Номер провадження: 22-ц/785/6813/17
Номер справи місцевого суду: 520/666/16-ц
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення особи від спадкування та встановлення фактів, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року, -

встановила:

22 січня 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про усунення особи від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлення юридичного факту, що вона, ОСОБА_2, ОСОБА_5, померлий 15.01.2015 року та ОСОБА_6, яка померла 05.01.2015 року, в період з 2005 року по грудень 2015 року були повязані спільним побутом та проживали однією сімєю за адресою: м. Одеса, вул. Толбухіна, буд. 28-а.

Посилаючись на те, що за вищезазначеною адресою позивач проживала сумісно зі своїми хрещеними батьками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 однією сімєю, до смерті останніх, а тому встановлення даного юридичного факту є необхідним для спадкування позивачем спадкового майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як спадкоємиці четвертої черги, визначеної ч.1 ст. 1264 ЦК України особа, яка приживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Крім того, позивач наполягає на тому, що ОСОБА_3, як син ОСОБА_5, ухилявся від надання допомоги батьку, який внаслідок похилого віку та тяжкого захворювання знаходився в безпорадному стані, а тому у відповідності до вимог ч.5 ст. 1224 ЦК України має бути усуненим від права на спадкування за законом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення особи від спадкування та встановлення фактів.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_2 ОСОБА_4подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне залишити її без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що позивачкою не доведено факту проживання однією сімєю в період з 2005 року позивачки та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 а також наявності підстав для усунення ОСОБА_3 від права спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер 15.01.2015 року, рідним сином якого є ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: м. Одеса, вулиця Толбухіна, 28-а.

Після того, як ОСОБА_5, розлучився з матерію відповідача, останній багато років не спілкувався з батьком. Однак, після того, як 05.01.2015 року померла дружина ОСОБА_5 ОСОБА_6, батько розшукав сина з намаганням поновити спілкування, однак не встиг зустрітися до смерті.

До сина за допомогою не звертався. Відповідач пояснив у судовому засіданні, що його батько помер у віці 64 років. На момент смерті у безпорадному стані не перебував, проживав сам і самостійно забезпечував свої життєві потреби.

Доказів на спростування цих тверджень позивачка суду не надала.

Як розяснено п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» правила абзацу другого частини третьої ст. 1224 ЦК України стосуються особи, яка зобовязана була утримувати спадкодавця згідно з нормами сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (іншихспадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цьго та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку.

Під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя і потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач свідомо не надавав допомоги своєму батькові, знаючи про його безпорадний стан та маючи можливість таку допомогу надавати.

Матеріалами справи не доведено факту проживання ОСОБА_2 однією сімєю з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вигляді спільного проживання, спільного побуту та наявності взаємних прав та обовязків. З боку позивача, та її представників не надано і письмових доказів такого проживання.

Позовні вимоги про встановлення такого факту спростовуються і даними про те, що у ОСОБА_2 є своя сімя чоловік та неповнолітні діти, що безумовно, на думку суду, спростовує її твердження про постійне проживання разом із ОСОБА_5 з 2005 року.

Стосовно вимог про усунення відповідача від спадщини, судом, приймається до уваги, що у відповідності до чинного законодавства підставами для усунення від спадкування є як наявність необхідності такої допомоги особі яка знаходилась у безпорадному стані, а також ухилення від виконання обовязків : при наявної відомості навмисна бездіяльність.

В даному випадку суду не надано жодного доказу того, що ОСОБА_5 була необхідна допомога, що відповідач був обізнаний про таку необхідність, однак маючи можливість не надав такої допомоги.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим кодексом.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 13 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає судове рішення без змін, якщо судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, ч. 1 п. 1 ст. 374, 375, 382, 383, 381- 384 ЦПК України, судова колегія,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9