Справа № 360/1988/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Міланіч А.М.

за участю секретаря Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи її тим, що 22 лютого 2017 року після ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження щодо примусового виконання рішень Бородянського районного суду Київської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 392 070 грн. та 384 085,04 грн. та на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 185 476,75 грн. з виконавчими діями та оформленими в процесі цих дій не згоден, вважає дії державного виконавця протиправними оскільки не знав про існування рішення суду від 26 листопада 2015 року, його не було повідомлено про проведення оцінки майна, постанова про призначення експерта не надсилалась, інформацію про торги не отримував, вартість домоволодіння встановлена нижче, ніж воно коштує дійсно, на момент складання акту про передачу арештованого майна нереалізованого на прилюдних торгах у приватну власність звіт недійсний, оскільки строк дії звіту 6 місяців, в матеріалах справи не міститься жодного повідомлення стягувача про можливість залишення за ним нереалізованого майна, стягувачем не внесено на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь. Крім того, 17 лютого 2017 року головним державним виконавцем В.І. Дихніч складено акт про передачу арештованого рухомого майна нереалізованого на прилюдних торгах у приватну власність стягувачу, при цьому відповідна постанова відсутня, а акт містить суттєві помилки, оскільки в ньому зазначено про передачу саме рухомого майна. Тому просив визнати незаконними дії головного державного виконавця в частині неналежного вчинення виконавчих дій, направлених на повідомлення про відкриття виконавчих проваджень. Визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бородянського РУЮ щодо складання акта за зведеним виконавчим провадженням №ЄДРВП 46351775 з приводу передачі стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення частини боргу 1/2 домоволодіння по вул.Петровського, 52-А в смт.Немішаєве Бородянського району Київської області та зобов'язати відділ державної виконавчої служби Бородянського РУЮ скасувати зазначений акт.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник Бородянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_4 в судовому засіданні проти скарги заперечував, вважав дії державного виконавця та оспорюваний акт правомірними.

Стягувач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти скарги заперечували, дії державного виконавця також вважали правомірними.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_6 вважала, що скарга підлягає до задоволення.

Вислухавши пояснення представника заявника ОСОБА_3, представника Бородянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області ОСОБА_4, стягувача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_5, представника ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_6, дослідивши матеріали скарги та надані копії матеріалів виконавчого провадження, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на виконанні Бородянського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" 185 476,75 грн., на користь ОСОБА_2 392 070 грн. та 384085,04 грн. (а.с.6-15).

Відповідно до ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" (1999 року), державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Таким, чином у державного виконавця відсутній обов'язок при відкритті виконавчого провадження перевіряти чи поінформований боржник про існування рішення суду на підставі, якого виданий виконавчий документ, а надіслання копій відповідних постанов, підтверджується копіями відповідних супровідних листів (а.с.81,83,85).

Порядок оцінки майна передбачений ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої, державний виконавець зобов'язаний повідомити сторонам виконавчого провадження про результати визначення вартості чи оцінки майна. Вказаний обов'язок був виконаний державним виконавцем, що підтверджується копією реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції за 25 липня 2016 року та копією повідомлення (а.с.76-77).

Також зазначеною статтею передбачені дії, що зобов'язаний вчинити державний виконавець за наявності заперечення однією із сторін проти результатів оцінки.

Оскільки даних про надходження заперечень проти результатів оцінки в матеріалах виконавчого провадження немає, посилання боржника на те, що вартість домоволодіння встановлена нижче, ніж воно коштує дійсно, не підтверджено відповідними доказами, то посилання боржника на зазначені обставини судом не приймаються до уваги.

Порядок реалізації майна, на яке звернено стягнення врегульовано ст. 62 ЗУ "Про виконавче провадження". Зазначена стаття також передбачає дії державного виконавця щодо уцінки майна, що не було реалізовано. Враховуючи, що про всі уцінки майна державний виконавець повідомляв сторони виконавчого провадження, в тому числі і боржника (а.с.73-76), у актах переоцінки зазначалось про те, що майно не було реалізовано, посилання боржника на те, що він не знав про передачу майна на реалізацію, судом також до уваги не приймаються.

Відповідно до п.8 Розділу ХІІІ Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02 червня 2016 року, що набрав чинності 05 жовтня 2016 року, майно, передане на реалізацію до набрання чинності цим Законом, продовжує реалізовуватися у порядку (у тому числі за вартістю), що діяв до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, оскільки реалізація майна до набрання чинності Законом від 02 червня 2016 року не завершилась, то державний виконавець повинен був діяти відповідно до вимог ст.62 Закону України "Про виконавче провадження" (1999 року), частина шоста якої передбачає, що у разі якщо в місячний строк з дня проведення повторної уцінки майно не реалізовано на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах, державний виконавець повідомляє про це стягувачу і пропонує йому вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, крім майна, конфіскованого за рішенням суду. Остання переоцінка проведена 31 жовтня 2016 року, відтак останні торги повинні були відбутися до 1 грудня 2016 року, і з цього часу державний виконавець повинен був повідомити про це стягувачу і запропонувати вирішити питання про залишення майна за собою.

Частина 7 вказаної статті передбачає, що стягувач повинен повідомити про своє бажання залишити своє майно за собою протягом 15 днів з дня отримання повідомлення. Заява стягувача про бажання залишити за собою нереалізоване майно надійшла до виконавчої служби 16 грудня 2016 року (а.с.72).

Таким чином, відсутність в матеріалах виконавчого провадження повідомлення державного виконавця про те, що майно не реалізовано і його можливо залишити за собою не порушує прав боржника, враховуючи, що заява про бажання залишити майно від стягувача надійшла 16 грудня 2016 року, тобто в межах 15 днів з наступного дня коли повинні бути проведені останні торги.

Частиною 8 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом.

Як вбачається з постанови про передачу арештованого нерухомого майна нереалізованого на торгах від 17 лютого 2017 року та копії акту про передачу арештованого майна, нереалізованого на прилюдних торгах від 17 лютого 2017 року, ОСОБА_2 в рахунок часткового погашення боргу була передана належна боржнику ОСОБА_1 ? частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в смт.Немішаєве Бородянського району Київської області по вул.Петровського, 52-А, з визначенням вартості цього майна з врахуванням його уцінки на торгах в розмірі 666 846,40 грн. (а.с.20-27,67-69).

Однак, початкова вартість нереалізованого майна була встановлена в сумі 833558,3 грн., а сума коштів яка підлягає стягнення з боржника на користь ОСОБА_2 становить 776155,04 грн. тому суд вважає, що вона по 31 грудня 2016 року повинна була внести на відповідний депозитний рахунок 57403,26 грн., що виконано не було.

При цьому, посилання державного виконавця, стягувача та її представників на те, що початкова вартість про яку йдеться мова у статті 62 це вартість майна встановлена після уцінки, суд не приймає до уваги, оскільки частина 9 статті 62 Закону України "Про виконавче провадження" (1999 року), передбачає, що майно передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. В даному випадку майно передавалось на реалізацію за ціною, визначеною статтею 58 цього Закону в розмірі 833 558,3 грн.

Проте, на думку суду, невнесення ОСОБА_2 зазначених коштів на депозитний рахунок виконавчої служби не може бути підставою для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо передачі вказаного майна стягувачу в цілому та скасування акту передачі цього майна, так як самим фактом передачі майна ОСОБА_2 жодні охоронювані законом права боржника не були порушені, а питання внесення цих коштів має бути вирішене між виконавчою службою та стягувачем.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування оспорюваного акту не вбачається, а тому в задоволенні скарги необхідно відмовити.

Одночасно, необхідно зазначити, що наявність помилок в назві акту, не впливає на висновок суду, оскільки зі змісту акту однозначно можливо встановити, що передається нерухоме майно.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.25, 58, 62 Закону України "Про виконавче провадження" (1999 року), ст. 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційні скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий-суддяОСОБА_7