Справа № 344/8938/17
Провадження № 2/344/3122/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

22 листопада 2017 року м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Антоняка Т.М.,

секретаря ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що є власником квартири АДРЕСА_1 в місіті Івано-Франківську на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1995 року. 03 травня 2014 року відділом ДРАЦС Болехівського управління юстиції між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб та 07 липня 2015 року, за її згодою, відповідач був зареєстрований у належній їй квартирі. 27 червня 2016 року відповідач, зібравши всі свої речі, повернувся проживати на свою батьківщину у Грузію. З того моменту він не проживає у квартирі, у зв'язку із чим втратив право на користування житлом та підлягає зняттю з реєстрації.

Позивач в судове засідання не прибула. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримання позовних вимог та не заперечила щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

З урахуванням думки позивача та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач, разом із сином ОСОБА_4, є власником квартири АДРЕСА_1 в місіті Івано-Франківську у рівних долях, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1995 року (а.с. 5).

Як вбачається з будинкової книги та довідки № 02-02/2064 виписки з будинкової книжки про реєстрацію та склад сім'ї, ОСОБА_3 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 в місіті Івано-Франківську (а.с. 12-14; 17).

Позивач стверджує, що відповідач з 27 червня 2016 року не проживає у її квартирі, так як повернувся проживати на свою батьківщину у Грузію.

Відповідно до заяви сусідів позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6, що затверджена представником КП Івано-Франківської міської ради Муніципальна інвестиційна управляюча компанія від 05.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_3 фактично не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в місіті Івано-Франківську (а.с. 16).

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положеннями статті 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно цієї ж статті, місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Статтею 7 3акону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні вказано, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У відповідності з положеннями статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про те, що відсутність відповідача має постійний характер, підстави для визнання причин відсутності відповідача поважними відсутні, тому відповідача ОСОБА_3 слід визнати таким, що втратив право користування квартирою № 40 в будинку № 19 по вулиці Національної Гвардії в місіті Івано-Франківську та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статті 41, 129 Конституції України, статей 29, 405 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 10, 11, 57-60, 169, 197, 209, 212-214, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 3, 7 3акону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою № 40 в будинку № 19 по вулиці Національної Гвардії в місіті Івано-Франківську та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільно-Процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Антоняк Т.М.