Справа № 186/794/17
УХВАЛА

08 липня 2017 року суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області Кривошея С.С. розглянувши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

Першотравенським міським судом Дніпропетровської області, було отримано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Згідно ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

Проте, позивач не виконав вимоги, ст.119 ЦПК України, а саме: позовна заява подана на російській мові, що не відповідає вимогам ст.7 ЦПК України, та ч.1 ст.14 Закону України «Про засади державної мовної політики», де заначено, що судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою, тобто українською мовою; відсутні посилання на діючі норми законодавства України; некоректно викладена прохальна частина позовної заяви. Крім того, позивачка звертається до судового органу, а саме мирового судді судової дільниці Дніпропетровської області міста Першотравенська, якого не існує у місті Першотравенську, а є Першотравенський міський суд.

Відповідно до статті 414 ЦПК України передбачено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 109 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Частиною 2 ст. 110 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них..

Частиною 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо у справі про розірвання шлюбу позивач має місце проживання в Україні.

Статтею 77 Закону України „Про міжнародне приватне право» встановлені підстави виключної підсудності судам України у справах з іноземним елементом.

Таким чином, виходячи з системного аналізу змісту норм ст.ст. 109, 110, 414 ЦПК України та ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" судам загальної юрисдикції України підвідомчі справи у спорах про розірвання шлюбу, але дані позовні заяви повинні відповідати діючим нормам законодавства України.

Крім того, позивачу розяснено, що Україною та Російською Федерацією підписано Конвенцію про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах» від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР зазначену конвенцію, що підписана від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року ратифіковано, внаслідок чого вона набула чинності. Також зазначену конвенцію ратифікувала і Російська Федерація.

Згідно п.1 ч.1 ст.20 зазначеної Конвенції якщо в частинах II-V цього розділу не встановлено інше, позови до осіб, які мають місце проживання на території однієї з Договірних Сторін, подаються, незалежно від їх громадянства, в суди цієї Договірної Сторони.

Відповідно до ст.28 даної Конвенції, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Статтею 29 даної Конвенції передбачено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо на момент подачі заяви подружжя проживає на території іншої Договірної Сторони, то також компетентні установи цієї Договірної Сторони. По справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя.

Відповідно до ст. 51 Конвенції кожна з Договірних Сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на території інших Договірних Сторін: а) рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов'язань (далі - рішень).

06 липня 2017 року суддею була винесена ухвала про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків пять днів з моменту отримання ухвали про залишення позову без руху. Вищезазначена ухвала була направлена позивачу 06 липня 2017 року, та отримана нею 27 липня 2017 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться в матеріалах справи.

Станом на 08 серпня 2017 року позивач недоліки позовної заяви не усунула, що свідчить про небажання останньої з'ясовувати питання щодо руху її позовної заяви та про зловживання своїми процесуальними правами.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Крім того, ст. 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом рішення Констуційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 у справі №1-9/2011 вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі; Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа ОСОБА_3 проти Іспанії" визначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Iнакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У звязку з вищевикладеними обставинами вважаю за необхідне визнати позовну заяву ОСОБА_1 не поданою та повернути її з доданими документами позивачу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України, - суддя

У Х В А Л И Л А:

Визнати позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу не поданою, та повернути її з доданими документами позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом 5 днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: /ОСОБА_4/