Справа № 466/3406/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Бандуровському Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

у травні 2015 року приватне акціонерне товариство ««Страхова компанія «Граве Україна" (далі позивач, ПрАТ«СК « Граве Україна») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 19 982,09 грн. та судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог зіслалося на те, що приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна» уклало з гр. ОСОБА_3 ОСОБА_4 № 0710.030-0152.0151 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» від 04.02.2013р. (далі - ОСОБА_4 страхування), згідно якого було застраховано майновий інтерес стосовно наземного транспортного засобу марки «Тоуоіа Аvensis 1.8», державний номерний знак ВС 6400СО.

18 листопада 2013 року cтрахувальник повідомив ПрАТ СК «Граве Україна» про страховий випадок із застрахованим транспортним засобом, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась 17 листопада 2013 року в м. Винники Львівської області по вул. Сухомльнського, 8.

Обставини випадку свідчать, що 17.11.2013 року транспортним засобом «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, було скоєно наїзд на застрахований ТЗ, внаслідок чого було спричинено механічні пошкодження останньому.

На підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування від 25.12.2013 року та відповідно до Страхового акту № СНТ/00710.03І 0152.0151/3/1 від 06.01.2014 року, позивач виплатив належне страхове відшкодування у загальному розмірі 19 982,09 грн.

Для відшкодування заподіяної шкоди позивач звернувся з заявою до власника джерела підвищеної небезпеки, з вимогою про її відшкодування, проте відповідач відмовися відшкодувати заподіяну шкоду, пояснивши, що його автомобіль НОМЕР_2 було викрадено невідомими особами.

Володілець джерела підвищеної небезпеки не є суб'єктом відповідальності за шкоду, якщо доведе, що дане джерело вибуло з його володіння внаслідок неправомірних дій інших осіб.

В свою чергу, позивач перевіряв інформацію у Личаківському РВ ЛМУ УМВСУ у Л/о стосовно викрадення автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1, проте з такою заявою ніхто не звертався, кримінальне провадження не порушувалось

Якщо власник передає транспортний засіб іншій особі в технічне управління без належного правового оформлення, то суб'єктом відповідальності є власник транспортного засобу.

Добровільно відшкодувати заподіяні збитки відповідач не погоджується, у звязку з чим ПрАТ«СК « Граве Україна» звернулося в суд з даним позовом.

У процесі розгляду справи до участі в справі в якості відповідача було залучено ОСОБА_2.

Представник ПрАТ » СК «Граве Україна» ОСОБА_5 в судовому засіданні 21 липня 2017 року позов підтримала, з мотивів, які викладені у ньому, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечили та просили відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_1 додатково пояснив, що передав автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1 та всі документи на нього відповідачу ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні. Додатково пояснив, що 17 листопада 2013 року звернувся із заявою в Личаківський РВ ЛМУ ГУ МВС України про те, що в період часу з 16.11.2013 року на 17.11.2013 року невідома особа пошкодила автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1, який знаходився на вул. Сухомлинського,8 у м. Львів Винники.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_5, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_6,зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. ст. 57, 64 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу.

Судом встановлено, що 04 лютого 2013 року між ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» та ОСОБА_3 було укладеного ОСОБА_4 №0710.030-0152.0151 добровільного страхування «Граве Каско», відповідно до умов якого було застраховано автомобіль НОМЕР_3.

З довідки № 9302357 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.24) вбачається, що 17 листопада 2013 року в м. Винники по вул. Сухомлинського, 8 сталася дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ 2101» д.н.з.19754ТВ, власником якого є ОСОБА_1 та автомобіля НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_3

Як встановлено у висновку №4549/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 03.01.2014 року, який складений судовим експертом ОСОБА_7, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_4, складає 20050, 69 грн.(а.с.13-16)

У зв'язку з настанням страхового випадку ПрАТ «СК «Граве Україна» складено страховий акт №СНТ/00710.030-0152.0151/3 від 06.01.2014 року, в якому зазначені підстави для проведення страхової виплати, реквізити, за якими таку необхідно провести, інформація про страховий випадок.

Як вбачається з платіжного доручення №43974 від 08.01.2014 року, ПрАТ «СК «Граве Україна» перерахувала ОСОБА_3 19982,09 грн. відшкодування згідно з акту №00710.030-0152.0151.L0003/01 від 06.01.2014 року.

З матеріалів кримінального провадження №0003519 від 17.11.2013 року, яке порушено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України вбачається, що 17 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся із заявою в Личаківський РВ ЛМУ ГУ МВС України про те, що в період часу з 16.11.2013 року на 17.11.2013 року невідома особа пошкодила автомобіль марки «ВАЗ 2101», державний номерний знак НОМЕР_1, який знаходився на вул. Сухомлинського,8 у м. Львів Винники. Постановою від 13.11.2014 року дане кримінальне провадження було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України.

За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

У відповідності до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 року № 4, зазначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії (неправомірно заволоділи транспортним засобом, механізмом або іншим об'єктом), відшкодовують шкоду на загальних підставах цивільно-правової відповідальності особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Коли цьому сприяла недбалість її власника або володільця (не була забезпечена належна охорона тощо), відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, яка неправомірно заволоділа цим джерелом, і на його власника або володільця у частці відповідно до ступеня вини кожного з них, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (частина четверта статті 1187 ЦК).

Відповідно до правової позиції, викладеної у п.4 вищевказаної Постанови зазначено, що відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь держави судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 599, 636, 979, 990, 993,999, 1166, 1187, 1188,1192 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна" страхове відшкодування в порядку регресу у розмірі 19 982,09 грн. ( девятнадцять тисяч девятсот вісімдесят дві гривні девять копійок) та 243,60 грн. ( двісті сорок три гривні шістдесят копійок) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_8