Справа № 740/2249/17
Провадження № 2/740/1100/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої-судді Пантелієнко В.Г.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за позовом ОСОБА_2 до Перебудівської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому вказав, що у 1965 році його батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4, під час перебування в шлюбі, було збудовано будинок АДРЕСА_1, який станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи «робітничий двір». Таким чином за життя вони були власниками даного будинку по 1/2 частині кожен. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно, а саме на 1/2 частину зазначеного житлового будинку. Спадщину після смерті чоловіка прийняла ОСОБА_4 в силу ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, оскільки на момент смерті проживала з ним, ставши, таким чином, власником будинку в цілому. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивача, на випадок своєї смерті вона залишила заповіт, згідно якого, спадкоємцем всього належного їй майна було визначено ОСОБА_2, позивача по справі. Після її смерті відкрилась спадщина, що складалась, окрім іншого, з спірного житлового будинку. ОСОБА_2 спадщину прийняв, проте свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок отримати не виявилось можливим, по причині відсутності реєстрації права власності на вищевказаний будинок. Просив визнати за ним право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, що є спадковим майном, після смерті матері.

Представник позивача в судове засідання не з'явився надавши заяву про підтримання вимог та розгляд справи в його відсутність.

Відповідач представник Перебудівської сільської ради Ніжинського району в судове засідання не з'явився надіславши заяву про визнання позовних вимог і розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Довідки Перебудівської сільської ради від 26.03.2017 року та 26.04.2017 року підтверджують, що житловий будинок АДРЕСА_1 було збудовано в 1965 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і станом на 15.04.1991 року зазначене домоволодіння мало статус робітничого двору в якому проживала ОСОБА_4 - голова двору(а.с 5, 7).

Відповідно до довідки Перебудівської сільської ради ОСОБА_3 на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_4.(а.с.6).

Відповідно до ст. 22 КпШС, діючого на момент смерті ОСОБА_3, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, а отже вказаний будинок належав батькам позивача на праві спільної сумісної власності - по 1/2 частці кожному.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Таким чином ОСОБА_4, проживаючи на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_3 разом ним, фактично прийняла спадщину, як спадкоємець першої черги, ставши, таким чином, власником житлового будинку АДРЕСА_1 в цілому.

Як суспільна група, робітничий двір існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885 - ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність».

Згідно роз'яснень п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. І хоча спадковий будинок побудований батьками позивача до 5 серпня 1992 року і підставою для оформлення права власності на нього є висновок про технічний стан будинку, складений бюро технічної інвентаризації і не потребує прийняття його в експлуатацію відповідно до постанови КМУ від 5 серпня 1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів нерухомості», позивачу було відмовлено КП «Ніжинське МБТІ» та реєстраційною службою Ніжинською державною адміністрацією Чернігівської області в реєстрації права власності нерухомого майна за покійними (а.с.15-16), оскільки в силу статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті.

Свідоцтвом про смерть підтверджується, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до довідки Перебудівської сільської ради ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 одна(а.с.8).

Відповідно до спадкової справи, заведеної стосовно майна померлої ОСОБА_4, єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, відповідно до заповіту, є ОСОБА_2, її син, який 29 жовтня 2011 року отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку(пай), належну за життя спадкодавцю(а.с.9).

Відповідно до довідки КП «Ніжинського МБТІ» від 02.04.2012 року (а.с. 14) право власності на житловий АДРЕСА_1 не зареєстроване ні за ким.

Таким чином, відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, відповідно до ст.ст.1223, 1261 ЦК України, так як суд знаходить законні підстави для визнання права власності на житловий будинок за позивачем.

Керуючись ст.ст.1223,1261 ЦК України, ст. ст.213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_2, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду В.Г. Пантелієнко