У х в а л а

14 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,

в с т а н о в и л а :

Заводський районний суд м. Запоріжжя рішенням від 15 січня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовив у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Апеляційний суд Запорізької області рішенням від 3 березня 2016 року змінив рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування мотивів відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила частково, рішення Апеляційного суду Запорізької області від 3 березня 2016 року скасувала, справу направила на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених частиною третьою статті 338 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

12 грудня 2016 року (згідно з поштовим штемпелем на конверті) ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 215, 216 Цивільного кодексу України, частини першої статті 60, частини першої статті 62 Сімейного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду зазначеного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року і 21 вересня 2016 року, в яких, на її думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 14 вересня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду, зазначив про порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 3 червня 2015 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог щодо визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю з огляду на те, що позивач (за зустрічним позовом) не довів належними та допустимими доказами факту збільшення вартості нерухомого майна (внаслідок здійснення його переобладнання та ремонту) за період шлюбу;

- в ухвалі від 21 вересня 2016 року суд касаційної інстанції, направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду, указав на порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - Державна реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на частку у спільному майні подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко