АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М.КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Рейнарт І.М., Панченка М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 звернулась в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" про визнання договору поруки припиненим, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 жовтня 2013 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" було укладено Рамкову угоду № FW115.771, за умовами якої банк зобов'язується здійснювати кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, з лімітом кредитування еквівалент 3 000 000,00 грн., з лімітом строку кредитування 120 місяців та максимальним розміром процентів 40 % річних. На виконання умов рамкової угоди між банком (кредитор) та позичальником (ТОВ "УБК "Євробуд") було укладено договір про надання траншу № 115.44148/FW115.771 від 31.10.2013 (далі - кредитний договір № 1), згідно якого ТОВ "УБК "Євробуд" було надано кредит в сумі 600000,00 грн., процентна ставка - 21 % річних, зі строком повернення - 60 місяців. Того ж дня між сторонами рамкової угоди укладено договір про надання траншу № 115.44185/FW115.771 від 31.10.2013 (далі - кредитний договір № 2), згідно якого позичальнику ТОВ "УБК "Євробуд" було надано кредит в сумі 310 000,00 грн., зі сплатою процентів - 24 % річних, зі строком повернення - 24 місяці. Також 12 березня 2014 року між сторонами рамкової угоди укладено договір про надання траншу № 115.44293/FW115.771 (далі - кредитний договір № 3), згідно якого позичальнику ТОВ "УБК "Євробуд" було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 77 000,00 доларів США, зі сплатою 10 % річних, строком на 60 місяців.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 31 жовтня 2013 року було укладено договір поруки.

Пунктом 4.1., 4.2. договору поруки встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його укладення діє протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше припинення строку дії рамкової угоди, належного виконання усіх зобов'язань позичальника за кредитними договорами та поручителя за договором.

У зв'язку з невиконанням позичальником ТОВ "УБК "Євробуд" зобов'язань за кредитними договорами та виникненням заборгованості за кредитами кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та пунктом 8.2. рамкової угоди право на односторонню зміну умов цих договорів, установивши новий строк виконання основного зобов'язання - 25 листопада 2015 року.

Посилаючись на те, що у договорі поруки не встановлено строк після якого порука припиняється, а кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши позичальнику ТОВ "УБК "Євробуд" вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, при цьому, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання кредитор позов до поручителя не пред'явив, тому остання просила на підставі частини 4 статті 559 ЦК України визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник позивача порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким визнати договір поруки №SR-004/283/2008 від 18 липня 2008 року припиненим, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 251, 252, 559 ЦК України і неправильно розтлумачено умови договору поруки. Так, умови договору поруки про його дію до припинення строку дії Рамкової угоди чи належного виконання сторонами зобов'язань за укладеними Кредитним договорами, що цим договором не установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України по справі №6-1265цс16 від 19.10.2016, №6-1451цс16 від 14.09.2016, №6-691цс16 від 07.09.2016. Що ж до умови договору про право Кредитор на пред'явлення вимоги Поручителю про погашення заборгованості Позичальника протягом 3 років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості Позичальника, то в даному випадку мова йдеться про право Кредитора на пред'явлення вимоги про погашення лише простроченої заборгованості за кредитними договорами, а не вимоги про дострокове повернення наданих коштів в порядку ст. 1049 ЦК України. Вважає, що пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредитних коштів, банк змінив строк виконання основного зобов'язання, проте протягом 6 місяців не пред'явив будь-яких вимог до поручителя, а відтак договір поруки є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України (правова позиція Верховного Суду України по справі 6-53цс14 від 17.09.2014).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника ПАТ "ПроКредит Банк" (а.с. 112). Третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи судом повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторінабо інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 31 жовтня 2013 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" було укладено Рамкову угоду № FW115.771, за умовами якої банк зобов'язувався здійснити кредитування позичальника у межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених угодою та кредитними договорами, з лімітом кредитування в еквіваленті 3 000 000,00 грн., зі строком кредитування 120 місяців та максимальним розміром процентів 40 % річних. На виконання умов рамкової угоди між банком (кредитор) та позичальником (ТОВ "УБК "Євробуд") було укладено договір про надання траншу № 115.44148/FW115.771 від 31.10.2013 (далі - кредитний договір № 1), згідно якого ТОВ "УБК "Євробуд" було надано кредит в сумі 600 000,00 грн., зі сплатою процентів - 21 % річних, зі строком повернення - 60 місяців. Того ж дня між сторонами рамкової угоди укладено договір про надання траншу № 115.44185/FW115.771 від 31.10.2013 (далі - кредитний договір № 2), згідно якого позичальнику ТОВ "УБК "Євробуд" було надано кредит в сумі 310 000,00 грн., зі сплатою процентів - 24 % річних, зі строком повернення - 24 місяці. Також 12 березня 2014 року між сторонами рамкової угоди укладено договір про надання траншу № 115.44293/FW115.771 (далі - кредитний договір № 3), згідно якого позичальнику ТОВ "УБК "Євробуд" було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 77 000,00 доларів США, зі сплатою 10 % річних, строком на 60 місяців (а.с. 5-20).

Пунктом 7.1. рамкової угоди сторони встановили порядок виконання позичальником боргових зобов'язань. Так, погашення грошових зобов'язань здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку погашення заборгованості за кредитом (а.с. 13-14, 17, 20). Нараховані відсотки сплачуються позичальником одночасно з погашенням відповідної частини кредиту.

Пунктом 8.2. рамкової угоди передбачено право кредитора вимагати дострокове погашення кредиту. Вимога кредитора про дострокове погашення кредиту здійснюється у письмовій формі та на вибір кредитора вручається або передається позичальнику у порядку встановленому п. 12.2. угоди. Як визначено пунктом 12.2 угоди усі повідомлення, що відправлені поштою, вважатимуться отриманими адресатом, якщо вони були відправлені на вказану в угоді адресу або іншу адресу, про яку відправник був повідомлений і якщо з моменту відправлення минуло п'ять календарних днів.

З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_5 31 жовтня 2013 року було укладено договір поруки.

Згідно з пунктом 2.1. договору поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутися з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і поручителя, чи до обох одночасно. Відповідно до пункту 4.1. договору - порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред'явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред'явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом трьох років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника.

Пунктом 4.2. договору поруки встановлено, що цей договір вступає в силу з моменту його укладення діє протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше припинення строку дії рамкової угоди, належного виконання усіх зобов'язань позичальника за кредитними договорами та поручителя за договором.

У зв'язку з невиконанням позичальником ТОВ "УБК "Євробуд" зобов'язань за кредитними договорами та виникненням заборгованості за кредитами кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) та пунктом 8.2. рамкової угоди право на односторонню зміну умов цих договорів, установивши новий строк виконання основного зобов'язання - 25 листопада 2015 року.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитними договорами банком 20 листопада 2015 року на адресу позичальника направлено вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості за трьома траншами, яку слід було виконати, як встановлено умовами рамкової угоди протягом п'яти календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (п. 8.3, 12.2.), тобто до 25 листопада 2015 року. Вказана вимога була залишена без виконання.

У березні 2016 року кредитор ПАТ "ПроКредит Банк" звернувся до господарського суду, пред′явивши позов до позичальника ТОВ "УБК "Євробуд" про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" права власності на нерухоме майно - єдиний майновий комплекс, адмінбудівля літ. "А" загальна площа 173,3 кв.м, гараж літ. "Б" загальна площа 204,7 кв.м, адмінбудівля літ. "В" загальна площа 76,5 кв.м, склад літ. "Г" загальна площа 18,6 кв.м, нежитлова будівля (адмінбудівля) літ. "О" загальна площа 2138,4 кв.м, склад літ. "П" загальна площа 141,4 кв.м, навіс літ. "Р", убиральня літ. "И", ворота № 4, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 0 в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" за Рамковою угодою № FW115.771 від 31.10.2013 та укладеними на її підставі договором про надання траншу № 115.44148/FW115.771 від 31.10.2013, договором про надання траншу № 115.44185/FW115.771 від 31.10.2013, договором про надання траншу № 115.44293/FW115.771 від 12.03.2014, зі змінами та доповненнями, у загальному розмірі 2963685,31 грн. (а.с. 75-83).

Вимоги до поручителя ОСОБА_5 банк в судовому порядку не пред'являв.

Звертаючись в суд за захистом порушеного права, позивач просила на підставі частини 4 статті 559 ЦК України визнати договір поруки припиненим, посилаючись на те, що у договорі поруки не встановлено строк після якого порука припиняється, а кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши позичальнику ТОВ "УБК "Євробуд" вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, при цьому, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання кредитор позов до неї, як поручителя, не пред'явив.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_5, відповідач посилався на те, що порука, встановлена ОСОБА_5 згідно договору поруки діє до 31 жовтня 2013 року, а тому відсутні підстави для застосування 4 статті 559 ЦК України.

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінки зібраним у справі доказам, судова колегія виходять з такого.

Так, згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов'язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя.

За умовами укладеного між банком та ОСОБА_5 договору поруки від 31 жовтня 2013 року вбачається, що порука діє з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше: припинення строку дії рамкової угоди чи належне виконання усіх вимог кредитора. Припинення окремих кредитних договорів чи погашення заборгованості позичальника до моменту припинення строку дії рамкової угоди, а також непред'явлення кредитором вимоги про погашення поручителем заборгованості позичальника не тягне за собою припинення поруки. Кредитор вправі пред'явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом трьох років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника (п. 4.1).

Отже, умови договору поруки про її дію з моменту укладення договору протягом усього часу дії, встановленого рамковою угодою ліміту строку кредитування та до моменту, що наступить пізніше не означають установлення строку припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки.

Закладені умови у другому абзаці п. 4.1. договору поруки про те, що кредитор вправі пред'явити вимогу поручителю про погашення заборгованості позичальника протягом трьох років з моменту виникнення існуючої на момент такої вимоги заборгованості позичальника, суперечать установленим строкам пред'явлення вимоги до поручителя у частині четвертій статті 559 ЦК України і які на відміну від позовної давності не можуть бути збільшені за згодою сторін.

Таким чином, поручителя ОСОБА_5 за умовами укладеного договору поруки від 31 жовтня 2013 року слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України, тобто протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з порушенням боржником ТОВ "УБК "Євробуд" виконання зобов'язання за рамковою угодою банк відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов та пункту 8.2. рамкової угоди використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитними договорами, надіславши 20 листопада 2015 року письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту за трьома траншами й пов'язаних із ним платежів, яку слід було виконати, як встановлено умовами рамкової угоди протягом п'яти календарних днів з дати надіслання банком відповідної вимоги (п. 8.3, 12.2.), тобто до 25 листопада 2015 року (а.с. 23, 73).

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитами, сплату відсотків за користування кредитом, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, який слід обчислювати з 25 листопада 2015 року й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя ОСОБА_5 протягом шести місяців, від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 25 листопада 2015 року і протягом наступних шести місяців.

Як свідчать матеріали справи з позовом до господарського суду кредитор ПАТ "ПроКредит Банк» звернувся у березні 2016 року, пред'явивши вимоги до боржника ТОВ "УБК "Євробуд" про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" за Рамковою угодою № FW115.771 від 31.10.2013 та укладеними на її підставі договором про надання траншу № 115.44148/FW115.771 від 31.10.2013, договором про надання траншу № 115.44185/FW115.771 від 31.10.2013, договором про надання траншу № 115.44293/FW115.771 від 12.03.2014, зі змінами та доповненнями, у загальному розмірі 2963685,31 грн. (а.с. 75-83).

Вимог до поручителя ОСОБА_5 кредитор в судовому порядку не пред'явив.

З урахуванням зазначених правових норм колегія суддів дійшла висновку про те, що передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум повинен обчислюватись від наступного дня після настання дати дострокового повернення заборгованості, та оскільки такі вимоги не були заявлені до поручителя ОСОБА_5 протягом шести місяців після настання строку виконання зобов'язань, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинила свою дію.

Отже, у справі, яка переглядається, судом першої інстанції неправильно застосовано частину четверту статті 559 ЦК України та зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для припинення правовідношення поруки за договором поруки від 31 жовтня 2013 року, укладеного між ПАТ "ПроКредит Банк» та ОСОБА_5

Разом з тим, позов ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню, оскільки обраний позивачем спосіб захисту порушеного права шляхом припинення договору поруки суперечить обґрунтуванню позовних вимог та положенням ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Так, звертаючись в суд за захистом порушеного права, позивач просила на підставі частини 4 статті 559 ЦК України визнати договір поруки припиненим, посилаючись на те, що у договорі поруки не встановлено строк після якого порука припиняється, а кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши позичальнику ТОВ "УБК "Євробуд" вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, при цьому, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання кредитор позов до неї, як поручителя, не пред'явив.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення.

За положеннями ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Термін «порука», застосований законодавцем у ч. 1, 4 ст. 559 ЦК України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Таким чином, позивач обгрунтовано виходив із того, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України зобов'язання поручителя виконати договір поруки має строковий характер. Поручителя слід вважати зобов'язаним виконати договір поруки виключно в межах строків, установлених у частині четвертій статті 559 ЦК України. Сплив строку, передбаченого нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, зумовлює припинення зобов'язань поручителя.

Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що права поручителя підлягають захисту шляхом визнання поруки за договором поруки від 31 жовтня 2013 року № 308857-ДП1, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та ОСОБА_5, припиненою, а не шляхом припинення договору поруки.

Відповідно до статті 309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення, яким позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" про визнання договору поруки припиненим слід задовольнити частково.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, на відшкодування сплаченого судового збору слід стягнути на користь ОСОБА_5 з ПАТ "ПроКредит Банк" - 1 157,52 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "УБК "Євробуд" про визнання договору поруки припиненим задовольнити частково.

Визнати поруку за договором поруки від 31 жовтня 2013 року № 308857-ДП1, укладеним між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та ОСОБА_5, припиненою.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ПроКредит Банк" на користь ОСОБА_5 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 157,52 грн.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий

Судді: