Провадження № 22-ц/779/1674/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Мелінишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Мелінишин Г.П.

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

за участю секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за заявою представника Івано-Франківської міської ради про забезпечення позову Івано-Франківської міської ради до державного реєстратора Державного підприємства «Івано-Франківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку, за апеляційною скаргою представника Івано-Франківської міської ради на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 2 жовтня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 2 жовтня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви представника Івано-Франківської міської ради про забезпечення позову Івано-Франківської міської ради до державного реєстратора ДП «Івано-Франківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку.

На вказану ухвалу представник Івано-Франківської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм процесуального права. Зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про неподання заявником доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову. При цьому не враховано, що до заяви долучено листи управління капітального будівництва та Департаменту містобудування, архітектури та культурної спадщини, згідно яких спірна земельна ділянка знаходиться в межах червоних ліній магістральної вулиці, що має зєднати Північний та Південний бульвари м. Івано-Франківська. А отже, передача її у власність є неможливою, порушує майнові права та інтереси територіальної громади міста. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають відповідні правовстановлюючі документи, то є реальні побоювання та загрози того, що під час розгляду справи такі можуть розпорядитись земельною ділянкою шляхом продажу третім особам, передачі в іпотеку, тощо. А це відповідно утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду по справі.

Крім того, при новому розгляді заяви місцевим судом не зясовано чи є спір публічно-правовим чи випливає з відносин права власності на земельну ділянку, про що було вказано в ухвалі Апеляційного суду Івано-Франківської області при скасуванні попередньої ухвали суду з цього питання.

З вищенаведених підстав просила ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу про задоволення заяви.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доводів скарги не визнав посилаючись на обґрунтованість висновків суду.

Представник Івано-Франківської міської ради, Державний реєстратор ДП «Івано-Франківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» ОСОБА_1 в судове засідання не зявились будучи належним чином повідомленими, що не перешкоджає розглядові справи в їх відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи в задоволенні заяви Івано-Франківської міської ради суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову такими видами та що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такий висновок місцевого суду відповідає вимогам процесуального закону з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

При цьому заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає в обмеженні права розпорядження ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб, укладення інших правочинів), при цьому за власником зберігається право користування.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

З виділених матеріалів справи вбачається, що у серпні 2017 року Івано-Франківська міська рада звернулася в суд із позовом до державного реєстратора ДП «Івано-Франківський науково дослідний та проектний інститут землеустрою», ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 14 серпня 2017 року відкрито провадження в цій справі (а.с.6-10, 37).

Як видно зі змісту позовної заяви позивач просив скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку площею 0,0815 га, кадастровий номер :04:002:0311, що знаходиться в м. Івано-Франківську по вул. Сонячна, 54, на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Встановлено, що 14 серпня 2017 року позивач подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку та заборони вчиняти будь-які дії щодо розпорядження нею.

Обґрунтовуючи необхідність застосування судом заходів забезпечення позову заявник покликалася на те, що відповідно до чинного генерального плану м. Івано-Франківська вказана земля знаходиться в межах червоної лінії магістральної вулиці, що має зєднати Північний та Південний бульвари з метою суттєвого розвантаження транспортного потоку в місті. За наявності правовстановлюючих документів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть розпорядитись земельною ділянкою. Відтак, у випадку не вжиття заходів забезпечення позову може виникнути суттєва загроза інтересам територіальної громади міста, на відновлення яких необхідно докласти значних зусиль, в тому числі, не виключно, шляхом подання нових позовних заяв.

Колегія суддів приходить до висновку, що подаючи заяву про застосування заходів забезпечення позову позивач не навів, а суд не встановив, обставин щодо достатнього обґрунтування припущення про те, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Івано-Франківської міської ради.

Не заслуговують на увагу також і інші доводи апеляційної скарги, оскільки наявність обставин, якими позивач обґрунтовував заявлені позовні вимоги, а відповідачі заперечували, підлягає встановленню судом першої інстанції під час розгляду справи по суті заявлених вимог. Тому оцінка їм на стадії апеляційного перегляду ухвал щодо забезпечення позову надаватися не може.

Колегія суддів вважає, що ухвала постановлена судом з дотриманням вимог процесуального права. Доводи апеляційних скарг правильності висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Івано-Франківської міської ради відхилити, а ухвалу Івано-Франківського міського суду від 2 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.П. Мелінишин

Судді: О.В. Пнівчук

ОСОБА_4