Справа №479/105/15-ц 27.11.2017 27.11.2017 27.11.2017
Провадження №22-ц/784/2466/17
Провадження № 22-ц/784/2466/17 Головуючий суду першої інстанції - Репушевська О.В.
Справа № 479/105/15-ц Доповідач апеляційного суду - Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

27 листопада 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів: Лисенка П.П., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

без участі заявника, заінтересованих осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2017 року, постановлену за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі - ПАТ КБ або Банк) «ПриватБанк» про видачу дубліката виконавчого листа, поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи - ОСОБА_3, Кривоозерський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,

встановила:

12 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку цивільного судочинства звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

Заявник зазначав, що Кривоозерським районним судом Миколаївської області на підставі заочного рішення цього ж суду від 11 березня 2015 року видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 11 038 грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Посилаючись на те, що виконавчий документ було втрачено при передачі його з відділу ДВС до головного офісу ПАТ КБ «ПриватБанк», заявник просив видати дублікат виконавчого листа та поновити пропущений строк для пред'явлення його до виконання.

Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2017 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на незаконність такої ухвали у зв'язку з порушенням судом норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просив її скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення заяви Банку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат.

Згідно зі ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Застосування передбачених цією нормою правил залежить від виду процесуального строку. У разі, коли процесуальна дія не вчинена у межах строку, встановленого законом, суд може поновити його, якщо строк пропущено з причин, визнаних судом поважними.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Виходячи з положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, захист права повинен бути забезпечений судовими процедурами, які у свою чергу повинні бути справедливими.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 11 038 грн. 07 коп. заборгованості за кредитним договором та 243 грн. 60 коп. судового збору (а.с.50).

Зазначене рішення набрало законної сили і з того моменту могло бути пред'явлено до виконання, у строки передбачені діючим законодавством. Проте, відомості про направлення судом заявнику копії цього заочного рішення в матеріалах справи відсутні.

27 січня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» подало до суду першої інстанції заяву про видачу копій судового рішення та виконавчого листа, у зв'язку з чим місцевим судом 01 лютого 2017 року направлено на адресу Банку копію заочного рішення та два виконавчі листи (а.с.55).

12 жовтня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось із заявою про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа, пославшись на те, що оригінал виконавчого листа було втрачено з неналежних від стягувача причин (а.с.56).

Відмовляючи Банку в задоволенні заяви, місцевий суд вважав встановленим, що 01 лютого 2015 року (до ухвалення рішення судом) стягувачу направлено копію заочного рішення та два виконавчих листа та, що ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав їх 07 лютого 2015 року, що підтверджується поштовим повідомленням.

Проте вказані судом обставини не підтверджені матеріалами справи, а отже суд не перевірив обставин, що стосуються виконання судового рішення у даній справі.

Зокрема, не перевірив, чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред'являв Банк виконавчий лист до виконання і, якщо ні, то які причини пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання; обставин втрати виконавчого документа і докази, що це підтверджують, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується. Крім того, згідно листа Кривоозерського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 28 серпня 2017 року № 4950/14.14-40 за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, згідно журналів обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцеві, журналів реєстрації загальної вхідної кореспонденції, журналів реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження за період з 2015 по 2017 роки виконавчі документи, стороною за якими визначено ОСОБА_3 на виконання до відділу не надходили та на виконанні станом на 23 серпня 2017 року не перебували (а.с.59).

Судом не з'ясовано обставин втрати виконавчих листів, що зазначені Банком.

Між тим, дані обставини мають суттєве значення для вирішення питання щодо наявності підстав для видачі дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

Суд першої інстанції підійшов до вищевказаного неуважно, і без будь-якого дослідження спірної ситуації та правової оцінки доказів, які слід було б дослідити, та вирішив заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» формально.

Як наслідок, колегія суддів не змогла заперечити чи погодитися з обставинами, зазначеними Банком в апеляційній скарзі як доказ своїх тверджень.

Оскільки, вирішення питання щодо заяви Банку відбулось без з'ясування та оцінки усіх обставин, то ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою.

Оскільки за процесуальним законом апеляційна інстанція позбавлена можливості з власної ініціативи збирати, а також аналізувати та оцінювати докази, що не були предметом дослідження та аналізу в суді першої інстанції, колегія вимушена повернути заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» для повторного вирішення до того ж суду, попередньо скасувавши оскаржену ухвалу місцевого суду.

Також, судом допущено порушення норм процесуального права щодо розгляду справи без належного повідомлення ОСОБА_3 та відділу ДВС про час та місце судового розгляду.

Так, неявка цих осіб, дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 370, 371 ЦПК України, не перешкоджає розгляду заяви, але за умови належного повідомлення учасників процесу.

Втім, в матеріалах справи взагалі відсутні відомості про виклик до суду учасників процесу, а також докази їх належного повідомлення.

За такого, на думку колегії суддів, заява ПАТ КБ «ПриватБанк» була вирішена судом передчасно та без належного з'ясування фактичних обставин, що підлягають перевірці.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 25 жовтня 2017 року направити на новий розгляд до того ж суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова