Справа № 369/7103/16-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1906/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 18.04.2017
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Волохова Л.А.,

при секретарі Волошину В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард-Експо», треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агробудконсалтинг", про захист прав споживачів та стягнення шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що він є вкладником АТ «ЗЛАТОБАНК», що підтверджується Договором банківського вкладу №072346 від 27 жовтня 2014 року. Сума депозиту становить 778475 грн. 53 коп.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 року №105 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року №30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «ЗЛАТОБАНК», згідно з яким від 14.02.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЗЛАТОБАНК».

Відповідно до постанови Правління НБУ від 12 травня 2015 року №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ЗЛАТОБАНК» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13 травня 2015 року №99 «Про початок процедури ліквідації АБ «ЗЛАТОБАНК» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АБ «ЗЛАТОБАНК» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «ЗЛАТОБАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2 строком на 1 рік від 18 год. 00 хв. 13 травня 2015 року до 12 травня 2016 року включно.

Зазначена інформація є загальнодоступною та опублікована в мережі Інтернет на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону Украйни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Після виплати позивачу гарантованої суми відшкодування у розмірі 200000 грн. (ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишок коштів у національній валюті - гривні згідно Довідки про включення до реєстру акцептованих кредиторів склав 696480 грн. 63 коп.

У звязку із визнанням банку неплатоспроможним та в подальшому початку його ліквідації, позивач втратив можливість отримати кошти, які зберігаються на рахунку банку.

Позивач вважав, що бездіяльністю відповідача йому нанесена шкода (збитки) у розмірі н виплачених коштів, які відповідно до ст.611 ЦК України та ст.58 Закону України «Про систему гарантування вкладі фізичних осіб» підлягають стягненню на користь позивача з власника істотної участі банку за мінусом одержаної позивачем гарантованої суми відшкодування у розмірі 200000 грн.

Інформація про власників істотної участі ПАТ «ЗЛАТОБАНК» є загальнодоступною та загальновідомою та розмішено у відкритому доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Національного банку України де зазначено, що власниками істотної частки банку є ТОВ «АВАНГАРД-ЕКСПО», акціонер банку якому належить 97,94 % акцій банку та ТОВ «АГРОБУДКОНСАЛТИНГ», якому належить 2,06 % акцій банку.

Визначення поняття істотної участі банку наведене у пункті 1.12. Інструкції про порядок регулювання діяльності банків в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 28.08.2001 року №368, за яким істотна участь у банку або іншій юридичній особі означає, що фізична або юридична особа прямо та/або опосередковано (наприклад, отримання в управління пакета акцій, набуття особою права голосу на загальних зборах акціонерів банку за дорученням акціонера (учасника) банку, який є власником істотної участі в банку тощо), самостійно чи спільно з іншими особами має: а) участь/частку в статутному капіталі банку чи іншої юридичної особи (та/або право голосу акцій, паїв, часток) у розмірі 10 і більше відсотків.

Істотна участь відповідно до положень ч.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи.

Отже, відповідач є власником істотної участі банку.

04 грудня 2014 року ПАТ «ЗЛАТОБАНК» віднесено до категорії проблемних та його було зобовязано привести свою діяльність у відповідності до вимог банківського законодавства та нормативно - правових актів Національного банку України, проте банк не дотримався вимог ст.32 Закону України «Про банки та банківську діяльність, у результаті чого відповідно до Постанови Національного банку України від 13 лютого 2015 року №105 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних», підставою визнання банку неплатоспроможним стало здійснення банком ризикової діяльності, що призвела до втрати ліквідності банку, виникнення реальної загрози невиконання банком своїх зобовязань перед клієнтами і кредиторами.

Таким чином вважав, що діяльність не відповідає вимогам банківського законодавства і нормативно - правових актів Національного банку України, власником істотної участі банку, усупереч вимогам ст.58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» не вжито своєчасних заходів для запобіганню настанню неплатоспроможності банку.

З метою стабілізації діяльності АТ «ЗЛАТОБАНК», усунення порушень та причин, що призвели до погіршення фінансового стану, Національний банк України проводив роботу з акціонерами та керівниками АТ «ЗЛАТОБАНК» щодо врегулювання ситуації, висував відповідні вимоги, а також надавав рекомендації щодо вжиття дієвих заходів, спрямованих на покращення фінансового стану.

АТ «ЗЛАТОБАНК» неодноразово надсилав до Національного банку України план фінансового оздоровлення, який не передбачав ефективних заходів, спрямованих на поліпшення фінансового стану, а також усунення всіх порушень нормативно-правових актів Національного банку України. Наданий АТ «ЗЛАТОБАНК» план фінансового оздоровлення, який був неефективним, не виконувався.

Акціонери ПАТ «ЗЛАТОБАНК» не надавали реальної фінансової підтримки банку, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності, порушення ним економічних нормативів та неможливості своєчасного виконання банком зобовязань перед вкладниками та іншими кредиторами.

Враховуючи вимоги статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також у звязку з тим, що діяльність АТ «ЗЛАТОБАНК» не відповідала вимогам банківського законодавства і нормативно-правових актів Національного банку України, Правлінням Національного банку України було прийнято рішення про віднесення АТ «ЗЛАТОБАНК» до категорії неплатоспроможних.

Таким чином, наслідком таких дій відповідача стала неплатоспроможність та наступне оголошення процедури ліквідації АТ «ЗЛАТОБАНК», що завдало збитків позивачу.

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРД- ЕКСПО» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35289620) на його користь (ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (податковий номер: НОМЕР_1) 696 480 грн. 63 копійок (шістсот девяносто шість тисяч чотириста вісімдесят гривень 63 копійки) за порушення Публічним акціонерним товариством «ЗЛАТОБАНК» зобовязань за договором банківського вкладу №072346 від 27 жовтня 2014 року, а також судові витрати, повязанііз розглядом цієї справи у суді.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позов задовольнити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що суду не було надано доказів на підтвердження допущення відповідачем вказаних порушень і що ці порушення призвели до визнання банку неплатоспроможним та прийняття рішення про його ліквідацію.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За змістом ч.3 ст.10 та ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27 жовтня 2014 року між сторонами укладена угода про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №072346 (Договір банківського вкладу) відповідно до якого позивачем у банку розміщено вклад на суму 778475 грн. 53 коп. Строк розміщення вкладу до 27.04.2015 року.

Постановою Правління Національного банку України від 13 лютого 2015 року №105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13 лютого 2015 року №30 в ПАТ «Златобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію.

Постановою правління Національного банку України від 12 травня 2015 року №310 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Златобанк».

Згідно довідки за вихідним №1124 від 19.05.2016 року, виданої в.о. уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Златобанк», вбачається, що ОСОБА_3 включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «Златобанк». Акцептована сума вимог складає 696 480 грн. 63 коп. Дана сума віднесена до четвертої черги погашення акцептованих вимог кредиторів АТ «Златобанк».

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Так, згідно п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст.52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Отже, віднесення ПАТ «Златобанк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання своїх зобов'язань щодо виплати вкладу та відсотків позивачу.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Згідно зі ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку.

Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15.

На виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено позивачу гарантовану суму у розмірі 200 000 грн., про що зазначено позивачем у позовній заяві та не заперечувалось представником позивача у судовому засіданні.

Судом вірно зазначено, що оскільки між позивачем та банком ПАТ «Златобанк» виникли договірні відносини, то стягнення суми вкладу позивачу повинно відбуватись на підставі законодавства, що регулює правовідносини щодо повернення вкладу з урахуванням положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином зобов'язання з відшкодування шкоди є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб'єктивних особистих немайнових та майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов'язання належать до роду недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов'язальних відносин.

Складовими для відшкодування шкоди є: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вина.

Перераховані підстави для деліктних зобов'язань є обов'язковим. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

Згідно зі ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Банк не відповідає за невиконання або несвоєчасне виконання зобов'язань у разі прийняття Національним банком України рішення про запровадження обмежень на діяльність банків, зупинення операцій по рахунках, арешту власних коштів банку на його рахунках уповноваженими органами державної влади.

Учасники банку відповідають за зобов'язаннями банку згідно із законами України та статутом банку.

Власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

Пов'язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність.

Пов'язана з банком особа, дії або бездіяльність якої призвели до завдання банку шкоди з її вини, несе відповідальність своїм майном. Якщо внаслідок дій або бездіяльності пов'язаної з банком особи банку завдано шкоди, а інша пов'язана з банком особа внаслідок таких дій або бездіяльності прямо або опосередковано отримала майнову вигоду, такі особи несуть солідарну відповідальність за завдану банку шкоду.

Крім цього, ч.1 ст.52 Закону визначено, що пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Згідно з п 2 ч.1 ст.52 вказаного Закону пов'язаними з банком особами є особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку.

Істотна участь - пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Особа визнається власником опосередкованої істотної участі незалежно від того, чи здійснює така особа контроль прямого власника участі в юридичній особі або контроль будь-якої іншої особи в ланцюгу володіння корпоративними правами такої юридичної особи (ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»)

Також судом встановлено, що відповідно до Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань власниками істотної участі ПАТ «Златобанк» є ТОВ «Авангард-Експо», відсоток якого у статутному фонді банку складає 97,94 та ТОВ «Агробудконсалтинг», відсоток якого у статутному фонді банку складає 2,06.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування (ч.1 ст. 58 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Для застосування такого заходу відповідальності як відшкодування шкоди слід встановити як наявність у діях винної особи усіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення (протиправної поведінки), так і ступінь вини.

Доведення шкоди, а також причинний зв'язок між цією шкодою та діями відповідача ТОВ «Авангард-Експо» в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України покладається на позивача.

Відповідно до ст.58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» власники істотної участі зобовязані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку.

За ч.1 ст.35 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк та кожний власник істотної участі зобов'язані підтримувати норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу банку на рівні, встановленому НБУ.

Сума невиплаченого депозиту позивачу є збитками, оскільки зі змісту ст.22 ЦК України, вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не встановлено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Тобто, позивач вважав, що бездіяльністю власника істотної участі, яка полягає у невживанні своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку - позивачу нанесено збитки, у розмірі вкладу, що не покривається гарантованою сумою, яка відшкодовується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, тому такі збитки повинні бути стягнутими з відповідача.

Під час судового розгляду представником позивача не доведено, що саме відповідачем порушено вимоги законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснено ризикові операції, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або довели банк до неплатоспроможності.

Також не доведена вина відповідача у доведенні ПАТ «Златобанк» до неплатоспроможності, причинний зв'язок між шкодою та неправомірними діями відповідача.

При зверненні позивача до суду не було надано доказів на підтвердження допущення відповідачем вказаних порушень і що ці порушення призвели до визнання банку неплатоспроможним та прийняття рішення про його ліквідацію.

Оскільки жодного належного та допустимого доказу, передбаченого ст.ст.58, 59 ЦПК України, який би підтверджував причетність відповідача щодо неповернення позивачу його вкладу, а також, що внаслідок дії чи бездіяльності ТОВ «Авангард-Експо» призвели до завдання банку шкоди з його вини, суду не надано, а тому суд прийшов до вірного висновку про необхідність відмови у позові.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Олійник

Судді: Р.В. Березовенко

ОСОБА_4