Справа № 477/673/17
Провадження № 2/477/572/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області,

про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на земельну ділянку, загальною площею 5,81 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Новомиколаївської сільської ради Вітовського (раніше - Жовтневого) району Миколаївської області в порядку спадкування за законом після смерті дядька ОСОБА_3, померлого 10 травня 2009 року.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що після смерті дядька залишилося в спадок зазначене нерухоме майно, яке він, як спадкоємець за законом, не взмозі оформити в нотаріальному порядку, оскільки відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на ділянку: за свого життя дядько, отримавши ділянку у власність в порядку спадкування від своєї матері, не переоформив її на себе.

Вказуючи, що він прийняв спадщину, оскільки проживав з померлим на час його смерті, але через зазначену обставину не може оформити спадщину в цілому в нотаріальному порядку, однак ділянка перейшла у власність до померлого в порядку спадкування, тому просив винести рішення про визнання за ним право власності на дане спадкове майно.

В судове засідання сторони не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, представник позивача в своїй заяві просив позов задовольнити, а представник відповідача не заперечував проти задоволення позову.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов до наступного висновку.

21 грудня 2008 року в с. Новомиколаївка Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області померла громадянка ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді земельної ділянки, загальною площею 5,81 га, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Новомиколаївської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області.

Земля належала їй на підставі державного акту серії МК № 000810, виданого 8 лютого 2005 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області. При цьому загальна площа ділянок, переданих їй у власність дорівнює 5,81 га і складається із двох ділянок:

- площею 5,48 га кадастровий номер :02:000:0238,

- площею 0,33 га кадастровий номер :01:000:0212.

Положення ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Заповіту судом не встановлено, тому спадкування повинно здійснюватися за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 був її син ОСОБА_3, який прийняв спадщину після після її смерті, оскільки проживав з нею на час смерті (а.с. 15).

В той же час, спадкове майно у виді землі він не переоформив на себе і помер 10 травня 2009 року.

На час його смерті з ним фактично проживав та прийняв спадщину його племінник ОСОБА_5, тобто позивач в справі.

Факт прийняття спадщини підтверджується довідкою Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 24 травня 2017 року (а.с. 33).

Він відноситься до спадкоємців п'ятої черги, що передбачено ст. 1265 ЦК України, але спадкоємців за законом попередніх черг, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, судом не встановлено.

Однак далі, під час оформлення зазначеної спадкової ділянки в цілому на себе він отримав відмову нотаріуса про неможливість переоформлення спадщини в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючого документу на ділянку.

За пунктами 4.18, 4.20 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз'яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Це стало підставою для звернення позивача до суду із позовом.

Як було встановлено та зазначено вище, ОСОБА_3, отримавши ділянку в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері, помер і не встиг за життя переоформити її на своєї ім'я.

З матеріалів справи вбачається, що у нього відсутня можливість отримати оригінал правовстановлюючого документу на ділянку у позасудовому порядку.

Так, через зміни в законодавстві припинено видача державних актів про право власності на земельні ділянки або ж внесення виправлень до їх змісту.

Однак з наявного державного акту вбачається, що земельна ділянка дійсно належала первісно ОСОБА_4.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що земельна ділянка після смерті ОСОБА_4 перейшла в порядку спадкування до її сина

ОСОБА_3 і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу у справі як спадкоємцю п'ятої черги, який прийняв спадщину.

Враховуючи, що він має право на спадщину, але іншим способом, окрім судового порядку, не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на нерухомості в порядку спадкування за законом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 10 травня 2009 року на земельну ділянку, загальною площею 5,81 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах Новомиколаївської сільської ради Жовтневого (тепер Вітовського) району Миколаївської області, яка складається із ділянки площею 5,48 га (кадастровий номер :02:000:0238) та ділянки площею 0,33 га (кадастровий номер :01:000:0212), яку він отримав в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 21 грудня 2008 року, а їй належала на підставі державного акту серії МК № 000810, виданого 8 лютого 2005 року Жовтневою (тепер Вітовською) районною державною адміністрацією Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко