Справа № 743/1216/17 Провадження № 22-ц/795/2086/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Жовток Є. А. Доповідач - Євстафіїв О. К.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2017 року ОСОБА_5 предявила позов до Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України, в якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просила стягнути з нього недоотриману ОСОБА_6, яка померла 20.11.2012, пенсію, що присуджена останній відповідною постановою суду. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем на виконання постанови Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у жовтні 2011 року нараховано ОСОБА_6 недоотриману пенсію у сумі у розмірі 15246 грн 66 коп. Але ці кошти їй не було виплачено за життя. Тож ОСОБА_5 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 має право на отримання вказаних коштів, проте відповідач відмовив у їх виплаті.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

В апеляційній скарзі Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 Її доводи зводяться до того, що відповідачем не заперечується право позивача на отримання спірних коштів, проте він не має можливості їх виплатити, так як розпорядником коштів, що надходять відповідачеві на виплату пенсій, є Пенсійний фонд України, а останній по цей час не перерахував відповідачеві кошти для виплати позивачеві недоотриманої ОСОБА_6 пенсії. Крім того, Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України не може спрямовувати отримані від Пенсійного фонду України кошти на витрати не за їх цільовим призначенням.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просила відмовити у її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що відповідач незаконно не виплачує позивачеві спадкоємцеві ОСОБА_6 недоотриману останньою пенсію у розмірі 15246 грн 66 коп., що стягнута на користь ОСОБА_6 відповідною постановою суду, та що посилання відповідача на відсутність бюджетних коштів для виконання покладеного на нього згаданою постановою суду зобовязання не може бути підставою для відмови позивачу у захисті його порушеного права. З таким висновком не погоджується апеляційний суд.

Так, по справі встановлено наступне.

Постановою Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у справі № 2518/2-а-3259/11 за позовом ОСОБА_6 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі про визнання незаконним дій останнього та зобовязання здійснити перерахунок додаткової пенсії та доплати до неї, яка набрала законної сили 25.04.2013, зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі перерахувати та виплати ОСОБА_6 додаткову пенсію у розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», за виключення виплачених сум за вказаний період, та доплату до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати відповідно до ст. 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру, встановленого законами про Державний бюджет України на відповідний рік та про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати, за виключенням виплачених сум за вказаний період (копія згаданої постанови на арк. 9).

У листі Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України від 15.08.2017 № 108/09/Б-20, направленого представникові ОСОБА_5, повідомляється, що на виконання вищевказаної постанови суду управління нарахувало, але не виплатило ОСОБА_6 15246 грн 66 коп. (арк. 8).

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.06.2017, що видане державним нотаріусом Першої чернігівської державної нотаріальної контори, реєстровий № 2-675, ОСОБА_5 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6 недоотриману останньою пенсію в розмірі 15246 грн 66 коп. (копія даного свідоцтва на арк. 6).

Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області листом № 17-09/563/4458 від 21.09.2017 повідомило суд про те, що станом на 20.09.2017 Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області постанова Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у справі № 2518/2-а-3259/11 до Головного управління державної казначейської служби України у Чернігівській області на виконання не передавалася (арк. 36).

Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України у своїх запереченнях на позов зазначило, що йому не перераховано кошти з бюджету Пенсійного фонду України для фінансування виплат, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, за рахунок яких мають бути виплачені спірні кошти позивачеві (арк. 22, зворот). Позивач не висунула ніяких заперечень проти даних тверджень відповідача.

Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Постанова Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 у справі № 2518/2-а-3259/11 Ріпкинським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України не виконана у звязку з відсутністю відповідного фінансування з бюджету Пенсійного фонду України.

Згідно з п. п. 1, 2 розділу ІІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2 у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 19.05.2014 № 8-1 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 879/16913), Пенсійний фонд організовує і контролює виконання бюджету, координує роботу учасників бюджетного процесу, а головні та районні управління забезпечують виконання бюджетів, планів доходів і видатків, цільове й ефективне витрачання коштів.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» з наступними змінами, виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей. На виконання даної норми Закону розроблено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440. Згідно з пунктом 3 цього Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що до Головного управління державної казначейської служби України у Чернігівській області Управлінням ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області постанова Ріпкинського районного суду від 01.06.2011 на виконання не передавалася.

Оскільки Ріпкинське обєднане управління Пенсійного фонду України не може виконати постанову суду від 01.06.2011 через відсутність фінансування з бюджету, то в силу ч. ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та згаданого Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, позовні вимоги ОСОБА_5 не можуть бути задоволені за рахунок Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України.

Таким чином, оскаржуване рішення судом І інстанції винесено з порушенням наведених вище норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже воно підлягає скасуванню з ухваленням рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити, рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03 жовтня 2017 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до Ріпкинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про стягнення коштів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але воно може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: