Провадження № 2/761/3011/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Полісавтосервіс», про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ПП «Полісавтосервіс», про стягнення страхового відшкодування, у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування в сумі 17332,40 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 15.01.2015 року укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 002829, предметом якого є майнові інтереси позивачки щодо розпорядження транспортним засобом марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 на строк з 21.01.2015 року по 20.01.2016 року. Із застрахованим транспортним засобом 26.01.2015 року стався страховий випадок, вартість відновлювального ремонту якого становить згідно рахунку від 06.02.2015 року - 42771,85 грн., з яких 34104,25 грн. були виплачені відповідачем 11.02.2015 року для проведення ремонту на рахунок третьої особи за вирахуванням трьох несплачених платежів. Разом тим, згідно акту виконаних робіт № ПО-00000343 від 26.03.2015 року реальний розмір вартості відновлювальних робіт склав 60104,25 грн. Різницю в сумі 26000,00 грн. позивачка самостійно сплатила на користь третьої особи за проведений ремонт, отримавши акт виконаних робіт та в подальшому звернулась до відповідача з вимогою відшкодувати їй додатково сплачені кошти, але отримала відмову, яку вважає неправомірною, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 26.01.2015 року в наслідок ДТП, що сталася між транспортним засобом «Opel», номерний знак НОМЕР_2 та транспортним засобом «Nissan», номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачці та під її керуванням, внаслідок ДТП було завдано пошкодження транспортному засобу позивачки.

Зіткнення транспортних засобів відбулось в результаті порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.16.11 ПДР України, що підтверджується постановою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.02.2015 року.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Правовідносини між позивачкою та відповідачем врегульовано умовами договору № 002829 від 15.01.2015 року добровільного страхування транспортного засобу «Nissan», номерний знак НОМЕР_1 (далі - Договір), укладеного між сторонами.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась, із настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п.п.7.1-7.3 укладеного Договору, страхова сума для застрахованого транспортного засобу становить 248000,00 грн., при цьому сума страхового платежу була розбита для позивачки шляхом їх сплати частинами за певний період часу (п.п.10.1-10.3 Договору).

Як вбачається з умов Договору, позивачка виконала його умови щодо сплати чергового платежу, у зв'язку з чим відповідач визнав свій обов'язок на виплату страхового відшкодування та платіжним дорученням від 11.02.2015 року виплатив на рахунок третьої особи кошти на виконання відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки в сумі 34104,25 грн. на підставі наданого позивачкою рахунку на оплату від 06.02.2015 року № 136 за виключенням трьох несплачених платежів (42771,85 грн. - 8667,60 грн.).

Разом з тим, відповідно до акта фактично виконаних робіт від 26.03.2015 року за № ПО-00000343, що були виконані ПП «Полісавтосервіс», позивачкою фактично витрачено на ремонт транспортного засобу - 60104,25 грн., замість першочергово зазначених та сплачених за ремонт транспортного засобу - 42771,85 грн.

При цьому, вказане підприємство є платником ПДВ та різницю коштів за ремонт в розмірі 26000,00 грн. було сплачено позивачкою 26.03.2015 року самостійно, що підтверджується відповідною квитанцією.

Листом ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 01.04.2015 року на звернення позивачки від 19.02.2015 року у доплаті було відмовлено та мотивовано тим, що умовами договору страхування перерахування розміру вартості відновленого ремонту у зв'язку з подорожчанням запчастин не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з ч.1 ст. 6 зазначеного Закону добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 25 вказаного Закону передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦПК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, поставивши підпис в договорі добровільного страхування страхувальник ОСОБА_1 підтвердила, що вона погоджується з умовами цього Договору, а також з тими умовами, що зазначені у додатках до Договору (п.16 Договору), а отже підтвердила свою обізнаність щодо змісту договору страхування, не висловивши будь-яких заперечень щодо передбачених умовами договору прав та обов'язків страховика та страхувальника, зокрема і щодо підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, виключень із страхових випадків і обмежень страхування.

Частиною 17 ст. 9 Закону передбачено, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до ч.3 ст. 16 Закону договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Частина 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що відповідно до п.23.1 Договору, страховик здійснює виплату страхового відшкодування відповідно до умов Договору на підставі Заяви про подію Страхувальника (Вигодонабувача, Спадкоємця) та страхового акта, складеного Страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що визначається Страховиком, у строку, встановлені Розділом 24 цього Договору.

Згідно з п.23.14 Договору належне Страхувальнику (Вигодонабувачу, Спадкоємцю) страхове відшкодування відповідно до умов Договору може бути перераховане Страховиком у строки, визначені в Розділі 24 Договору.

Пункт 24.1 Договору передбачає, що рішення про здійснення або відмову у здійсненні виплати страхового відшкодування приймається Страховиком в строки визначені в п.24.2 - п.24.3 Договору, за умови надання Страхувальником усіх необхідних документів, визначених у розділі 22 Договору, шляхом складання Страхового акту.

Відповідно до п.24.2.2 Договору, у разі настання події, за якою передбачена умова страхування «Виплата без документів з компетентних органів», або за якою відсутня необхідність повідомлення Страхувальником до компетентного органу відповідно до п.21.1.3.5 Договору - протягом 5 (п'яти) робочих днів з дня надання Страхувальником Страховику заяви про подію та необхідних документів.

Згідно з п.п.22.1, 22.1.1, 22.1.9 Договору, в цілях отримання страхового Страхувальник (Вигодонабувач, Спадкоємець) повинен надати Страховику такі документи, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків в строки, визначені в Розділі 21 Договору, а саме не пізніше 30 (тридцяти) робочих днів з дати настання події: заява про подію та заява про виплату страхового відшкодування із зазначенням банківських реквізитів; документи, які необхідні для визначення розміру матеріального збитку…

Таким чином, відповідачем умови Договору виконані у повному обсязі, шляхом виплати у встановлені строки - 11.02.2015 року позивачці належної їй суми страхового відшкодування на підставі поданої нею заяви про виплату страхового відшкодування від 06.02.2015 року та рахунку № 136 від 06.02.2015 року. При цьому, різниця між вартістю відновлювального ремонту, з врахуванням подорожчання запчастин транспортного засобу в сумі 60104,25 грн., відповідно до акту виконаних робіт № ПО-00000343 від 26.03.2015 року, та виплаченим позивачці страховим відшкодуванням в сумі 34104,25 грн. є фактично предметом спору між позивачкою та третьою особою.

Разом з тим, суд приймає до уваги, що у пункті 23.5 Договору викладено порядок розрахунку розміру прямого матеріального збитку, завданого Страхувальнику внаслідок страхового випадку.

Згідно з п.23.5.1 Договору, у випадку пошкодження ЗТЗ (ЗДО) розмір прямого матеріального збитку встановлюється в розмірі вартості відновлювального ремонту ЗТЗ (ЗДО), яка складається з вартості нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, вартості необхідних для ремонту матеріалів та вартості ремонтно-відновлювальних робіт…

При цьому, як вбачається з п.23.6 та пп.23.6.10 Договору, до розміру прямого матеріального збитку не включаються, у тому числі, непрямі збитки Страхувальника (моральна шкода, втрачений прибуток/вигода, простій, неустойка, проценти за кредитами, перерва у виробництві, штрафи, витрати, пов'язані з реєстрацією та зняттям ЗТЗ з обліку у відповідних органах тощо).

Таким чином, зі змісту порядку нарахування та виплати страхового відшкодування, передбаченого умовами укладеного між сторонами Договору і Правилами добровільного страхування наземного транспортного засобу, вбачається, що відшкодування Страхувальнику непрямих збитків не передбачено, яким фактично є різниця між вартістю відновлювального ремонту, з врахуванням подорожчання запчастин транспортного засобу та виплаченим позивачці страховим відшкодуванням.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218, 293, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне підприємство «Полісавтосервіс», про стягнення страхового відшкодування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: