Справа № 541/1039/17
Провадження №2/541/666/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 серпня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Борисенко М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування,

Встановив:

16.05.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_2 районної державної адміністрації, ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права на отримання земельної частки (паю) в порядку спадкування, в якому просила встановити факт постійно проживав ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 на момент його смерті 20 вересня 2004 року в с. Черевки по вул. Лесі Українки, 13 Миргородського району Полтавської області та визнати за нею, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Україна» на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, після смерті 30 грудня 2010 року ОСОБА_4, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП Україна серії ПЛ № 0175061.

Обґрунтовуючи позов послалася на те, що 20 вересня 2004 року помер її свекор - ОСОБА_5, який постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на земельну частку (пай), яка належала спадкодавцеві із земель колишнього КСП «Україна» на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0175061 від 17.12.1999 року. ЇЇ чоловік і син померлого - ОСОБА_4 постійно проживав зі спадкодавцем на час його смерті тому фактично прийняв спадщину.

30 грудня 2010 року ОСОБА_4 помер. Позивачка ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті і є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину.

Як зясувалося при підготовці документів для оформлення спадщини оригінал сертифіката відсутній.

Постановою 27.04.2017р., нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних спрямованих на отримання права на спадкування за законом земельної частки паю, тому що на зазначену земельну частку (пай) відсутній правовстановлюючий документ.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.33).

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області в судове засідання не зявився, направив клопотання про розгляд справи у його відсутність, при ухваленні рішення покладався на розсуд суду (а.с.37).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 20.09.2004 року в с. Черевки Миргородського району Полтавської області, помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, яка складалася з права на земельну частку (паю) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах і належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ПЛ №0175061, реєстраційний номер №160 від 17.12.1999 року (а.с.12). На момент смерті 20.09.2004 року ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із сином ОСОБА_4, що підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради від 21.03.2017 року, копією свідоцтва про народження та показами свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 6,10).

Відділом Головного Управління Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі листом від 04.04.2017 року підтверджено факт видачі спадкодавцю ОСОБА_5 сертифіката на право на земельну частку; (пай) колишнього КСП, але державний акт на підставі зазначеного сертифіката не видавався (а.с. 11,14).

30 грудня 2010 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Після його смерті, відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку(пай) розміром 2,56 в умовних кадастрових гектарах, що перебувала у власності колишнього КСП «Україна» на території ОСОБА_3 сільської рад, що було посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ПЛ№ 0175061, виданим на імя ОСОБА_5. Позивачка як дружина померлого ОСОБА_4 прийняла спадщину після її чоловіка, що підтверджується текстом постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.04.2017 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу, матеріалами спадкової справи № 187/2011Першої ОСОБА_2 нотаріальної контори (а.с.13, 7, 45-59).

Постановою нотаріуса від 27.04.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП Україна в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя ОСОБА_4 (а.с.11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

Судом беззаперечно встановлено, враховуючи пояснення свідків, які обєктивно підтверджується довідкою ОСОБА_3 сільської ради №135 від 21.03.2017 року (а.с. 10), що ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, після його батька ОСОБА_5, а тому підлягає встановленню факт належності права спадкодавцю ОСОБА_4 на земельну частку (пай), що має юридичне значення для позивача ОСОБА_1, так як дозволяє їй скористатися правом на спадкування майна відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що заявлені позовні вимоги про визнання права позивача ОСОБА_1 на спадкування за законом права на земельну частку (пай) в розмірі 2,56 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району Полтавської області, яку успадкував ОСОБА_4 після ОСОБА_5 Право на отримання якої мав ОСОБА_5 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ПЛ №0175061, реєстраційний номер №160 від 17.12.1999 року, ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки його цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент його смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) на імя померлого.

Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місце відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Участь у справі як відповідача ОСОБА_2 міської ради Миргородського району Полтавської області передбачена розясненнями п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику про спадкування» від 30.05.2008 № 7 і зумовлена тим, що орган місцевого самоврядування вправі предявити вимогу про визнання вищезазначеної спадщини відумерлою.

Участь у справі як відповідача ОСОБА_2 РДА, передбачена п. 5 Указу Президента України від 08.08.1995 № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» віднесена видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та з урахуванням за аналогією розяснень, викладених в абз. 3 п. 3.3. Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину - ч. 3 ст. 1296 ЦК України.

За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. 16,1216,1217,1261,1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 зі спадкодавцем ОСОБА_5 на момент його смерті 20 вересня 2004 року (час відкриття спадщини) в селі Черевки вулиця Лесі Українки,13 Миргородського району Полтавської області.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_4, право на спадкування за законом після смерті 30 грудня 2010 року ОСОБА_4, земельної частки (пай), із земель колишнього КСП «Україна» на території ОСОБА_3 сільської ради Миргородського району площею 2,56 умовних кадастрових гектарів, право на яку мав ОСОБА_5, який помер 20 вересня 2004 року, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) колишнього КСП Україна серії ПЛ №0175061.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_10