АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Костюк Л.С.,

за участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся з вищевказаним позовом до ОСОБА_4 та посилався на те, що у зв'язку із набуттям в період шлюбу між сторонами в 2008 році у спільну сумісну власність квартири АДРЕСА_1, яка в 2016 році після розірвання шлюбу була поділена між ними в рівних частках, позивач одноосібно ніс витрати по сплаті житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку, які з 2014 року по 2016 рік згідно наданого розрахунку в сукупності складають 20 322 грн. і половина з яких на підставі ст. 360 та ст.1212 ЦК України підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_4

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти за утримання майна в сумі 5 534,78 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить вищезазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні інших вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове про задоволення його позовних вимог в повному обсягу.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3 як необґрунтовану, а рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне. Спростовує належність їй частки у квартирі в

Справа №727/999/17-ц Провадження №22-ц/794/558/17 Категорія 59

Головуючий у 1-й інстанції Літвінова О.Г. Доповідач Лисак І.Н.

період з 27.12.2013 року по 23.03.2015 року, відсутністю належних доказів понесення позивачем витрат на опалення та користування відповідачем послугами зв'язку.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно абз. 1 ч.1 ст. 60 ЦПК України та ч. 3 цієї норми кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Про те, покладені в основу рішення висновки суду не в повній мірі відповідають наявним в матеріалах справи доказам, зокрема є невірними в частині відмови у задоволенні вимог про компенсацію витрат на сплату послуг зв'язку.

Так, згідно договору купівлі-продажу від 25.04.2008 року ОСОБА_3 придбав квартиру АДРЕСА_2

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 червня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.5).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.10.2016 року визнано за сторонами рівні частки в спільній власності на квартиру АДРЕСА_1 та право спільної сумісної власності на зазначену квартиру припинено (а.с.59-63).

Статтею 360 ЦК України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Посилання відповідача в запереченнях на апеляційну скаргу на обставину вибуття квартири з її володіння в період з 27.12.2013 року по 23.03.2015 року, у зв'язку з чим відсутній був обов'язок по її утриманню, не відповідає обставинам справи та суперечить ст.ст. 216, 236 ЦК України, за якими після визнання недійсними згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.03.2015 року (а.с.49-55) підстав переходу права власності, що по своїй природі є правочином, він був недійсним з моменту укладення та не створював юридичних наслідків, в тому числі щодо звільнення від обов'язку по утриманню майна.

Позивачем в якості доказів було надані копії квитанції про сплату житлово-комунальних послуг та послуг ПАТ «Укртелеком» (а.с.8-34), що також підтверджує ним сплату протягом 2014-2016 років послуг зв'язку на суму 1239,64 грн., половина з яких враховуючи належність квартири на правах спільної власності складає 619, 82 грн.

В розумінні ч.1 ст. 1 Закону України «Про зв'язок» та п.22 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року, відповідач ОСОБА_5 відноситься до абонентів (споживачів) кінцевого обладнання, що перебуває у її власності як співвласника майна та її користування, за що встановлена абонентська плата незалежно від факту отримання послуг, внаслідок чого повинна також нести витрати по абонентській платі за встановлений у квартирі телефон.

Підставою для відмови судом першої інстанції у задоволенні вимог щодо стягнення витрат по сплаті послуг з опалення стало відсутність належних доказів понесення таких позивачем, з чим погоджується колегія суддів та що відповідає ст.58 ЦПК України, оскільки квитанції не містять інформації про понесення таких витрат саме відповідачем.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення, крім іншого є: невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат за послуги зв'язку підлягає скасуванню, а в частині відмови у стягненні витрат на опалення без змін.

З урахуванням вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України та з підстав часткового задоволення апеляційної скарги стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони відповідно до пропорційності задоволених вимог понесені нею і документально підтверджені судові витрати за подання до суду апеляційної скарги, що складає 94,30 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 15 березня 2017 року в частині відмови у стягненні витрат на послуги зв'язку скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 619 гривень 82 копійки за користування послугами зв'язку.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 94 грн. 30 коп. в рахунок понесених судових витрат за апеляційний перегляд рішення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: В.Ф. Міцней

А.І. Владичан