Справа № 310/1135/17
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

при секретарі Мельніченко А.Д.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1, представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Бердянського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_4 про надання додаткового строку на прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги наступним. 21 січня 2015 року помер ОСОБА_5, про смерть якого позивачка дізналась влітку 2016 року. За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6 21 вересня 2011 року, за яким заповів на імя позивачки земельну ділянку площею 8,383 га, яка знаходиться на території Червонопільської сільради, КСП ім. Ілліча, ДП 07 пай № 81, що належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на землю ЗП № 077333 від 12 жовтня 2004 року. Позивачка звернулась до Бердянської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй в усній формі було відмовлено в прийнятті заяви з посиланням на пропуск шестимісячного строку звернення до нотаріальної контори і запропоновано звернутися до суду. Державним районним нотаріусом позивачці було повідомлено, що після смерті ОСОБА_5 було відкрито спадкову справу, до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_4, а також ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які відмовились від прийняття спадщини на користь своєї матері ОСОБА_4 Відповідачка своєї згоди на продовження ОСОБА_3 строку на прийняття спадщини не дала. Позивачка вважає, що пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. В березні 2015 року вона перенесла ішемічний інсульт і перебувала на лікуванні у міській лікарні № 5 м. Маріуполя, а після виписки з травня 2015 року по листопад 2015 року проходила реабілітаційний комплекс лікування. В період з травня по серпень 2015 року ОСОБА_3 знаходилась на інтенсивному медикаментозному лікуванні в домашніх умовах, оскільки не позбулась фізичних наслідків інсульту, а саме не могла самостійно пересуватись внаслідок рухових порушень, запаморочень та вадів зору, погано усвідомлювала інформацію та свої дії, мала проблеми з памяттю та з речовим висловлюванням думок. За таких обставин позивачка обєктивно не мала можливості встановити звязок зі спадкодавцем, дізнатися про його долю, факт відкриття спадщини і не мала можливості звернутися до нотаріуса та особисто скласти заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 Так як ОСОБА_3 не знехтувала наданим їй правом на спадкування, внаслідок тяжкої і тривалої хвороби мала обєктивні та істотні труднощі на вчинення дій щодо прийняття спадщини, просила визнати поважними причини пропуску нею строку на прийняття спадщини після ОСОБА_5 та визначити їй додатковий строк на прийняття спадщини після його смерті в 1 місяць.

Позивачка в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та пояснила наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. У листі ВССУ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди визнають поважними такі причини пропуску строку, як тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Згідно з наданими медичними документами ОСОБА_3 з 23 березня 2015 року по 10 квітня 2015 року проходила курс лікування в звязку з ішемічним інсультом, після виписки з лікарні позивачка на протязі червня-липня 2015 року фактично була прикута до ліжка, стан її здоровя був стабільно тяжкий. Протягом червня 2015 року до позивачки щоденно приходила медична сестра та проводила внутрішньовенні інєкції, все лікування проходило під регулярним наглядом лікаря. В липні-серпні 2015 року інтенсивність лікування зменшилась, внутрішньовенні інєкції проводились через 2-3 дня із збереженням додаткових щоденних інєкцій та прийому препаратів. Стан ОСОБА_3 став покращуватися лише наприкінці серпня 2015 року. Зазначила, що загальновстановлений медиками реабілітаційний період після аналогічної хвороби визначений від 6 до 12 місяців з врахуванням індивідуальних особливостей кожного хворого та з урахуванням особливостей перебігу хвороби. Після виписки з лікарні ОСОБА_3 з травня 2015 року по листопад 2015 року проходила обовязковий призначений лікарем реабілітаційний комплекс лікування. Проходячи інтенсивне медикаментозне лікування в домашніх умовах в період з травня 2015 року по серпень 2015 року, позивачка не позбулась фізичних наслідків перенесеного інсульту, а саме не могла самостійно пересуватися внаслідок рухових порушень, запаморочень та вадів зору, погано усвідомлювала інформацію та свої дії, мала проблеми з памяттю. За таких обставин позивачка обєктивно не мала жодної можливості встановити звязок зі спадкодавцем, звернутися до нотаріуса після його смерті. Просила позовні вимоги задовольнити і визначити ОСОБА_3 додатковий строк в 1 місяць для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 Відповідачка, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась.

Представник відповідачки позовні вимоги не визнала в повному обсязі з наступних підстав. Ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У такій категорії справ є обовязковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Із відповідною заявою до спадкоємця ОСОБА_4 позивачка не зверталась, докази такого звернення в матеріалах справи відсутні, що свідчить про те, що ОСОБА_3 за півтора року не приклала жодних зусиль з розшуку та спілкування з іншими спадкоємцями для вирішення питання у позасудовому порядку. Таким чином, позивачкою взагалі не підтверджено наявність предмету спору. Згідно із розясненнями, які містяться в Постанові Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7, поважними причинами є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно із практикою ВСУ (ухвали від 19 жовтня 2011 року по справі № 6-6304св10, від 04 листопада 2015 року по справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року по справі 6-1215ц16) судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, незнання про смерть спадкодавця. Таким чином, перебування позивачки на стаціонарному лікуванні з 23 березня 2015 року по 10 квітня 2015 року є лише 17 днями із 180 днів, які законодавець визначив для подання заяви про прийняття спадщини та зі строку майже у півтора року з дня смерті спадкодавця до дати звернення до суду. Позивачкою не надано доказів про звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, відсутня відповідна відмова нотаріуса. Звернення до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини в усній формі законодавство України не передбачає. Власність зобовязує, позивачка знала про існування заповіту, повинна була прикласти зусиль для контролю за спадкодавцем та спадковим майном, але позивачка в позові зазначає, що дізналась про смерть ОСОБА_5 тільки в 2016 році, більше ніж через рік після його смерті. У вересні 2016 року позивачка вже зверталась до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини, який було 25 січня 2017 року залишено без розгляду, що не зупиняє перебігу строку позовної давності. Спадкодавець ОСОБА_5 помер 21 січня 2015 року, строк звернення із заявою про прийняття спадщини сплинув 21 липня 2015 року, звернення позивачки до суду відбувся 28 лютого 2017 року, тому ОСОБА_3 повинна довести поважність пропуску строку на протязі 587 днів, але позивачкою взагалі не доводяться підстави пропуску звернення до суду з вересня 2015 року до лютого 2017 року. Вважає, що зазначені позивачкою обставини не можуть бути визнані судом поважними, правові підстави для задоволення позову відсутні, тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судом в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів встановлено наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ЗП № 070333 ОСОБА_5 був власником земельної ділянки площею 8,3831 га, розташованої на території ДП № 07; п. 81 КСП ім. Ілліча, Червонопільської сільської ради, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

21 вересня 2011 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: належну йому на праві власності земельну ділянку площею 8,3831 га, розташовану ДП № 7 п. 81 КСП ім. Ілліча, Червонопільської сільської ради Бердянського району Запорізької області, яка належить йому на підставі державного акту серії ЗП № 070333, виданого 12 жовтня 2004 року Бердянським районним відділом земельних ресурсів, заповів ОСОБА_3

21 січня 2015 року ОСОБА_5 помер (свідоцтво про смерть серії ЖС № 306872, видане 23 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Бердянському району реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 04).

За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

17 лютого 2015 року до Бердянської районної державної нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_5, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_7 із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого батька на користь ОСОБА_4

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку 8,3831 га, розташовану ДП № 7 п. 81 КСП ім. Ілліча, Червонопільської сільської ради Бердянського району в звязку із втратою державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 17 лютого 2017 року № 39645824, яка є в матеріалах спадкової справи № 37/2015 до майна померлого 21 січня 2015 року ОСОБА_5, 21 вересня 2011 року було зареєстровано заповіт, заповідачем по якому є ОСОБА_5

30 серпня 2016 року завідуючим державною нотаріальною конторою на адресу ОСОБА_3 було направлено повідомлення про відкриття 21 січня 2015 року спадщини після смерті ОСОБА_5 В даному повідомленні зазначено про пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини, запропоновано звернутися до суду та, в разі звернення до суду, повідомити про даний факт Бердянську районну державну нотаріальну контору до 08 вересня 2016 року.

17 листопада 2016 року до Бердянської районної державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_3, справжність підпису якої було засвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку в с. Червоне поле Бердянського району Запорізької області.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 22 листопада 2016 року державним нотаріусом Бердянської районної державної нотаріальної контори Запорізької області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку після смерті ОСОБА_5 в звязку із пропуском ОСОБА_3 строку прийняття спадщини після смерті померлого.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Суд, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Проте поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, тривала хвороба спадкоємців, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна, складні умови праці, які повязані з тривалими відрядженнями. При розгляді справ про надання додаткового строку для прийняття спадщини судом застосовуються інші, порівняно із поновленням строку позовної давності, підстави для визнання причин пропуску цього строку повноважними.

На підтвердження своїх позовних вимог про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини позивачкою було надано належні докази.

У відповідності з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 515 ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Міська лікарня № 5 м. Маріуполя» з 23 березня 2015 року по 10 квітня 2015 року в звязку з ішемічним інсультом в вертебробазилярному басейні із зоровим порушенням, вестибулоатаксиєю внаслідок церебрального атеросклерозу ІІ-ІІІ ступеню з артеріальною гіпертензією, патологією церебральних магістральних судин; вертеброгенною деформацією обох хребетних артерій в кісткових каналах; значущою компресією обох хребтових каналів.

Відповідно до реабілітаційних заходів до виписки із історії хвороби ОСОБА_3 остання проходила реабілітаційний курс по листопад 2015 року.

Свідок ОСОБА_9, який є чоловіком позивачки, пояснив суду наступне. Після смерті їх сина у позивачки накопичувалась нервова напруга, наслідком чого стало захворювання інсульт. ОСОБА_3 в квітні 2015 року проходила стаціонарне лікування, після виписки дружини він та дружина його брата доглядали за позивачкою дома. Забрав ОСОБА_9 свою дружину з лікарні в дуже поганому стані, зробив це в звязку із тим, що біля м. Маріуполя відбувались бойові дії і в разі погіршення обстановки він мав би можливість оперативно виїхати з дружиною в інше місто. До ОСОБА_3 на протязі місяця щодня приходили лікар, медсестра, їй робили інєкції, ставили крапельниці. У позивачки постійно були запаморочення, вона не розуміла значення своїх дій. В червні стан здоровя позивачки став кращим, але вона ще не вставала. Поліпшення в стані здоровя у позивачки настали лише в кінці липня вона почала говорити, її дії та мова стали узгодженими. З квітня по серпень 2015 року ОСОБА_3 не могла би нічого пояснити нотаріусу, тому що вона не розуміла того, що їй говорили, сама говорити почала в кінці липня, але свідок її ще погано розумів. Писати вона також не могла внаслідок порушення координації рухів, ОСОБА_9 навіть годував позивачку з ложки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є родичкою чоловіка позивачки, який попросив свідка допомогти доглядати за ОСОБА_3 після її виписки із лікарні в квітні 2015 року. ОСОБА_10 проживала в квартирі у позивачки, щодня вранці та ввечері робила їй уколи, допомагала робити гігієнічні процедури. Кожний день до ОСОБА_3 приходила медсестра, часто приходив лікар, робив відповідні призначення. Після виписки з лікарні до червня стан позивачки був тяжкий, вона не вставала, її мова була поганою. Коли позивачку почали піднімати, у неї почались запаморочення. В травні-липні 2015 року ОСОБА_3 ще не могла здійснювати осмислені дії, не вставала з ліжка. В липні позивачка стала ходити, рідше стали їй ставити крапельниці, але писати ще не могла, тому що було порушено координацію її руху. На початку серпня свідок уїхала, на момент її відїзду ОСОБА_3 ще плуталася у своїх висловлюваннях. Поліпшення у стані позивачки відбувались поступово, дуже довго.

Отже суд вважає, що тривала тяжка хвороба позивачки обєктивно перешкоджала їй подати в установлений законом строк заяву нотаріусу про прийняття спадщини, зазначені позивачкою причини пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважними та доведеними, що є підставою для задоволення позову й визначення їй додаткового строку.

Крім зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до п.1.2 глави 10 розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у звязку з відкриттям спадщини нотаріус зясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Крім того, в п. 3.2 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку зазначено, що для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус розяснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Однак, як було встановлено судом, відповідно до спадкової справи № 37/2015 до майна померлого 21 січня 2015 року ОСОБА_5 після звернення 17 лютого 2015 року відповідачки ОСОБА_4 до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, нотаріус, встановивши коло спадкоємців, всупереч вимогам п. 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, своєчасно не розяснив (не повідомив) спадкоємця за заповітом позивачку ОСОБА_3 про право подання нею заяви про прийняття спадщини, направивши повідомлення про відкриття 21 січня 2015 року спадщини після смерті ОСОБА_5 та про пропуск позивачкою строку для прийняття спадщини лише 30 серпня 2016 року.

Також суд не погоджується з думкою представника відповідачки про необхідність доведення позивачкою поважності пропуску строку з дня відкриття спадщини і до дня звернення до суду, оскільки ЦК України передбачає доведення поважності пропуску саме шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк в один місяць з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_5, який помер 21 січня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_11