Провадження № 2/761/1932/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 17 жовтня 2016 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Відповідач) про зняття арешту та виключення запису із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у провадженні Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий напис № 2192 від 22.09.2009 року, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Володар» боргу у сумі 137982,92 грн. Вказує, що 20.08.2010 року Відповідачем винесено постанова про закінчення виконавчого провадження за виконавчим написом № 2192 від 22.09.2009 року і, що у 2016 році, через свого представника, вона звернулася до Відповідача із заявою про зняття арешту з майна, який листом від 03.02.2016 року повідомив їй про неможливість зняття арешту, оскільки, виконавчі провадження за 2010 рік знищені за закінченням терміну зберігання. Посилаючись на ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням останніх уточнень до позову, просить суд ухвалити судове рішення, яким зняти арешт майна, яке належить ОСОБА_1 та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис за реєстраційним номером обтяження 10318850.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 30.05.2017 року, закрито провадження у справі в частині вимог щодо виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

У судовому засідання представник Позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте, свого представника у судове засідання не направив. Про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення чи про розгляд справи у його відсутність, як і заперечень чи пояснень на позов, суду не надав.

Суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність сторони Відповідача, на підставі зібраних у справі доказів, оскільки представник Позивача щодо розгляду справи у відсутність представника Відповідача не заперечувала.

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що у провадженні Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві перебував виконавчий напис № 2192 від 22.09.2009 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Володар» боргу у сумі 137 982,92 грн.

Під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника від 30.09.2010 року № 14082963.

Як вбачається із матеріалів справи, 20.08.2010 року, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за виконавчим написом № 2192 від 22.09.2009 року на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Разом з тим, на даний час арешт майна боржника не знято.

Із матеріалів справи вбачається, що 21.01.2016 Позивач зверталася до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арешту, накладеного на все майно, що належить їй, проте, на її звернення їй було повідомлено, що виконавчі провадження за 2010 рік знищені за закінченням терміну зберігання, а відтак державним виконавцем неможливо зняти арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент спірних правовідносин), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, арешт знімається у випадку закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, арешт, накладений постановою державного виконавця на майно боржника у виконавчому провадженні ВП № 14082963 по закінчення виконавчого провадження не знятий.

Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частин 1 та 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що наявність арешту належного Позивачеві майна на праві власності порушує права останньої вказаним майном розпоряджатися, крім того, обставини, які стали підставою для накладення арешту на майно, відпали, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, із Відповідача на користь Позивача підлягає присудженню судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі статтей 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна - з а д о в о л ь н и т и у повному обсязі.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на праві власності, накладений згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 30 вересня 2010 року (реєстраційний номер обтяження 10318850).

Стягнути із Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (Код , місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 110) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривень 21 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :