Справа № 313/1111/17
Провадження № 2 /313/343/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10. 2017 р. смт. Веселе

Веселівський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Калабухової О.А., при секретарі Лазуренко О.А., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача в особі голови Чкалівської сільської ради Веселівського району Запорізької області ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Веселівського районного суду справу за позовом:

ОСОБА_3 до Чкалівської сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування, суд -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Веселівського районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Чкалівської сільської ради Веселівського району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування, відповідно до якого:

06.06.2013 року помер батько позивачки ОСОБА_4, про що видано свідоцтво про смерть виконавчим комітетом Мазанької сільської ради Сімферопольського району Автономної республіки Крим серії І-АП № 268618 від 10.06.2013 року та зроблено актовий запис № 31.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) в день смерті батька відкрилася спадщина на все майно та права, які належали йому.

Батькові позивачки на праві приватної власності належала земельні ділянка, площею 7,966 га. яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім. Чкалова, Чкалівської сільської ради кадастровий номер земельної ділянки :02:015:0006, зазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗП № 046779, виданий Чкалівською сільською Радою народних депутатів від 29.06.2001 року та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.08.2017 року.

Родинні звязки позивачки з її батьком підтверджуються наступними документами: відповідно до свідоцтва про народження видане с. Чкалове Чкаловським сель РАЦС Михайлівського району Запорізької області серія V-УР № 0325006 від 06.04.1963 року батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ЕД № 257293 від 28.03.1981 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після укладення шлюбу прізвище було змінено на ОСОБА_7.

При своєму житті 20.03.2006 року батько позивачки - ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Сімферопольської районної державної нотаріальної контори Автономної республіки Крим в Україні. Відповідно вищенаведеного заповіту, батько заповів позивачці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, площею 7,966 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім. Чкалова. Зазначене підтверджується копією заповіту та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, які додаються до позовної заяви.

Після смерті батька позивачки, остання в установлений законом строк, 18.09.2013 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви, яка додається до позовної заяви. На підставі заяви, поданої позивачкою, 08.10.2013 року Сімферопольською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після померлого 06.06.2013 року ОСОБА_4, за № 655, свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивачка не отримувала і на цей час його отримати не має змоги, оскільки Сімферопольська районна державна нотаріальна контора припинила свою діяльність.

Згідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Оскільки, нотаріальна контора, в якій заведено спадкову справу, перебуває на території Автономної Республіки Крим, яка на даний час є тимчасово окупованою територією, отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо оскільки нотаріальні контори припинили свою діяльність на тимчасово окупованій території з відключенням від українських державних реєстрів, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Отже 08.08.2017 року позивачка звернулась до Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області по місцю знаходження спадкового майна, а саме земельної ділянки, яку заповів їй батько, яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім. Чкалова, Чкалівської сільської ради, постановою державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_8 Від 08.08.2017 року позивачці було відмовлено у оформленні спадкового майна, оскільки згідно п.п. 2.2., п. 2, гл. 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»: при заведенні спадкової справи, нотаріус за Данними ОСОБА_9 реєстру, перевіряє наявність заведеної спадкової справи. В ході перевірки спадкової справи в ОСОБА_9 реєстрі було зясовано, що 08.10.2013 року Сімферопольською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після померлого 06 червня 2013 року ОСОБА_4, за № 655.

Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягає, просить суд визнати за ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 7,9659 кадастровий номер :02:015:0006, яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім Чкалова, Чкаловської сільської ради та належала померлому 06.06.2013 року ОСОБА_4. Судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача в особі голови Чкалівської сільської ради Веселівського району Запорізької області -ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Заслухавши думки сторін, вивчивши матеріали справи, суд відмічає наступне:

06.06.2013 року помер батько позивачки ОСОБА_4, про що видано свідоцтво про смерть виконавчим комітетом Мазанької сільської ради Сімферопольського району Автономної республіки Крим серії І-АП № 268618 від 10.06.2013 року та зроблено актовий запис № 31.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) в день смерті батька відкрилася спадщина на все майно та права, які належали йому.

Батькові позивачки на праві приватної власності належала земельні ділянка, площею 7,966 га. яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім. Чкалова, Чкалівської сільської ради кадастровий номер земельної ділянки :02:015:0006, зазначене підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ЗП № 046779 виданий Чкалівською сільською Радою народних депутатів від 29.06.2001 року та витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.08.2017 року.

Родинні звязки позивачки з її батьком підтверджуються наступними документами: відповідно до свідоцтва про народження видане с. Чкалове Чкаловським сіль РАЦС Михайлівського району Запорізької області серія V-УР № 0325006 від 06.04.1963 року батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІ-ЕД № 257293 від 28.03.1981 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після укладення шлюбу прізвище було змінено на ОСОБА_7.

При своєму житті 20.03.2006 року батько позивачки - ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Сімферопольської районної державної нотаріальної контори Автономної республіки Крим в Україні. Відповідно вищенаведеного заповіту батько заповів позивачці ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, площею 7,966 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім. Чкалова. Зазначене підтверджується копією заповіту та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, які додаються до позовної заяви.

Після смерті батька позивачки, остання в установлений законом строк 18.09.2013 року звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що підтверджується копією заяви, яка додається до позовної заяви. На підставі заяви, поданої позивачкою, 08.10.2013 року Сімферопольською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після померлого 06.06.2013 року ОСОБА_4, за № 655, свідоцтво про право на спадшину за заповітом позивачка не отримувала і на цей час його отримати не має змоги, оскільки Сімферопольська районна державна нотаріальна контора припинила свою діяльність. Оскільки, нотаріальна контора, в якій заведено спадкову справу, перебуває на території Автономної Республіки Крим, яка на даний час є тимчасово окупованою територією, отримати свідоцтво про право на спадщину неможливо оскільки нотаріальні контори припинили свою діяльність на тимчасово окупованій території з відключенням від українських державних реєстрів, відповідно до ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Отже 08.08.2017 року позивачка звернулась до Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області по місцю знаходження спадкового майна, а саме земельної ділянки, яку заповів їй батько, яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім. Чкалова, Чкалівської сільської ради, постановою державного нотаріуса Веселівської державної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_8 Від 08.08.2017 року позивачці було відмовлено у оформленні спадкового майна, оскільки згідно п.п. 2.2., п. 2, гл. 10 розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України»: при заведенні спадкової справи, нотаріус за ОСОБА_9 реєстру, перевіряє наявність заведеної спадкової справи. В ході перевірки спадкової справи в ОСОБА_9 реєстрі було зясовано, що 08.10.2013 року Сімферопольською районною державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу після померлого 06 червня 2013 року ОСОБА_4, за № 655.

Згідно п. 2.4. гл. 10, розділ ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» у разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи.

Отже, законодавством України не передбачена можливість заведення кількох спадкових справ щодо одного спадкодавця. Зважаючи на це, у випадку заведення спадкової справи нотаріусом на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя нотаріус, який знаходиться на материковій частині України, позбавлений можливості завести ще одну спадкову справу щодо спадкового майна, зазначене позбавляє позивача отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом та позбавляє права користуватись майном, яке заповів позивачці її померлий батько.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разівідмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Так, згідно з ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими, не забороненими законом засобами, захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Ураховуючи вищенаведене, позивачка не може використати своє право на спадщину за заведення спадкової справи на тимчасово окупованій території, вирішити питання іншим шляхом, окрім як зверненням до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування вона не може.

На підставі викладеного та ст. ст. 41, 55, 124 Конституції України, ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст. ст. 16, 328, 1220, 1298, ЦК України та п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року, керуючись ст. ст. 3, 109, 118-120 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 7,9659 га, кадастровий номер :02:015:0006, яка розташована на території ДП № 27; п. 15 КСП ім Чкалова, Чкаловської сільської ради та належала, померлому 06.06.2013 року, ОСОБА_4.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_11