Справа № 466/2958/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«15» листопада 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого судді Глинської Д.Б.

при секретарі Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до житлового кооперативу №69, третьої особи Четвертої львівської державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

у квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до житлового кооперативу №69, третьої особи Четвертої львівської державної нотаріальної контори, в якому просить постановити рішення, яким визнати його власником квартири №58 в будинку №10 Б по вул. Грінченка у м. Львові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 27 жовтня 2016 року.

В обгрунтування своїх вимог зіслався на те, що після смерті 27 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки та квартири.

Спадкоємцями майна ОСОБА_2 є його діти: ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_4 та він, ОСОБА_1, а також дружина спадкодавця ОСОБА_5.

Він вчасно звернувся у Четверту львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини та нотаріусом було заведено спадкову справу.

Однак, державним нотаріусом йому було відмовлено в оформленні спадщини на квартиру №58 в будинку №10 Б по вул. Грінченка у м. Львові з тієї причини, що спадкодавець за життя не зареєстрував право власності на неї.

Спадкодавцем ОСОБА_2 було повністю сплачено пайові внески за квартиру. Таким чином, право власності на неї у ОСОБА_2 виникло ще у 1997 році.

З тієї причини, що спадкодавець не провів державної реєстрації права власності на квартиру, він, ОСОБА_1, позбавлений можливості оформити спадщину на вищевказану квартиру, тому він вирішив звернутися в суд.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні, позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник житлового кооперативу №69 в судове засідання не зявився, хоч повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку. Однак, в матеріалах справи міститься заява представника ОСОБА_7, з якої вбачається, що вона не заперечує проти задоволення позову та просить розглядати справу у її відсутності.

Представник Четвертої львівської державної нотаріальної контори в судове засідання жодного разу не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку та скерував до суду лист, з якого вбачається, що він просить проводити розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_6, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії I- CГ № 480451 від 30 жовтня 2015 року, яке видане повторно, батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ( а.с.7).

З довідки №140 від 03 липня 2006 року, яка видана житловим кооперативом №69, вбачається, що ОСОБА_2 був членом кооперативу житлового кооперативу №69 і йому належить в цьому кооперативі квартира АДРЕСА_1 та повністю внесені пайові внески за неї.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 помер 27 жовтня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-СГ №445569 від 01.11.2016 року (а.с.8).

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3.

У спадковій справі №656 за 2016 рік містяться заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_5, з яких вбачається, що вони відмовляються від належної їм частки спадщини після смерті ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2О звертався у Четверту львівську державну нотаріальну контору для оформлення свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 не зареєстрував при житті право власності на квартиру №58 в будинку №10 б по вул. Грінченка у м. Львові.

В силу ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Положеннями ст. ст. 391, 392 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212 -215 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. ст. 328, 355, 391, 392, 1261, 1268,1274 ЦК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №58 в будинку №10 Б по вул. Грінченка у м. Львові в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 27 жовтня 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_8