Справа № 643/5842/16-ц
Номер провадження 2/643/447/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2017 року cуддя Московського районного суду м. Харкова Ференчук О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Московського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання місця проживання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем реєстрації та проживання матері, надання дозволу на виготовлення закордонного паспорту дитини та перетинання кордону без згоди батька та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківских прав ОСОБА_2, про визнання місця проживання дитини.

ОСОБА_1 до суду надав заяву (№ 7) про забезпечення доказів, відповідно до якої просить:

- витребувати із Управління служб в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики інформацію на підтвердження висновку № 236 від 24.03.2016р щодо доцільності позбавлення батьківських прав в частині його самоусунення у додаткових вират на сина ОСОБА_1 та відповідно допитати ОСОБА_5, ОСОБА_6

Посилається, що дані відомості необхідні як такі, що спростовують висновок Управління служб в справах дітей Департаменту праці та соціальної політики № 236 від 24.03.2016р щодо доцільності позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення доказів, матеріали провадження, вважає її поданою передчасно.

Крім того ОСОБА_1 просить витребувати у ОСОБА_2 докази понесених нею додаткових витрат на дитину.

Згідно з п. 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Сторони, подаючи докази, реалізують своє право по доказуванню і одночасно виконують обов'язок по доказуванню, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок по доказуванню покладається також на третіх осіб, прокурора, органи державного управління й інших осіб, які беруть участь у справі і в правовому становищі прирівнюються до сторін. Отже, обов'язок по доказуванню покладається на того, хто звернувся за допомогою до суду.

Принцип змагальності в загальному вигляді закріплений у Конституції України, ст. 129 якої передбачає, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін, свобода в наданні ними доказів та в доведенні перед судом їх переконливості. У контексті зазначених положень вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов'язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Отже, сторони виконують функцію суб'єктів доказування при встановленні юридично значущих фактів, що відповідає вимогам змагального цивільного процесу.

Таким чином, обов'язок доказування в цій частині покладений на позивача ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 57, 133 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ференчук