Справа № 504/574/15-ц
провадження № 2/504/172/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2017смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Ємельяненко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. ОСОБА_1 області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що 03.11.2014 помер її батько ОСОБА_4. Відповідачка, ОСОБА_3 співмешкала із батьком позивачки останні 7 місяців до його смерті. Скориставшись тим, що батько позивачки знаходився у реанімаційному відділенні Комінтернівської ЦРЛ, відповідачка викрала автомобіль та документи, а також зняти гроші з кредитної картки померлого. У звязку з чим вона втратила звичайний і розміряний ритм життя. звязку із зазначеним позивачка зазнала матеріальної та моральної шкоди. Посилаючись на наведене, просить відшкодувати її матеріальну шкоду в розмірі 5 500,00грн. та моральну шкоду у розмірі 5 00,00 грн.

06.07.2015 року відповідачка ОСОБА_3 надала суду заперечення на позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на те, що позовна заява ОСОБА_2 не відповідає вимогам законодавства, не обґрунтована, не відповідає фактичним обставинам справи, тому не підлягає задоволенню.

26.06.2017 року ОСОБА_2 надала до суду заяву про залишення без розгляду пункту третього позовної заяви.

Ухвалою суду від 09.10.2017 року заяву позивачки задоволено, провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в частині зобовязання відповідача ОСОБА_3 повернути мобільний телефон «NOKIA»; посвідчення водія на імя ОСОБА_2 Ю; технічний паспорт на автомобіль марки «Mazda» 1991р.в. держ номер НОМЕР_1, довіреність на автомобіль марки «Mazda» 1991р.в. держ. номер НОМЕР_1 залишено без розгляду.

Позивач в судове засідання не з'явилась, однак від неї поступила письмова заява про слухання справи у її відсутності з повним підтриманням позовних вимог із урахуванням залишення без розгляду пункту третього.

В судове засідання з'явилась представник заявника ОСОБА_6 та зазначила, що заяву підтримує в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди. В іншій частині просить залишити без розгляду.

Відповідачка в судове засідання зявилась, заперечення на позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно копії паспорту позивачка, ОСОБА_2, народилась 03 січня 1995 року та є громадянкою України. Згідно свідоцтва про смерть від 04 листопада 2014 року серія І-ЖД №395354 помер її батько ОСОБА_4.

Згідно довідки Комунальної установи «Комінтернівська центральна районна лікарня» №2056 від 26.11.2014 року. ОСОБА_4 знаходився на лікуванні у відділенні реанімації ЦРЛ з 29.10.2014 року. 03.11.2014 року в 07.00 год зафіксована смерть.

Відповідно до листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.08.2016 року №20.1.0.0.0./7-20160803/1670 30.10.2014 року була знята з особової картки ОСОБА_7 грошова сума в розмірі 3 000,00грн., 03.11.2014 року грошова сума в розмірі 1 000,00грн. та в той же день 1 500,00грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_2 зверталась до Комінтернівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області 07.11 2017 року із заявою про крадіжку ОСОБА_3 банківської картки та автомобілю. Згідно Висновку за результатом розгляду матеріалів секретаріату Комінтернівського районного відділу ГУМВС України в Одеській області від 08.11.2014 року позивачку було повідомленго, що за фактом зазначеного повідомлення відсутні ознаки кримінального правопорушення, у звязку з чим матеріали перевірки списано в діловодство Комінтернівського РВ ГУМВС України в Одеській області, а також при розгляді матеріалів було встановлено, що з даною заявою їй потрібно звертатись до суду з цивільною заявою так як, дана подія є цивільно - правовими відносинами.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом зазначеної норми закону у правовідносинах по відшкодуванню шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди. Обов'язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, відсутність вини у заподіянні шкоди повинен довести відповідач. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У постанові від 03 грудня 2014 року №6-183цс14 Верховний Суд України дійшов правового висновку, що в цивільному процесі законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України).

Згідно частин 1-3 статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями частин 1, 2 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 60 ЦПК України).

В запереченні на позовну заяву відповідачка ОСОБА_3 заперечувався факт заволодіння нею картки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» померлого 03.11.2014 року ОСОБА_4.

Суд не погоджується з зазначеними доводами відповідача, оскільки з наданого листа КУ «Комінтернівська центральна районна лікарня» №2056 від 26.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_8 знаходився на лікуванні у відділенні реанімації ЦРЛ з 29.10.2014 року та 03.11.2014 року в 07.00 год зафіксована смерть. Також, відповідно до листа ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 22.08.2016 року №20.1.0.0.0./7-20160803/1670 30.10.2014 року була знята з особової картки ОСОБА_7 грошова сума в розмірі 3 000,00грн., 03.11.2014 року грошова сума в розмірі 1 000,00грн. та в той же день 1 500,00грн.

Належних та допустимих доказів не підтверджуючих факт заподіяння такої шкоди, а саме зняття з карткового рахунку ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» ОСОБА_4, померлого 03.11.2014 року, грошової суми в розмірі 5 500,00 грн. відповідачем не надано.

Отже, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню та з відповідача підлягає стягненню відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5 500,00грн.

Загальні підстави відшкодування моральної шкоди визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1 ) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна: 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт: 3) в інших випадках, встановлених законом.

В розумінні пункту третього Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - постанова ВСУ №4), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - вчасною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості(п. 9 вказаної постанови).

Згідно пункту 4 Постанови ВСУ у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, враховуючи тяжкість вимушених змін в житті позивачки та виходячи з засад розумності, з відповідача підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000,00грн.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 11, 23, 1167, 1174 ЦК України, ст.ст. 10, 88, 209, 213, 215, 218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 500 (пять тисяч пятсот гривень) грн. 00 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 5 000 (пять тисяч гривень) грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі 243,60грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Добров П.В.