Справа № 741/346/17 Провадження № 22-ц/795/1483/2017 Головуючий у I інстанції Киреєв О. В. Доповідач - Шитченко Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді ШИТЧЕНКО Н.В.,

суддів: ВИСОЦЬКОЇ Н.В., МАМОНОВОЇ О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Носівського районного суду від 22 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Носівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 22 червня 2017 року Носівський районний суд у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Носівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 відмовив.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на незаконність судового рішення, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та задовольнити її скаргу у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні скарги, фактично узаконив бездіяльність державного виконавця.

Заявник вказує на те, що з часу відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду виконавець несумлінно відносився до своїх службових обовязків, зокрема, не вжив заходів щодо примусу боржника бути присутнім 06 грудня 2016 року при встановленні межових знаків в натурі на земельній ділянці, а відсутність останнього унеможливила виконання рішення суду.

Зазначає, що через нехтування виконавцем своїх обовязків, вона самостійно зробила технічну документацію на землю та за власні кошти придбала і встановила межові знаки на земельній ділянці.

В письмових запереченнях старший державний виконавець Сіренко С.О., вважаючи ухвалу суду законною та винесеною у відповідності з чинним законодавством, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань, оскільки у відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, під час виконання судового рішення, яке не містить зобовязального характеру, дії та рішення державного виконавця були правомірними і такими, що відповідали вимогам Закону України «Про виконавче провадження», отже, права та свободи скаржника порушено не було.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду і вважає його законним і обґрунтованим, виходячи з наступного.

Встановлено, що у березні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Носівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 (а.с. 1-3). В мотивах скарги заявник зазначала, що останній не вживає необхідних заходів з примусового виконання рішення суду, а саме, не наголосив боржнику про необхідність суворого дотримання вимог закону, не витребував у нього державний акт на право власності на землю, у звязку з чим рішення тривалий час не виконується.

Відповідно ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року), виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону).

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У справі встановлено, що 27 березня 2014 року Носівський районний суд розглянув справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки в натурі та ухвалив рішення, яким визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності по 1/2 частині земельної ділянки в с. Червоні партизани Носівського району по вул. 50 років Перемоги, 1, яка зареєстрована за ОСОБА_3 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 041291. Виділив ОСОБА_1 в рахунок 1/2 частини вищевказаної земельної ділянки частину земельної ділянки площею 0,1210 га вартістю 6597,64 грн згідно варіанту розподілу № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 січня 2014 року і позначено літерами А, Б, В, Г, К, Л, та А. Виділив ОСОБА_3 в рахунок 1/2 частини частину земельної ділянки площею 0,1210 га вартістю 6597,64 грн згідно варіанту розподілу № 1 експертизи і позначено літерами А, Б, М, І, З, Ж, В, Г, Д, Е та ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0204 га вартістю 1112,33 грн і позначено літерами Б, В, Ж, З, І, М та Б залишив у загальному користуванні сторін.

На виконання вказаного судового рішення 08 вересня 2016 року Носівський районний суд видав дублікат виконавчого листа (а.с. 21-а).

На підставі заяви про примусове виконання, поданої 20 вересня 2016 року, того ж дня постановою старшого державного виконавця Носівського районного ВДВС ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № ВП 52291257 з виконання виконавчого листа № 741/661/13-ц, виданого 08 вересня 2016 року (а.с. 52, 53). Боржнику ОСОБА_3 було запропоновано самостійно виконати рішення суду в строк до 05 жовтня 2016 року.

З акту державного виконавця від 06 грудня 2016 року вбачається, що під час виїзду за місцем виконання рішення суду щодо розподілу земельної ділянки, а саме, по вул. 50 років Перемоги, 1 в с. Володькова Дівиця, у присутності спеціаліста І-ої категорії відділу земельних відносин Носівської міської ради ОСОБА_5 стягувач ОСОБА_1 відмовилась від послуг представника зазначеного відділу земельних відносин (а.с. 49).

23 березня 2017 року при повторній спробі виконати рішення суду щодо розподілу земельної ділянки по вул. 50 років Перемоги, 1 в с. Володькова Дівиця також не виявилось можливим через відсутність стягувача за вказаною адресою, про що був складений відповідний акт (а.с. 35). Стягувача та боржника було зобовязано зявитись 05 квітня 2017 року за вищевказаною адресою для виконання рішення суду (а.с. 27).

Постановою державного виконавця від 23 березня 2017 року, відповідно ст. 20 ЗУ «Про виконавче провадження», для участі у виконавчому провадженні було залучено ФОП «Вовкогон Сергій Федорович» для фактичного виконання рішення суду щодо розподілу земельної ділянки (а.с. 30-31).

Як свідчать матеріали справи, 05 квітня 2017 року державним виконавцем за допомогою спеціаліста ФОП «ОСОБА_6Ф.» було виконано виконавчий лист № 741/661/13-ц, виданого 08 вересня 2016 року Носівським районним судом на виконання рішення суду, шляхом встановлення кілків за допомогою вимірювального приладу ЕРОСН 10 та рулетки.

Крім цього, фактичне виконання рішення суду підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 березня 2017 року, з яких вбачається, що 27 березня 2017 року за ОСОБА_1 за її заявою було зареєстровано право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1210 га по вул. 50 років Перемоги в с. Володькова Дівиця Носівського району, яка була виділена їй за рішенням суду (а.с. 20, 21).

Заперечуючи проти скарги, державний виконавець вказував, що 6 грудня 2016 року стягувач ОСОБА_1 відмовилась від проведення дій щодо виділу частин земельної ділянки з мотивів неявки боржника ОСОБА_3, а також бажання виконати рішення суду в частині. Як вказує державний виконавець, відсутність боржника в наведений час не стала перешкодою у виконанні судового рішення, оскільки останній передав ключі стягувачу, а отже не чинив перешкод у виконанні рішення суду. Наведені доводи державного виконавця Москаленко Н.В. у належний спосіб не спростувала, а отже колегія суддів робить висновок про те, що невиконання судового рішення 6 грудня 2016 року відбулось не через бездіяльність державного виконавця.

Як свідчать матеріали виконавчого провадження, копія державного акту про право власності на землю на імя ОСОБА_3 була надана стягувачем разом з подачею виконавчого документа (а.с. 55) до виконавчої служби. Виходячи з цього, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що потреба у витребуванні цього правовстановлюючого документа була відсутня.

Відповідно до п.п. 1.3 розділу 1 загальних положень «Інструкції з організації примусового виконання рішень», що затверджена Міністерством юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) замовником виготовлення технічної документації є власник (користувач) земельної ділянки. Витрати на встановлення суміжних меж несуть власники земельних ділянок (п.п. 3.16 розділу 3 зазначеної вище інструкції). Таким чином, виготовлення технічної документації є обовязком сторін виконавчого провадження, а отже отримання ОСОБА_1 технічної документації та витягів з Державного земельного кадастру за власні кошти не повязано з діями чи бездіяльністю державного виконавця.

Аналізуючи наведені норми та вивчивши обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про те, що державним виконавцем в ході виконання судового рішення було вжито передбачених законом заходів для примусового виконання рішення суду, що в кінцевому підсумку призвело до фактичного його виконання та закінчення виконавчого провадження. Зокрема, державний виконавець повідомляв сторони виконавчого провадження про дату та місце вчинення виконавчих дій, здійснював виїзд за місцем виконання рішення суду, призначав спеціаліста для участі у виконавчому провадженні.

Фактично доводи апеляційної скарги не містять жодного посилання на те, які саме норми та положення ЗУ «Про виконавче провадження» були не дотримані державним виконавцем в ході примусового виконання судового рішення, тобто які саме дії він зобовязаний був або мав вчинити, але протиправно від вчинення таких дій утримався, що спричинило порушення конституційних прав стягувача.

Тому колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про відсутність в діях державного виконавця порушень вимог ЗУ «Про виконавче провадження» при здійсненні виконавчого провадження.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах права, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального права, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Носівського районного суду від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: