Провадження № 2/127/3643/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

27 липня 2017 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Гриневича В.С.,

при секретарі: Задерей І.Є.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу № 127/10133/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини.

Позов мотивований тим, що з квітня 2014 року сторони проживали разом у цивільному шлюбі. ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в силу чого позивач звернулася до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні 27.07.2017р. позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечувала.

Відповідач в судові засідання призначені на 26.06.2017р., 10.07.2017р. та 27.07.2017р. не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Конверти з повістками про виклик в судові засідання повернулися на адресу суду з відміткою відділення поштовго звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 15-16, 22-23, 30-31, 32-33), що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи та надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії свідоцтва про народження серії I-АМ №313915, виданого 19.06.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 4)

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї та реєстрацію №2301 від 15.05.2017р. виданою ПП «Бокуд», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 3)

Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України)

Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач та відповідач не знаходять спільної згоди щодо форми та розміру утримання дитини.

Пленум Верховного Суду у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи те, що неповнолітня ОСОБА_2 проживає разом із позивачем, а також те, що позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі - розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 182 СК України визначено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема відповідно до частини першої вказаної статті при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як пояснила позивач, відповідач є людною працездатного віку, інших осіб на утриманні немає, а відтак має змогу надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині.

Таким чином, суд вважає, що розмір аліментів в сумі 1000 грн. від одного з батьків щомісячно є необхідним та достатнім для утримання неповнолітньої дитини.

При визначенні суми стягнення аліментів суд враховує вікову категорію неповнолітньої дитини та звичайні її потреби. Крім того суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, а відтак має можливість надавати матеріальну допомогу неповнолітній дитині.

Відповідно до частини першої статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Згідно з частиною третьою статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, оскільки позивач при зверненні до суду судового збору не сплачувала, так як звільнена від його сплати, з відповідача слід стягнути на користь держави 640,00 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 15 травня 2017 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не Були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: