Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/2274/17 Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М.
Провадження № 22-ц/778/2402/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Фесенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року про відмову в забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, про застосування наслідків неукладених договорів та скасування записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Служба у справах дітей Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради, про застосування наслідків неукладених договорів та скасування записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Просив скасувати запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності № 12487261 на 7/20 частини нежитлового приміщення № 18 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний (пр. Леніна), 224 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01) за ОСОБА_5, та запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно про право власності за № 17784269 на 7/20 частини нежитлового приміщення № 18 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний ( пр. Леніна), 224 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна - 01) за ОСОБА_6, стягнути з відповідачів на його користь судові виграти у справі.

ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, в якій, посилаючись на можливість відчуження відповідачами зазначеного майна, просив накласти арешт на майно:

- 7/20 частин нежитлового приміщення № 18 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний ( пр. Леніна), 224, що належить ОСОБА_5,

- 7/20 нежитлового приміщення № 18 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний ( пр. Леніна), 224, що належать ОСОБА_6

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою накласти арешт на 7/20 частин нежитлового приміщення № 18 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний ( пр. Леніна), 224, що належить ОСОБА_5, 7/20 нежитлового приміщення № 18 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний ( пр. Леніна), 224, що належать ОСОБА_6

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у вжитті заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив окрім іншого з того, що позивачем не доведено, що без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення суду.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В силу ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу описаного майна, якщо подано позов про право власності на це майно або про виключення його з опису; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №6 "Про практику застосування судами Цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Вказані роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України суд першої інстанції залишив поза увагою.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач посилається на те, що між сторонами існує спір щодо стягнення компенсації вартості частки ОСОБА_3 нежитлового приміщення № 18 за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, пр. Соборний ( пр. Леніна), 224. Під час розгляду вказаної справи ОСОБА_4 було здійснено відчуження належної їй 7/10 частин вказаного майна ОСОБА_5 та ОСОБА_6 шляхом укладання договорів дарування від 11 грудня 2015 року та 02 грудня 2016 року відповідно, на підставі яких були здійснені записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності № 12487261 та № 17784269, які просить скасувати ОСОБА_3

Суд також не перевірив, чи у разі задоволення позову буде можливість виконати рішення суду у випадку відмови у забезпеченні позову.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотримання норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі п. 3 ст. 312 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2017 року у цій справі скасувати з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: