АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження:22-ц/791/14/17 Доповідач: Бездрабко В.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року листопада місяця 29 дня колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_2

Секретар: Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 03 листопада 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 квітня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №01280/RX, за умовами якого банк зобовязався надати відповідачу кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 115 757,50 доларів США, з яких на споживчі потреби у розмірі 100000,00 доларів США та у розмірі 15757,50 доларів США на виплату страхових платежів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, строком до 28 квітня 2023 року.

Банк вказав, що на виконання умов договору надав ОСОБА_3 кредитні кошти у загальному розмірі 100000,00 доларів США.

Відповідач належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконує, у звязку із чим станом на 09 вересня 2015 року існує заборгованість у загальному розмірі 51959,66 доларів США та 35378, 50 грн., яка складається із 47876,54 доларів США (заборгованість за кредитом); 4083,12 доларів США (заборгованість по процентам); 29007,86 грн. (пеня); 6370,64 грн. (штраф), яку банк просив стягнути із відповідача на свою користь та вирішити питання розподілу судових витрат.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 03 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 грудня 2015 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог банку.

У письмових запереченнях на скаргу публічне акціонерне товариство «Марфін Банк» доводи заявника не визнало та просило заочне рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 29 квітня 2008 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір №01280/RX, відповідно до п. 1.1 якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії, шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок грошові кошти, у загальному розмір 115757,50 доларів США (з яких 100 000,00 доларів США - на споживчі потреби, 15 757,50 доларів США - на виплату страхових платежів), а позичальник зобовязався повернути борг частинами у строк до 28 квітня 2013 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 11,9% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, сплатити у момент надання кредиту комісію в сумі 505,00 грн.

Сторони обумовили, що видача коштів за договором відбувається на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, які є невідємними частинами договору.

Відповідно до пунктів 1.2, 1.2.1 договору, банк відкрив позичальнику рахунки: для погашення заборгованості позичальником за договором: №9261840 та №9261- для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості; для надання та обслуговування кредиту позичальника: 9261840 - позичковий рахунок; 9261840-рахунок по процентам;

Крім того згідно п.1.2.2 банк відкрив позичальнику поточний/картковий рахунок №40.

Сторонами визначено, що погашення заборгованості повинно здійснюватися позичальником щомісячно, відповідно до погодженого графіку, в період сплати з 26 по останнє число кожного місяця.

Відповідно до п.2.2.5 позичальник доручає банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, у національній валюті, у тому числі з рахунку №40 у межах сум, що підлягають сплаті Банку за даним договором, при настанні термінів платежів (здійснювати договірне списання). Списання проводиться відповідно до встановленого законодавством порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер.

Пунктом 4.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань передбачених договором, він зобовязаний сплатити Кредитору пеню у розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не менше 20 грн. за кожний прострочений платіж за кожним окремим зобовязанням.

Згідно п.4.2 договору, за кожний випадок порушення позичальником на строк більше 60 календарних днів зобовязань по поверненню кредиту, сплати відсотків та комісії, встановлених п.1.1 договору, позичальник зобовязується сплатити штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

Із наданого позивачем письмового розрахунку заборгованості за договором вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_3 за договором, станом на 09.09.2015 року становить 51959,66 доларів США та 35378, 50 грн., із яких 47876,54 доларів США заборгованість за кредитом; 4083,12 доларів США заборгованість по процентам; 29007,86 грн. заборгованість за пенею; 6370,64 грн. штраф (а.с.4).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції вважав доведеними ті обставини, на які посилався Банк в обґрунтування позовних вимог.

Проте погодитися з рішенням суду не можна, оскільки воно не відповідає вимогам ст.ст. 212-213 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «Марфін Банк» послався на те, що на виконання умов договору від 29 квітня 2008 року Банк видав ОСОБА_3 кредитні кошти у загальному розмірі 100000,00 доларів США : 30 квітня 2008 року - 500,00 доларів США; 16 травня 2008 року 80 000,00 доларів США; 18 червня 2008 року - 19 500,00 доларів США, перерахувавши кошти на позичковий рахунок №9261840.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснила, що фактично позичальник на виконання умов договору отримав кошти у загальному розмірі 80500,00 доларів США. Кошти у розмірі 19500,00 доларів США позичальник не отримував, а отже Банк неправомірно нарахував проценти за користування та штрафні санкції на зазначену суму.

У період укладання кредитного договору від 29.04.2008 року, порядок видачі, приймання та обліку готівкової іноземної валюти регламентувався Інструкцією про касові операції в банках України, затвердженою постановою Правління НБУ №337 від 14.08.2003 року. До касових операцій, які регламентовані Інструкцією належить видача готівки в національній та іноземній валютах клієнтам з їх рахунків за видатковими касовими документами через касу банку.

До касових документів, які оформлюються згідно з касовими операціями, визначеними Інструкцією №337, належать: заява на переказ готівки, прибутково-видатковий касовий ордер, заява на видачу готівки, прибутковий касовий ордер, видатковий касовий ордер, грошовий чек, тощо.

Видача готівки в іноземній валюті фізичним особам з їх поточних, вкладних (депозитних) рахунків здійснюється за заявою на видачу готівки (п.4 глави 3 розділу ІІІ Інструкції).

Під час розгляду справи Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту звернення позичальника до кредитора із заявою про видачу йому коштів у розмірі 19500,00 доларів США та виплати ОСОБА_3 18 червня 2008 року цих коштів фінансовою установою.

Посилання представника позивача на те, що первинні документи (заява на видачу готівки та касовий меморіальний ордер) знищені у звязку із спливом терміну їх зберігання, колегія суддів оцінює критично з огляду на умови кредитного договору (п.1.1, за яким письмові повідомлення (заявки) позичальника є невідєними частинами договору) та із урахуванням положення про Перелік документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України, із зазначенням строків зберігання, затвердженого постановою Правління НБУ №601 від 08.12.2004 року, відповідно до якого меморіальні документи за довгостроковими кредитами зберігаються банками України пять років та не можуть бути знищеними до погашення кредиту.

Враховуючи недоведеність банком факту отримання позичальником спірних кредитних коштів у розмірі 19500,00 доларів США, суд приходить до висновку про безпідставність перерахування банком на позичковий рахунок ОСОБА_3 цих коштів та неправомірність нарахування заборгованості за процентами та штрафних санкцій на цю суму.

Вказані обставини підтверджені висновком судової економічної експертизи від 07.04.2017 року (т.2 а.с.3-57).

Відповідно до висновку додаткової судово-економічної експертизи від 17.11.2017 року, встановлено, що за період з 28.05.2008 року по 05.06.2015 року в рахунок погашення заборгованості боржником внесено 102374,85 доларів США.

Станом на 09.09.2015 року, виходячи із суми коштів отриманих позичальником у розмірі 80500,00 доларів США та погашення ним основної суми кредиту та нарахованих процентів у розмірі 102374,85 доларів США, заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором №01280/RX становить 5689,91 доларів США: із яких заборгованість за основною сумою кредиту 5241,97 доларів США та по сплаті процентів 447,94 доларів США та 3890,81грн. (пеня 3191,34грн. ; штраф 699,47грн.).

За положеннями ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, за наявності заборгованості за кредитним договором Банк вправі у судовому порядку ставити питання про дострокове повернення усієї суми заборгованості. Стягнення дострокової заборгованості проводиться на підставі наданого банківською установою та перевіреного судом детального розрахунку заборгованості, який повинен відповідати положенням укладеного сторонами договору.

Суд зауважує, що банком не наданий розрахунок щодо дострокового стягнення заборгованості за договором, а наявний в матеріалах справи розрахунок т.1 а.с.4 є узагальненим (тобто містить посилання на загальну суму заборгованості по окремим її видам), що унеможливлює здійснення перевірки його правильності судом.

Крім того, визначена Банком заборгованість за кредитним договором обрахована із включенням до неї спірного платежу у сумі 19500,00 доларів США та нарахуванням процентів та штрафних санкцій за користування цими коштами.

З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду в порядку ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін Банк» існуючої станом на 09.09.2015 року заборгованості за кредитним договором у сумі 5689,91 долар США та 3890,81грн., розмір якої обрахований на підставі наданих сторонами та перевірених судом доказів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 03 листопада 2015 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №01280/RX від 29.04.2008 року у загальному розмірі 5689,91 доларів США та 3890,81 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_2