Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 314/7733/16 Головуючий у 1 інстанції: Кіяшко В.О.
Провадження №22ц/778/3625/17 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Онищенка Е.А.
Воробйової І.А.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 100000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що він проходив військову службу в Збройних Силах України з серпня 1992 року. В 1992 році переніс менінгококову інфекцію, гнійний менінгіт, важкий перебіг. В березні та серпні жовтні 2007 року амбулаторно лікувався з приводу наслідків перенесеної нейроінфекції у вигляді мікросередкової симптоматики та вегето - судинної дистрофії за гіпертонічним типом. В квітні 2008 року з`явились перші ознаки цукрового діабету: сухість у роті, постійна потреба у вживанні питної води та в травні 2008 року після звернення за медичною допомогою вперше діагностований цукровий діабет. Так, в період з 27.04.2008 року по 20.06.2008 року стаціонарно лікувався в ВМКЦ Південного регіону м. Одеса з діагнозом: цукровий діабет ІІ тип, вперше виявлений, в фазі декомпіляції, наслідки перенесення нейроінфекції у вигляді розсіяної мікросерекової симптоматики та антено-невротичного синдрому. Виписаний у задовільному стані, з рекомендаціями. Взятий на диспансерний облік. В жовтні 2008 року та травні 2009 року амбулаторно лікувався з приводу наслідків перенесеної нейроінфекції у вигляді мікросередкової симптоматики, антено вегетативного синдрома, цукрового діабету ІІ типу. В період з 07.12.2010 року по 24.12.2010 року стаціонарно лікувався у ВМКЦ Південного регіону м. Одеса з діагнозом: Цукровий діабет ІІ типу, середнього ступеня важкості, в фазі декомпенсації, діабетичної ангіопатії сітківки. Наслідки перенесеної нейроінфекції (1992 рік) у вигляді розсіяної мікросередкової симптоматики без порушення функції ЦНС.

З березня 2011 року по 24 березня 2011 року пройшов ВЛК при в/ч НОМЕР_1 , встановлено діагноз: цукровий діабет, ІІ тип, середня ступінь важкості, фаза декомпенсації, з незначним порушенням функції. Віддалені наслідки перенесеної нейроінфекції (1992 року) у вигляді розсіяної дрібно вогнищевої симптоматики без порушення ЦНС. Хронічний холецистит з рідкими загостреннями та незначним порушенням функції. Остеохондроз грудного відділу хребта без порушення функції. В період з 14.11.2011 року по 30.11.2011 року стаціонарно лікувався в в/ч НОМЕР_2 , з приводу цукрового діабету, ІІ типу, середньої ступені важкості, субкомпенсації, хронічного холециститу, наслідків перенесеного гнійного менінгіту, тяжкої течії (1992 р.) у вигляді мікросередкової симптоматики, вегето судинної нестійкості, цервілкагії. Після проведеного лікування виписаний з поліпшенням, з подальшим амбулаторним лікуванням. В період з 17.09.2012 року по 28.09.2012 року стаціонарно лікувався в в/ч НОМЕР_1 з приводу цукрового діабету, ІІ типу, був направлений на стаціонарне лікування в ВКМЦ ПР м. Одеса, 26.11.2012 року. Встановлений діагноз на ВЛК: цукровий діабет, ІІ тип, середньої ступені важкості, фаза субкомпенсації, хронічний холецистит, наслідки перенесеної нейроінфекції (1992р.) у вигляді мікросередкової симптоматики, вегето-судинної нестійкості, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами.

У зв`язку з хворобою, отриманою під час проходження військової служби в Збройних Силах України, порушено нормальний життєвий стан позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Позивача постійно турбують сухість у роті, загальна слабкість, схуднення, зниження гостроти зору, біль у нижніх кінцівках, оніміння рук, ніг, головні болі, часті сечовипускання, запаморочення, швидка втомлюваність, дратівливість.

За результатами огляду та за висновками медико-соціальної експертної комісії йому 21 січня 2016 року була встановлена 3 група інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби.

Свої моральні втрати пояснює тим, що він втратив роботу, погіршився його нормальний життєвий стан, він фактично втратив можливість вести повноцінне життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Після чисельних обстежень та лікувань його стан здоров`я не покращився.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 15000 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 серпня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було відхилено а рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року в частині, яка була оскаржена залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводами апеляційної скарги є окрім іншого те, що судом попередньої інстанції не досліджувалося питання отримання позивачем захворювання, доказів що воно сталося з вини відповідача не надано. Також відповідач зазначає, що військовослужбовці, які отримали інвалідність мають численні пільги, забезпечуються путівками для санаторно-курортного лікування, а відтак компенсація моральної шкоди вже врахована у чинному законодавстві про їх соціальний захист.

Такі доводи відповідача, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу Збройних Силах України з серпня 1992 року. В 1992 році переніс менінгококову інфекцію, гнійний менінгіт, важкий перебіг. В березні та серпні жовтні 2007 року амбулаторно лікувався з приводу наслідків перенесеної нейроінфекції у вигляді мікросередкової симптоматики та вегето - судинної дистрофії за гіпертонічним типом. В квітні 2008 року з`явились перші ознаки цукрового діабету: сухість у роті, постійна потреба у вживанні питної води та в травні 2008 року після звернення за медичною допомогою вперше діагностований цукровий діабет. Так, в період з 27.04.2008 року по 20.06.2008 року стаціонарно лікувався в ВМКЦ Південного регіону м. Одеса з діагнозом: цукровий діабет ІІ тип, вперше виявлений, в фазі декомпіляції, наслідки перенесення нейроінфекції у вигляді розсіяної мікросерекової симптоматики та антено-невротичного синдрому. Виписаний у задовільному стані, з рекомендаціями. Взятий на диспансерний облік. В жовтні 2008 року та травні 2009 року амбулаторно лікувався з приводу наслідків перенесеної нейроінфекції у вигляді мікросередкової симптоматики, антено вегетативного синдрома, цукрового діабету ІІ типу. В період з 07.12.2010 року по 24.12.2010 року стаціонарно лікувався у ВМКЦ Південного регіону м. Одеса з діагнозом: Цукровий діабет ІІ типу, середнього ступеня важкості, в фазі декомпенсації, діабетичної ангіопатії сітківки. Наслідки перенесеної нейроінфекції (1992 рік) у вигляді розсіяної мікросередкової симптоматики без порушення функції ЦНС. З березня 2011 року по 24 березня 2011 року пройшов ВЛК при в/ч НОМЕР_1 , встановлено діагноз: цукровий діабет, ІІ тип, середня ступінь важкості, фаза декомпенсації, з незначним порушенням функції. Віддалені наслідки перенесеної нейроінфекції (1992 року) у вигляді розсіяної дрібно вогнищевої симптоматики без порушення ЦНС. Хронічний холецистит з рідкими загостреннями та незначним порушенням функції. Остеохондроз грудного відділу хребта без порушення функції. В період з 14.11.2011 року по 30.11.2011 року стаціонарно лікувався в в/ч НОМЕР_2 , з приводу цукрового діабету, ІІ типу, середньої ступені важкості, субкомпенсації, хронічного холециститу, наслідків перенесеного гнійного менінгіту, тяжкої течії (1992 р.) у вигляді мікросередкової симптоматики, вегето судинної нестійкості, цервілкагії. Після проведеного лікування виписаний з поліпшенням, з подальшим амбулаторним лікуванням. В період з 17.09.2012 року по 28.09.2012 року стаціонарно лікувався в в/ч НОМЕР_1 з приводу цукрового діабету, ІІ типу, був направлений на стаціонарне лікування в ВКМЦ ПР м. Одеса, 26.11.2012 року. Встановлений діагноз на ВЛК: цукровий діабет, ІІ тип, середньої ступені важкості, фаза субкомпенсації, хронічний холецистит, наслідки перенесеної нейроінфекції (1992р.) у вигляді мікросередкової симптоматики, вегето-судинної нестійкості, що підтверджено медичними та військово-обліковими документами.

У зв`язку з хворобою, отриманою під час проходження військової служби в Збройних Силах України, порушено нормальний життєвий стан позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Позивача постійно турбують сухість у роті, загальна слабкість, схуднення, зниження гостроти зору, біль у нижніх кінцівках, оніміння рук, ніг, головні болі, часті сечовипускання, запаморочення, швидка втомлюваність, дратівливість.

За висновком медико-соціальної експертної комісії йому 21 січня 2016 року була встановлена 3 група інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби.

Статтею 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011 від 20.12.1991 року визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться в установленому законодавством порядку.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст. ст. 23, 1167 ЦК України).

Враховуючи що вищевикладені захворювання є наслідком пов`язаного з проходженням військової служби, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що у позивача виникло право вимагати відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог статті 3 Закону України № 875 від 21.03.1991 року «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Згідно з пунктом 11 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, саме медико-соціальні експертні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Як вказують пункти 12, 13 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 р. № 1317, причинний зв`язок інвалідності колишніх військовослужбовців з перебуванням на фронті або з виконанням ними інших обов`язків військової служби встановлюється на підставі документів, виданих військово-лікувальними закладами, а також інших документів, що підтверджують факт отримання поранення (захворювання).

Відтак суд правильно зазначив, що з огляду на чинне законодавство, виключно медико-соціальною експертною комісією встановлюється причина і час настання інвалідності, а отже МСЕК в межах своєї компетенції зробила висновок щодо пов`язаності хвороби з проходженням позивачем військової служби.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України» передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Пунктом 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671, яке діє на час вирішення судом спору, встановлено, що Міністерство оборони України (Міноборони) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міноборони є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили та є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період.

До повноважень Міністерства оборони України підпунктами 81, 82 пункту 4 Положення віднесено здійснення заходів, спрямованих на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; здійснення відповідно до законодавства правового і соціального захисту військовослужбовців, резервістів Збройних Сил, військовозобов`язаних, призваних на збори, членів їх сімей та працівників Збройних Сил.

Тому суд першої інстанції зробив правильний висновок, що обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду в порядку ст.ст. 23, 1167 ЦК України покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Доводи апеляційної скарги в тому числі і щодо відсутності підстав для задоволення позову, про відсутність всіх складових цивільно-правової відповідальності, про не встановлення судом вини відповідача в завданій шкоді, що законодавством в інший спосіб передбачені виплати в зв`язку з погіршенням стану здоров`я, що позивач на даний час не є військовослужбовцем зводяться лише до незгоди з рішенням суду першої інстанції, ґрунтуються фактично на тих же доводах, на які посилався апелянт в суді першої інстанції, як на підстави своїх заперечень проти позову, вони фактично оцінені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні і його висновків не спростовують.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 лютого 2017 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: