю 1950 гривень. На вказану ванну встановлено гарантійний термін 10 років згідно гарантійного талону. 17 січня 2017 року ванну було встановлено,а 12 лютого 2017 року під час користування ванною були виявлені тріщини з двох боків. В зв'язку з цим 13 лютого 2017 року вона звернулася до відповідача з проханням забрати у неї неякісний товар та повернути їй сплачені нею кошти, на що відповідач відповів їй відмовою та порадив звернутися до сервісного центру, щоб ті здійснили ремонт ванни. Фото ванни з недоліками вона йому показувала. Претензію в магазині вона залишила, експертизу відповідач робити відмовився. На даний час ванна знаходиться у неї, на ній з'явилися нерівності, ванною вона практично не користується. Вказаними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду. Тому позивач просить розірвати договір купівлі-продажу акрилової ванни НАО 150х70, укладений 10.01.2017 р. між нею та відповідачем ОСОБА_2, стягнути з відповідача на свою користь сплачені нею кошти за купівлю ванни в сумі 1950,00 гривень, неустойку в розмірі 1033 грн. та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала вимоги позову з підстав, викладених в позовній заяві, на позові наполягає.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні фактично позов не визнав вказавши, що для визначення його вини у недоліках товару необхідно проведення експертизи, оскільки вказані тріщини та нерівності могли з'явитися при неправильній установці позивачкою ванни. Крім того, позивач безліч разів відмовлялась від виїзду спеціаліста сервісного центру для проведення діагностики товару та, у разі виявлення недоліків, заміни товара на товар належної якості.

Вислухавши доводи позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 10 січня 2017 року у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» позивачем ОСОБА_1 була придбана ванна акрилова НАО 150*70, що підтверджено копією видаткової накладної № ФО-000075 від 10 січня 2017 р. (а.с. 7).

Позивач сплатила відповідачу 1950 грн. 00 коп.

Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За правилами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою та належну якість продукції та обслуговування.

Відповідно до п. 12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості.

Так, згідно частини 1 вказаної статті, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Відповідно до п. 9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

В ході розгляду справи судом з врахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності, та роз'яснено сторонам їх права та обов'язки щодо доказування та подання доказів на підтвердження тих обставин і заперечень, на які вони посилаються, зокрема право заявити клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи для встановлення істотних недоліків придбаного позивачем товару, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця).

Однак позивач спочатку відмовлялась від проведення експертизи через брак коштів, потім погодилася, згодом заявила, що їй це не потрібно. Примусово суд не може забезпечити проведення експертизи, оскільки її оплата покладається на сторони.

Більш того, позивач свідомо відмовлялась від сервісного обслуговування придбаного товару та проведення діагностики достеменно знаючи, що можливості провести державну експертизу у відповідача немає через відсутність в Дніпропетровській області подібних експертів.

За таких обставин суд вичерпав всі можливі засоби в сприянні сторонам щодо надання необхідних доказів, ґрунтуватися лише письмовими доказами - наданими позивачем фото дефектів ванни, суд не може, оскільки в даному випадку необхідний висновок спеціаліста щодо можливих недоліків товару та підтвердження, що вони не настали внаслідок неправильної експлуатації зі сторони позивача, тому вважає, що заявлені вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу та стягнення з відповідача сплачених нею коштів за ванну, а також неустойки, позивачем недоведені та задоволенню не підлягають.

Що стосується заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди, то згідно п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII, Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» від 19 травня 2011 року N 3390-VI, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Згідно пунктів 4,6 статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», потерпілий - споживач або користувач, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції. Шкода - завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Згідно статті 6 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», потерпілий повинен довести: 1) наявність шкоди; 2) наявність дефекту в продукції; 3) наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.

Потерпілий має право вимагати від виробника надання документації на продукцію, внаслідок дефекту в якій завдано шкоду, в обсязі, необхідному для доведення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Позивачем не доведено ні наявність дефекту товару, визначеного частиною 1 статті 5 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції», ні наявність дефекту визначеного пунктом 6 статті 1 вказаного Закону, тому вимоги в частині стягнення моральної шкоди теж задоволенню не підлягають.

Судові витрати згідно положень ст. 88 ЦПК України позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Д.М.Ніколенко