АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/4195/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1460/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі:головуючої-судді ОСОБА_1,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання припиненою поруки за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з цим позовом до ПАТ «Дельта банк», вказував, що 27.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1.21ВН/17/07-Склн, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 250000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,53% річних строком до 26.12.2017 року. 27.12.2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 1.21ВН/П17/01/07-Склн, за умовами якого позивач поручився солідарно відповідати перед банком за належне виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором всім своїм майном. 26.06.2013 року ПАТ «Дельта Банк» придбало право вимоги за цими угодами.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.08.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 111 65,94 грн., з яких тіло кредиту 99 990,90 грн., відсотки -11 666,04 грн.

Між позичальником і банком 18.09.2008 року був укладений додатковий договір, за яким розмір процентної ставки по кредиту було збільшено до 16%. Додатковий договір між позивачем та банком не укладався, про його існування йому стало відомо тільки в серпні 2016 року, оскільки участі при розгляді справи про стягнення заборгованості за кредитним договором не брав, листи не отримував. Вказував, що банком було змінено зобовязання без його згоди як поручителя внаслідок чого збільшився його обсяг відповідальності. Тому просив визнати припиненою поруку ОСОБА_2, що виникла на підставі договору № 1.21ВН/17/07-Склн від 27.12.2007 р за кредитним договором № 1.21ВН/17/07-Склн від 27 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20.06.2017 року позов задоволено. Визнано припиненою поруку ОСОБА_2, що виникла на підставі договору №1.21ВН/П17/01/07-Склн від 27.12.2007 року, за кредитним договором №1.21ВН/17/07-Склн від 27 грудня 2007 року, укладеним між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. та 2 752,50 грн. в відшкодування витрат на експертизу.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. Посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості по кредитному договору №1.21ВН/17/07-Склн від 27.12.2007 року солідарно з позичальника та поручителя, у поручителя не виникало підстав для визнання поруки недійсною чи припиненою, а виникли лише на стадії виконання рішення по справі. Тобто, при укладанні договору поруки сторони відповідно до ст. 6 та ст. 627 ЦК України щодо свободи договору, узгодили обсяг відповідальності поручителя, який брав на себе зобовязання, тому як наслідок, на думку апелянта відсутні підстави для задоволення позову. Вважає висновок експертизи №423/424/17-21 від 14.02.2017 року неналежним та недопустимим доказом з причин недостатньої обґрунтованості, а також у звязку із істотним порушенням процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ч.1 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального права та процесуального права.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та заперечення сторін, не застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, порушив норми процесуального права, у звязку з чим оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обсяг відповідальності поручителя було збільшено без його згоди, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Проте з таким висновком не можна погодитися з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1.21ВН/17/07-Склн, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 250 000 грн. з терміном повернення до 26.12.2017 та сплатою 13,53% річних.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором, 27.12.2007 між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за яким останній взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за виконання позичальником всіх обов'язків за кредитним договором.

18.09.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 був укладений додатковий договір до кредитного договору № 1.21ВН/17/07-Склн від 27.12.2007 року, за умовами якого збільшено з 17.09.2008 року процентну ставку за кредитом до 16% річних.

В матеріалах справи наявний додатковий договір від 18.09.2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2, за умовами якого поручитель погоджувався на зміну процентної ставки до 16% річних з 17.09.2008 року.

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 423/424/17-21 від 14.02.2017 р. підпис від імені ОСОБА_2, що міститься на оригіналі додаткового договору № 1 від 18.09.2008 року про внесення змін до договору № 1.21ВН/17/07-Склн від 27.12.2007 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанком» та ОСОБА_2 виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів, підпис від імені ОСОБА_2 виконаний не самим ОСОБА_2 , а іншою особою.

26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених даним договором ПАТ «Кредитпромбанк» відступив, а ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 1.21ВН/17/07-Склн від 27.12.2007 року.

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13.08.2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 111 656,94 грн.

Ухвалене рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 13.08.2015 року набрало законної сили та не скасоване в касаційному порядку, а отже, є чинним.

Статтею 14 ЦПК України закріплено принцип обов'язковості судових рішень, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Частина 2 ст. 223 ЦПК України передбачає, що після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Законну силу рішення суду варто розуміти як його правову дію, яка проявляється в тому, що наявність чи відсутність прав і фактів, що лежать в його основі, встановлюються остаточно, і в тому, що встановлені рішенням суду права підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу уповноважених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязань без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Верховний Суд України в правовій позиції у справі № 6-1199цс16 від 06 липня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування судами, зазначив, що, виходячи із принципу обов'язковості судового рішення, яке набрало законної сили, наявність рішення про задоволення вимог кредитора до поручителя виключає підстави для застосування положень ст. 559 ЦК України. За таких обставин, висновок суду про відмову в задоволенні позову про визнання поруки припиненою за наявності рішення суду про стягнення боргу з поручителя буде правильним.

Суд першої інстанції не врахував, що рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13.08.2015 року встановлено наявність правових підстав для стягнення з поручителя ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, та дійшов помилкового висновку про застосування до правовідносин, яким уже була надана правова оцінка судом, положень ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, було встановлено обов'язок ОСОБА_2 погасити солідарно кредитну заборгованість ОСОБА_3, поручителем за зобов'язаннями якого він виступив, позивач як сторона у справі, не був позбавлений права оскаржувати це судове рішення у встановленому порядку.

Відтак оскаржуване рішення суду про визнання поруки припиненою слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 88 ЦПК підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» 606,32 грн. понесених судових витрат за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_3 про визнання поруки припиненою, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 606,32 грн. понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

Головуюча у першій інстанції:ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/1460/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія:19