Справа № 467/1343/17
26.12.2017 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Явіци І.В.,
за участю секретаря судового засідання Андросової А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 04 листопада 2008 року між ним та відповідачем було укладено договір № б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобовязання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 30 вересня 2017 року в неї виникла заборгованість перед банком на загальну суму 12 137,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 239,31 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 6 920,27 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 162,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 250,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 566,08 грн.
Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 04 листопада 2008 року, судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. та витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420,00 грн.
Відповідач в судове засідання не зявився, в судові засідання викликалась шляхом направлення судової повістки на 05 грудня 2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, та через оголошення в газеті «Урядовий курєр» на 26 грудня 2017 року, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, будь-яких клопотань на адресу суду не направляла.
Тож в силу положень цивільного процесуального закону, який діяв на час виклику відповідача в судові засідання, вона була належно повідомлена про їх дату, час та місце.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Згідно ч. 12 ст. 128 ЦПК України порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.
Оскільки, Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати лише через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, то відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання через оголошення в газеті «Урядовий курєр».
Про заочний розгляд справи 26 грудня 2017 року суд постановив ухвалу.
За таких обставин, суд вважає наявними одночасне існування всіх умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не зявилась, причин своєї неявки не повідомила, відзив (заперечення) на позов не подала, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозвязку, керуючись принципом верховенства права, суд прийшов до такого.
Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Судом встановлено, що 04 листопада 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Вказаний договір складається з анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04 листопада 2008 року, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті.
Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04 листопада 2008 року підтвердила факт укладення договору між нею та позивачем.
Пунктом 3.2 та 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 5.5; при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову - п. 8.6.
Судом встановлено, що позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі 250,00 грн. на умовах, встановлених в договорі, однак відповідач в порушення п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг свої зобовязання щодо сплати кредиту і відсотків за користування ним та інших платежів виконувала неналежно.
За правилами ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Так, з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 04.11.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, вбачається, що відповідач за період з 04.11.2008 року по 30.09.2017 року не здійснювала належним чином погашення наданого кредиту, останній платіж здійснила 26.07.2013 року, а тому в неї виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 12 137,66 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 239,31 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в розмірі 6 920,27 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 4 162,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 250,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 566,08 грн.
На підставі п. 5.2 Умов та правил надання банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою своїх боргових обовязків та інших обовязків за договором.
У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 239,31 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 6 920,27 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені та штрафів за несвоєчасне виконання зобовязань, то суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України) і належні докази щодо погодження сторонами збільшення вказаного терміну позивачем суду не надано. Таким чином сума пені, що підлягає стягненню з відповідача складає 600,00 грн.
Крім того, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором є порушенням положень, закріплених у статті 61 Конституції України в частині заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, на що вказав Верховний Суд України в своїй постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог у частині стягнення з відповідача фіксованої частини штрафу в розмірі 250,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 566,08 грн. необхідно відмовити.
Таким чином, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню на суму 7 759,58 грн., яка складається з наступного: 239,31 грн. - заборгованість за кредитом; 6 920,27 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 600,00 грн. - заборгованість за пенею.
Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1600 грн.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідач ОСОБА_1 викликалась у судове засідання через оголошення у пресі, а саме через оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 22 грудня 2017 року.
Витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача по справі (витрати, пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду) понесені позивачем, що згідно платіжного доручення № BOJ60B1HB9 від 20 грудня 2017 року складає 420,00 грн.
Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому на користь позивача необхідно стягнути витрати, повязані із сплатою судового збору у розмірі 1022,88 грн. (63,93%).
Згідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути витрати, повязані з розглядом справи у розмірі 268,51 грн. (63,93%).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Форма і зміст заяви про перегляд заочного рішення повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, тобто шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.В. Явіца