Справа № 336/353/17-ц
Пр. № 2/336/834/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Наумова О.О., при секретарі Сергієнко С.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача про захист честі, гідності та ділової репутації. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідачу в соціальній мережі «Фейсбук» належить особиста сторінка за інтернет-адресою https://www.facebook.com/prasol.mihail. 04.01.2017р. о 20 год.07 хв. відповідач опублікував на своїй сторінці та поширив для необмеженого кола осіб інформацію, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Належність сторінки відповідачу підтверджується його іменем та прізвищем,та інформацією з інтернет-ресурсів.

Відповідач поширив інформацію наступного змісту: « После моей публикации об одиозном следователе Андрее Тимошенко мне в личку написали несколько писем о преступлениях, совершенных этим 24-х летним парнем. Привожу текст одного из них.

Подчеркиваю, что для меня лично тепер дело чести выгнать с полиции горе-следователя Андрея Тимошенко и привлечь его к уголовной ответственности за совершенные коррупционные преступления.

«Здравствуйте, прочитал публикацию про следака ОСОБА_1. У меня есть хороший материал на него. Год назад я разоблачил мелитопольского депутата и передал материал в СБУ те его в прокуратуру и прокуратура поймала этого депутата на горячем при получение взятке в 500 тыс дело передали этому ОСОБА_1. Через неделю дело закрили за еще одну взятку уже этому ОСОБА_1. Есть все как ему взятку перечислили и как дело закрывали. Я вот как месяц назад через Киев добился возобновления дела и передачи другому следователю. Огромное желание наказать этого следователя если интересно могу подкинуть кое какие документы».

Ця інформація була доведена до відома більше тисячі осіб. На сторінці відповідача зазначено, що стежать 1304 особи, яким безпосередньо доступні публікації відповідача, 63 особи підтвердили своє ознайомлення з опублікованою інформацією, надано 26 коментарів під публікацією, ряду користувачів вищезазначена інформація була поширена на їх сторінки.

Те, що поширена інформація стосується саме його особисто підтверджується тим, що в публікації зазначено його імя та прізвище, його посада слідчий, працівник поліції, його вік 24 роки, під публікацією розміщена його фотографія.

Поширена інформація є недостовірною та такою що не відповідає дійсності. По-перше, відповідач публічно звинуватив його у вчиненні кількох злочинів. По-друге, відповідач публічно звинуватив його у вчиненні корупційних злочинів. По-третє, публічно звинуватив його в отриманні неправомірної вигоди.

Поширюючи недостовірну інформацію, відповідач не навів доказів про набрання чинності обвинувального вироку, що підтверджували би вчинення злочинів. Поширена відповідачем інформація є припущеннями відповідача, та не мають під собою жодних підстав.

Поширена відповідачем інформація порушує його особисті немайнові права, а саме право на повагу до гідності та честі, на недоторканість ділової репутації. Інформація, яку поширив відповідач, призводить до негативної соціальної оцінки його в очах оточуючих, створюється хибне уявлення про нього як про злочинця, підривається авторитет, нівелюють набуту ним суспільну оцінку ділових і професійних якостей.

Просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем та зобовязати відповідача спростувати поширену ним недостовірну інформацію шляхом оприлюднення на особистій сторінці в соціальній мережі «Фейсбук» тексту рішення суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені позовній заяві, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В подальшому, будучи належним чином повідомлений, до суду не зявився.

Представник відповідача проти позову заперечувала, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, надавши письмові заперечення на позов (а.с.61-63). В судовому засіданні пояснила, що відповідач є депутатом Запорізької міської ради, членом політичної партії «Українське обєднання патріотів УКРОП», головою Запорізької міської організації політичної партії «Українське обєднання патріотів УКРОП». Як депутат є представником інтересів територіальної громади і зобовязаний виражати і захищати інтереси громади, його виборців, виконувати їх доручення. Про незаконні, протиправні дії позивача його повідомили виборці, про що було зроблено публікацію на його власній сторінці в соціальній мережі. Але відповідач не розмістив інформацію, яка б носила характер фактичних тверджень, лише виразив оціночні судження та розмістив судження виборців.

Сторінка у соціальній мережі Facebook не є засобом масової інформації, відповідач не є журналістом, що мав на меті здійснити публікацію в засобі масової інформації та не мав кінцевою метою розповсюдження інформації невизначеній кількості людей.

Позивачем не надано доказів в підтвердження факту порушення його особистих немайнових прав.

Відповідач поширював те, що йому повідомили інші особи, звернув увагу на факт наявності таких суджень у інших людей.

Просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. В подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю( ст.3), усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. ОСОБА_3 і свободи людини є невідчужуваними та непорушними ( с. 21), кожен має право на повагу до його гідності (ст..28).

Згідно зі ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України).

Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що 04 січня о 20.07 Keiv Kiev під іменем «Михаил Прасол» опубліковано текст: «После моей публикации об одиозном следователе Андрее Тимошенко мне в личку написали несколько писем о преступлениях, совершенных этим 24-х летним парнем. Привожу текст одного из них.

Подчеркиваю, что для меня лично тепер дело чести выгнать с полиции горе-следователя Андрея Тимошенко и привлечь его к уголовной ответственности за совершенные коррупционные преступления.

«Здравствуйте, прочитал публикацию про следака ОСОБА_1. У меня есть хороший материал на него. Год назад я разоблачил мелитопольского депутата и передал материал в СБУ те его в прокуратуру и прокуратура поймала этого депутата на горячем при получение взятке в 500 тыс дело передали этому ОСОБА_1. Через неделю дело закрили за еще одну взятку уже этому ОСОБА_1. Есть все как ему взятку перечислили и как дело закрывали. Я вот как месяц назад через Киев добился возобновления дела и передачи другому следователю. Огромное желание наказать этого следователя если интересно могу подкинуть кое какие документы». Під зазначеним текстом перелічено ряд призвіщ, імен та по-батькові.

Надана позивачем роздруківка не містить даних де саме було розміщена публікація, та належним чином не завірена керівником соціальної мережі. Не надано також належних доказів, що саме відповідач є власником сторінки в мережі Інтернет, де розміщено дану публікацію.

Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації (ст..299 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст.32 Конституції України та ст..277 ЦК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

Належних доказів того, що саме відповідач поширював публікацію, на яку посилається позивач, суду надано не було.

Згідно з ч. 1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Таким чином, відповідно до ст..277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованою Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Статтею 30 Закону України «Про інформацію» визначено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень; оціночними судженнями за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь або ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм випливає, що викладення в соціальній мережі переписки та висловлювань, від імені відповідача, не є в контексті ст.277 ЦК України поширенням недостовірної інформації, яка порочить честь, гідність і ділову репутацію особи, щодо якої вони викладені. Зміст наведеного містить оціночні судження, які не можуть бути розцінені як інформація.

Як роз'яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Позивач зазначаючи, що інформація була доведена до відома більше тисячі осіб, надано коментарії під публікацією, інформація була поширена на сторінки ряду користувачі, не надав суду належних доказів цього.

З наданої роздруківки ( а.с.13) не вбачається що з даною публікацією були ознайомлені користувачі, їх кількість та коментарі щодо даної публікації.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що саме відповідачу належить сторінка в соціальній мережі на якій розташовано зазначений текст.

Клопотань щодо встановлення власника сторінки, на якій розташовано текст, та запит до адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет, суду заявлено не було.

В матеріалах справи також відсутні докази, які б підтверджували вплив опублікованої інформації щодо позивача на його ділову репутацію.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи зясовані у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.3,21,28,32,34 Конституції України, ст.ст.277,297,299 ЦК України, ст.. 22,30 ЗУ «Про інформацію», ст.ст. 6,8,84,88,208,209,212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Наумов