Справа № 161/8849/17
Провадження № 4-с/161/150/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Подзірова А.О., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області при примусовому виконанні судового рішення в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

07 червня 2017 року на адресу суду надійшла скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області при примусовому виконанні судового рішення в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скарга обґрунтована тим, що оскільки рішенням Національного банку України відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», тому державний виконавець на підставі статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» повинен був закінчити виконавче провадження.

З наведених підстав просить суд визнати незаконними дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо відкриття виконавчого провадження ВП №49644859 та проведення виконавчих дій, а також визнати незаконною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 16 грудня 2015 року.

У судовому засіданні 19 липня 2017 року представник скаржника скаргу підтримав та просив суд її задовольнити. Крім того зазначив, що стягувач пропустик строк на предявлення виконавчого листа до виконання.

Державний виконавець у судовому засіданні 19 липня 2017 року просив суд відмовити у задоволенні скарги у звязку з її безпідставністю.

У судове засідання 26 липня 2017 року сторони не зявилися, хоча були належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення державного виконавця та представника скаржника у судовому засіданні 19 липня 2017 року, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 квітня 2013 року у справі № 161/5555/13ц стягнуто з ОСОБА_2 в користь Публічного акціонерного товариства Всеукраїнський ОСОБА_3 44017 гривень 46 копійок заборгованості за кредитним договором № BlaЖГА00016038 від 03 березня 2011 року, а також 440 гривень 17 копійок судового збору.

На виконання цього судового рішення був виданий виконавчий лист від 28 серпня 2013 року зі строком предявлення до виконання до 14 травня 2014 року.

Як слідує з відмітки державного виконавця на цьому виконавчому документів, 24 грудня 2014 року виконавчий лист був повернутий стягувачу на підставі ч.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Частиною третьою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Частиною першою статті 22 Закону передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, оскільки виконавчий лист був повернутий стягувачу у звязку з неможливістю виконати судове рішення 24 грудня 2014 року, строк предявлення виконавчого листа був перерваний в силу положення ч.3 ст.23 Закону, та був встановлений до 24 грудня 2015 року, тобто в межах річного строку передбаченого п.2 ч.1 ст.22 Закону.

Як встановлено судом, 14 грудня 2015 року банк повторно предявив виконавчий лист до виконання (а.с.16-17), тобто в межах строків, які встановлені п.2 ч.1 ст.22, ч.3 ст.23 Закону. Зазначене спростовує доводи представника скаржника, що банк предявив виконавчий лист до виконання з пропуском встановлених строків, і суд відхиляє ці доводи як безпідставні.

З матеріалів справи слідує, що постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 16 грудня 2015 року було відкрито виконавче провадження ВП №49644859 за цим виконавчим документом (а.с.22).

Стосовно посилання представника скаржника на те, що державний виконавець повинен був закінчити виконавче провадження в силу положень статті 49 Закону у звязку з відкликанням банківської ліцензії та ліквідацією банку, суд зазначає наступне.

Дійсно, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк".

Пунктом 3-1 частини першої статті 49 Закону визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

З аналізу вищенаведеної норми Закону слідує, що закінчення виконавчого провадження у звязку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку здійснюється лише у тому разі, якщо банк має статус боржника у виконавчому провадженні.

Ця норма закону спрямована на те, щоб всі майнові вимоги до банку, що ліквідується, виконувалися не в порядку Закону України «Про виконавче провадження», а в порядку спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який передбачає формування ліквідаційної маси банку та погашення майнових вимог до нього в порядку черговості.

Виконавчі провадження де банк є стягувачем продовжуються в загальному порядку та автоматичному закінченню не підлягають.

У розглядуваному випадку, банк має статус стягувача у виконавчому провадженні, а не боржника, а тому відкликання його ліцензії та початок процедури ліквідації не є автоматичною підставою для закінчення виконавчого провадження.

Суд зазначає, що наразі Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» є діючою, не припиненою юридичною особою, його керівництво здійснюється Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, а сам банк наразі знаходиться в процедурі виведення з банківського ринку.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що у державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_4 були всі правові підстави для відкриття та здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 серпня 2013 року №161/5555/13ц, а тому у задоволенні в цій частині скарги слід відмовити у звязку з безпідставністю.

В задоволенні решти вимог скаржника щодо визнання дій державноговця не правомірним необхідно так сам одмовити, оскільки обстави на які наголошував представник заявника в судовому засіданні спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами виконавчого провадження, копії якого долучені до матеріалів справи.

При цьому суд поновлює строк на оскарження спірних постанов та дій державного виконавця, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні жодні докази вручення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Керуючись статтями 210, 387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Поновити строк ОСОБА_2 для оскарження дій державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області при примусовому виконанні судового рішення в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5