Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2017 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О. , при секретарі Літвіченко В.О. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юрївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, треті особи по справі - Юрївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, Юр»ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області,

про визнання прав та обовязків спадкодавця щодо реєстрації права власності на житловий будинок,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання за ним прав та обовязків спадкодавця на житловий будинок з господарськими спорудами № 196, розташований по вул. Центральній (раніше Леніна) в смт. Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після померлої 04.05.2016 року матері ОСОБА_2, з правом реєстрації за ним права власності вказаного житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідними органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що його мати ОСОБА_2 померла 04.05.2016 року, заповівши йому все своє майно до складу якого входить і житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою вул. Центральна, 196 (раніше Леніна) в смт. Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області.

Звернувшись у встановлені законом строки до Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно у вигляді вищевказаного житлового будинку позивач отримав відмову, в звязку з відсутністю у нього документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на зазначене майно (правовстановлюючого документу).

Разом з тим, відповідно до рішення Юрївської селищної ради № 9 від 26.02.1987 року саме за матірю позивача ОСОБА_2 було визнано право власності на спірне домоволодіння, яке раніше обліковувалося за № 192, проте за життя остання не зареєструвала право власності на житловий будинок у відповідних органах.

Оскільки мати позивача за життя право власності на належний їй житловий будинок за собою не зареєструвала позивач в даний час позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у вигляді вказаного майно в порядку спадкування та не має іншого способу захистити свої права, інакше, як в судовому порядку.

За таких обставин, посилаючись на ст. ст. 1218, 1268, 1269 ЦК України, позивач просив визнати за ним права та обовязки спадкодавця на житловий будинок № 196 по вул. Центральній в смт. Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 04.05.2016 року, з правом реєстрації за ним права власності на вказаний житловий будинок.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позовні вимоги викладені в позові,

повністю підтримав, судові витрати просив залишити за позивачем по справі (ас. 21, 125).

Відповідач по справі Юрївська селищна рада Юрївського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас. 123), при цьому надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та позовні вимоги про визнання за позивачем прав та обовязків спадкодавця визнали в повному обсязі (ас. 41).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юрївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, що були залучені до участі у справі на підставі ухвали суду від 19.05.2017 року (ас. 33-34), в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та проти позовних вимог не заперечували (ас. 126).

Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юрївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, що були залучені до участі у справі на підставі ухвали суду від 19.05.2017 року (ас. 31-32), в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, заперечень проти позову не надали (ас. 91).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з»явившихся сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить встановленими наступні обставини:

- відповідно до копії свідоцтва про народження позивача серії I-КИ № 596922 від 06.06.2016 року, вбачається, що матірю позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 (ас. 63).

Відтак, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач є сином ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 696948 від 06.05.2016 року мати позивача ОСОБА_2 померла 04.05.2016 року (ас. 5).

В позові позивач зазначав, що за життя його матері ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими спорудами № 196, розташований по вул. Центральній (раніше Леніна) смт. Юрївка Юрївського району, однак право власності на такий ОСОБА_2 за життя належним чином не зареєструвала, що позбавляє позивача можливості реалізувати свої спадкові права на вказане нерухоме майно та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину.

Щодо визнання за позивачем прав та обовязків спадкодавця на житловий будинок з господарськими спорудами № 196 по Центральній (раніше Леніна) смт. Юрївка Юрївського району, суд виходить з наступного:

- так, в судовому засіданні встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Юрївської селищної ради народних депутатів № 9 від 26.02.1987 року «Про визнання права особистої власності на домоволодіння» за ОСОБА_2 визнано право власності на збудоване в 1963 році домоволодіння, розташоване по вул. Леніна (нині Центральна), 192 (нині 196) в смт. Юрївка, при цьому вирішено просити начальника Павлоградського БТІ оформити технічні документи та видати свідоцтво про право власності на житловий будинок ОСОБА_2 (ас. 12).

На виконання вказаного рішення органами БТІ у травні 1987 році на спірне домоволодіння на імя ОСОБА_2 виготовлена технічна документація, а зокрема зведений акт вартості будівель та споруд, схематичний план будинку, поетажний план на будинок, експлікація, що підтверджено в судовому засіданні копією інвентаризаційної справи на будинок № 192 (нині № 196) по вул. Леніна (нині Центральна) в смт. Юрївка Дніпропетровської області (ас. 97-99).

З технічного паспорта на житловий будинок № 196 по вул. Центральній смт. Юрївка, виготовленого на імя власника ОСОБА_2 02.11.2016 року вбачається, що самочинно збудовані споруди на території будинку відсутні, загальна площа будинку складає 58, 7 кв. м., житлова площа складає 28, 4 кв. м. (ас. 9-11).

Згідно довідки Юрївської селищної ради № 34 від 04.01.2017 року та довідки № 203 від 23.09.2016 року в смт. Юрївка по вул. Центральній (раніше Леніна), будинок 196, в період з 1963 року по день смерті мешкала та була зареєстрована ОСОБА_2 (ас. 18, 117), що також підтверджено в судовому засіданні копією домової книги для прописки громадян проживаючих в будинку, яка розпочата 26.05.1966 року (ас. 100-105), копією паспорта померлої ОСОБА_2 серії АК № 082388, в якому місце проживання останньої з 1966 року зареєстроване за адресою смт. Юр»ївка, вул. Леніна, 196 (ас.93).

Згідно довідки Юрївської селищної ради № 1174 від 29.06.2017 року слідує, що домоволодіння, яке розташовувалось за адресою смт. Юрївка, вул. Центральна (раніше Леніна), 154В Юрївського району, в звязку з перебудовою вулиць знаходиться за адресою смт. Юрїка, вул. Центральна (раніше Леніна), 192, Юрївського району, при цьому, в звязку з інвентаризацією будинків у 1989 році нумерація будинку з «№ 192» змінена на «№ 196», окрім того, відповідно до рішення Юрївської селищної ради № 12-2/VII від 07.12.2015 року вулицю «Леніна» перейменовано на вулицю «Центральна» (ас. 116).

Згідно довідки Юрївського районого сектору Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області № 7 від 03.02.2017 року житловий будинок № 196 по вул. Центральній, смт. Юрївка відповідає вимогам пожежної безпеки (ас.115).

Окрім того, саме ОСОБА_2 було виділено у приватну власність земельну ділянку розміром 0, 15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою смт. Юрївка, вул. Леніна, 196, що підтверджено в судовому засіданні довідками Юрївської селищної ради № 279 від 10.03.2017 року та № 432 від 02.03.2017 року (ас. 16, 114), технічною документацією із землеустрою (ас. 107-109), копією рішення Юрївської селищної ради «Про надання дозволу на складання проекту землеустрою…» № 37/1-3/VII від 24.12.2015 року (ас. 17).

Згідно довідки відділу містобудування, архітектури та ЖКГ Юрївської районної державної адміністрації № 02 від 16.01.2017 року житловий будинок з господарськими будівлями за адресою вул. Центральна, 196 смт. Юрївка відповідає вимогам чинних державних будівельних норм ДБН 360-92 (ас. 14).

З досліджених в судовому засіданні доказів не виявлено інших осіб відносно яких, окрім ОСОБА_2, виконкомом Юрївської селищної ради народних депутатів приймалося б рішення про визнання за ними права власності на спірний житловий будинок.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Згідно раніше діючого законодавства до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад ( Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 112/5 та 12.05.1985 року № 5-24-26 ).

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зважаючи на дане, а також те, що відповідне рішення виконавчого комітету Юрївської селищної ради народних депутатів № 9 від 26.02.1987 року про визнання права власності на спірний будинок прийнято саме відносно ОСОБА_2, а не будь яких інших осіб, суд вважає встановленими обставини щодо належності матері позивача ОСОБА_1 житлового будинку № 196 по вул. Центральній в смт. Юрївка на праві власності і вказане у суду сумнівів не викликає.

Разом з тим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що за життя і по день смерті ОСОБА_2 право власності на належний їй житловий будинок не зареєструвала, що підтверджено в судовому засіданні також і довідками КП «Павлоградське МБТІ» від 02.11.2016 року та від 03.11.2016 року (ас. 7, 8), з яких вбачається, що згідно рішення виконкому Юрївської селищної ради № 9 від 26.02.1987 року право власності на вказаний житловий будинок визнано за ОСОБА_2, однак власник не звернувся за реєстрацією прав власності.

Зважаючи на відсутність у спадкодавця ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, позивачеві постановою державного нотаріуса Юрївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 14.12.2016 року № 553/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно у вигляді спірного житлового будинку (ас. 6).

З матеріалів спадкової справи № 127/2016 до майна померлої 04.05.20016 року ОСОБА_2 (ас.55-83), вбачається, що єдиним спадкоємцем за заповітом і за законом після смерті останньої, є її син позивач по справі ОСОБА_1, який 27.09.2016 року у встановлені законом строки подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 (ас. 59) та 14.12.2016 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на майно у вигляді земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 1, 8500 га (ас. 81).

Окрім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що інший спадкоємець за заповітом і за законом, а зокрема ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини як за законом так і за заповітом (ас. 58).

З витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі відомостей про видачу свідоцтва про право на спадщину, вбачається, що єдиною особою, якій таке було видано після смерті ОСОБА_2 є її син - позивач ОСОБА_1 (ас. 82).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлене судом.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок , то і спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Разом з тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно , як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки до складу спадщини входять лише ті права та обовязки носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, то не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців останнього.

Відповідно до приписів ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Отже, вирішення порушених в позовній заяві вимог можливе шляхом звернення позивача до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з заявою про державну реєстрацію переходу права власності на житловий будинок № 196, з господарськими спорудами, що розташований по вул. Центральній в смт. Юрївка, Юрївського району Дніпропетровської області.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що в останньому відсутні відомості про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на спірний житловий будинок (ас. 79).

Оскільки, ОСОБА_2, померши 04.05.2016 року , за життя не зареєструвала за собою право власності на належний їй житловий будинок, її права та обов'язки, як спадкодавця, а саме, зареєструвати право власності на дане майно, перейшли до спадкоємця ОСОБА_1.

Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи волю представника позивача щодо залишення судових витрат по справі за позивачем (ас. 125), суд знаходить можливим залишити судові витрати по справі за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Юрївської селищної ради Юр»ївського району Дніпропетровської області про визнання прав та обовязків спадкодавця щодо реєстрації права власності на житловий будинок - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 права та обов'язки спадкодавця на житловий будинок з господарськими спорудами № 196, розташований по вул. Центральній в смт. Юрївка Юрївського району Дніпропетровської області, загальною площею 58, 7 кв. м., житловою площею 28, 4 кв. м., в порядку спадкування за заповітом після померлої 04 травня 2016 року матері ОСОБА_2, якій вказаний житловий будинок належав на підставі рішення виконавчого комітету Юрївської селищної ради народних депутатів Дніпропетровської області № 9 від 26.02.1987 року «Про визнання права особистої власності на домоволодіння», з правом реєстрації права власності вказаного житлового будинку з господарськими спорудами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідними органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О.Маренич