Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Шимківа С.С., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 24 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

8 січня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 21 вересня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Однак відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 24 717,65грн.

Рішенням Рівненського міського суду від 24 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 23064,43грн. та судові витрати у справі в сумі 1600грн.

В поданій апеляційній скарзі відповідачка покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що в ході розгляду справи у суді першої інстанції вона подала заяву про застосування строків позовної давності, яку судом безпідставно не взято до уваги.

Покликається на те, що вона підписала лише анкету-заяву, однак Умов та правил надання банківських послуг, яким збільшено строк позовної давності до 50 років не підписувала.

Доводить, що останній платіж нею здійснений у липні 2013року, а з позовом банк звернувся у 2017році, що вказує на пропуск банком строку позовної давності, визначеного законом.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог за пропуском строку позовної давності.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

У даній справі встановлено, що 21 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем укладений договір надання банківських послуг шляхом приєднання відповідача до умов надання таких послуг банком.

Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, що визначено умовами кредитування з використанням картки «Універсальна» з пільговим періодом 55 днів, про ознайомлення з якими поставила свій підпис ОСОБА_1

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту, а також дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності.

Проте з такими висновками суду повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

У даній справі судом вірно встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Факт підписання анкети-заяви, отримання картки «Універсальна» з пільговим періодом 55 днів та користування кредитними коштами відповідачкою не заперечується.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

ОСОБА_1 заявила про застосування позовної давності (а.с. 52).

Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідача.

Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідачка, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, погодилася на збільшення позовної давності до 50 років.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові № 6-698цс15 від 10 червня 2015 року, № 6-1926цс15 від 04 листопада 2015 року, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позовна давність не спливла у результаті її збільшення до 50 років, є помилковим і він підлягає виключенню із мотивувальної частини рішення.

Сторонами не заперечується, у день укладення кредитного договору ОСОБА_1 отримала у банку кредитну картку «Універсальна,55 днів пільгового періоду» №098489 з кінцевим строком її дії до вересня 2015 року.

Встановлено, що останній платіж за умовами договору позичальник здійснила у липні 2013року, після чого грошові зобов'язання за договором нею не виконувались.

Разом з тим, відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Згідно з п.1.1.3.1.6 Умов та правил клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів із рахунків клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, в межах сум, що підлягають сплаті банку по цьому договору, при настанні строків платежів, а також списання коштів з картрахунку у випадку настання строків платежів по інших договорах клієнта у розмірі, визначеному цими договорами(договірне списання) в межах платіжного ліміту картрахунку. Банк здійснює списання коштів в грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта, в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/національній валюті України по договору.

Оскільки видача кредитних коштів здійснювалася відкриттям відповідачу карткового рахунку, то укладений між банком і ОСОБА_1 договір містить ознаки як кредитного договору, так і договору банківського рахунку.

При цьому, як вбачається з наданого розрахунку та виписки з рахунку ОСОБА_1, у період з 3 грудня 2013 року по 15 січня 2014 року, тобто у межах визначеного законом строку позовної давності, з метою погашення кредиту позивачем були автоматично списані грошові кошти на загальну суму 0, 82 грн., які були направлені на погашення комісії/пені, заборгованість по якій виникла з жовтня 2013року (а.с. 5, а.с.63)

Отже, з урахуванням положень ст. ст. 628, 1071 ЦК України, положень Умов, банк має право списувати кошти з поточних рахунків позичальника у межах належних до сплати банку сум, при цьому такі дії банку відповідачем не оскаржені, незаконними не визнані, тому на дані правовідносини розповсюджуються положення ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України. Тобто, відрахування позовної давності щодо щомісячних платежів починається з моменту останнього списання коштів з рахунків боржника.

Таким чином перебіг трьохрічного строку позовної давності за вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості по щомісячних платежах за простроченими тілом кредиту та відсотках розпочався з 16 січня 2014року, а позов було пред'явлено до суду 8 січня 2017року.

Відповідно до п. п.2.1.1.12.4 п. 2.1.1 «Кредитні картки» Умов та правил надання банківських послуг, які містяться у матеріалах справи та на, які покликається позивач передбачено, що строки та порядок погашення кредиту(кредитний ліміт) по кредитним карткам з встановленим мінімальним обовязковим платежем, а також Овердрафта, який виник по таких картках, наведені в Памятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невідємною частиною договору, а також встановлюються цим пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену Тарифами, та частину заборгованості по кредиту.(а.с.31)

Із довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів льотного періоду» вбачається, що розмір щомісячних платежів(що включає плату за використання кредиту у звітному періоді) становить 7% від заборгованості, але не менше 50грн. і не більше залишку заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця наступного за звітним,тощо.(а.с.8)

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем прострочена заборгованість по тілу кредиту у ОСОБА_1 виникла з 31.07.2013року, за відсотками - з 1.12.2012року. Останньою в період з січня по липень 2013року щомісяця частково погашалася заборгованість за відсотками і станом на 31.07.2013року поточна заборгованість по тілу кредиту становила 1028,54грн., прострочена заборгованість по тілу-49,57грн., заборгованість за відсотками-77,06грн. (а.с.5).

Вищевказаним п.п.2.1.1.12.4 п. 2.1.1 «Кредитні картки» Умов та правил також передбачено, що у випадку наявності простроченого кредиту(овердрафту)- строком повернення кредиту(овердрафту) в повному обємі є 211 день з моменту виникнення такої заборгованості

Відповідно до п.п.2.1.1.12.6.4 п. 2.1.1 «Кредитні картки» Умов та правил у випадку непогашення суми простроченого кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії), овердрафта або його частини більш ніж 210 днів весь кредит (овердрафт) рахується простроченим і нарахування з дати переводу кредиту в статус прострочених боргових зобовязань проводиться згідно пп.2.1.1.12.6.1.

Таким чином, строком повернення кредиту в повному обємі за Умовами є 211день, з моменту виникнення такої заборгованості, а саме 26 лютого 2014року.

Звертаючись до суду з даним позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» посилався на те, що ОСОБА_1 неналежним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим у неї, станом на 31 жовтня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 24717,65грн., у тому числі: 1078,11грн. - заборгованість за кредитом; 18337,14 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3649,18 грн. - заборгованість по комісії та пені за користування кредитом; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 1153,22грн. - штраф (процентна складова).

Таким чином, у даній справі, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - з 211дня, з моменту виникнення такої заборгованості, а не спливом останнього дня місяця дії картки.

Оскільки банк із позовом звернувся 8.01.2017року, то ним не пропущено трьохрічну позовну давність щодо стягнення всієї заборгованості по тілу кредиту і відсотків, а тому покликання скарги в цій частині є безпідставними.

Підпунктом 2.1.1.12.8 Умов та правил передбачено, що банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з тарифами/памяткою клієнта/довідкою про обслуговування кредитування, тарифами банку, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Сплата комісії здійснюється у відповідності до п.2.1.1.3.3 Умов та Правил.

Довідкою про обслуговування кредиту, що міститься на а.с.8 передбачено сплату позичальником комісій за зняття готівки, за безготівковий платіж в системі Приват-24, моніторинг неактивної карти та за отримання балансу на чек в банкоматах Приватбанку, а тому нарахування позивачем коштів, які мають найменування у позові та розрахунку заборгованості як «комісія та пеня» фактично по своїй суті є пенею, визначеною відповідно до цієї довідки, Умов та правил.

Оскільки позовна давність за вимогами про стягнення неустойки становить 1 рік, тому ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню пеня в межах строку позовної давності за період з 31 січня 2016року по 31 жовтня 2016року в сумі 1000грн.

Враховуючи вищевикладене, стягненню з відповідачки за кредитним договором в межах заявлених позовних вимог та наданого розрахунку підлягає заборгованість по тілу кредиту в сумі 1078,11грн., заборгованість за процентами в сумі 18 337,14грн. та пеня в сумі 1000грн.

Рішення в частині відмови у стягненні штрафу сторонами в апеляційному порядку не оскаржено, а тому апеляційним судом не переглядається.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 3315грн.37коп. (позов задоволено на 82,59% (20415,25х100:24717,65). Позивачем збір сплачено в розмірі 1378грн., відповідачкою він підлягав сплаті у розмірі 1515,8грн., а тому банку має бути відшкодовано його в розмірі 1138,09грн., відповідачці-263,9грн. Провівши взаємозалік, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає судовий збір у сумі 874,19грн. ( 1138,09-263,9)

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317, 325 ЦПК України, ст. ст. 512, 526, 610, 1046, 1048-1050 ЦК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 24 травня 2017 року змінити.

Виключити із мотивувальної частини рішення абзац наступного змісту: «Відповідно до п.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки(пені та штрафів) був збільшений до 50 років, тому заяву відповідача про застосування строків позовної давності суд вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню».

Абзац другий резолютивної частини рішення змінити, виклавши його у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1,23.11.1993року народження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 21.09.2011року в сумі 20 415,25грн., яка утворилась станом на 31.10.2016року та складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 1078(одна тисяча сімдесят вісім)грн.11коп., заборгованості за відсотками в сумі 18 337(вісімнадцять тисяч триста тридцять сім)грн.14коп. та пені в сумі 1000(одна тисяча )грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору у розмірі 874(вісімсот сімдесят чотири)грн.19коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді Бондаренко Н.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3