Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Григоренко М.П., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а :

04 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 9000 (дев'ять тисяч) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2А судові витрати в сумі 990,26 (дев'ятсот дев'яносто гривень 26 коп.) грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що висновок суду першої інстанції, щодо помилково перерахованих коштів не відповідає дійсності, оскільки дані кошти були перераховані ОСОБА_1 для дозаправки транспортного засобу та інших потреб, оскільки між ОСОБА_2 та ним існували цивільно-правові відносини, які були оформлені договором, за здійснену роботу він щомісячно отримував заробітну плату.

Зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтвердили, що між позивачем та відповідачем існували цивільно-правові відносини, які носили характер трудових відносин і при цьому ОСОБА_1 здійснював перевезення вантажів за вказівкою чи розпорядженням ОСОБА_2 В даній ситуації відповідач міг по декілька днів тривалістю (5-10 днів) перебувати у рейсі за вказівкою ОСОБА_4 перевозити вантажі із різних точок України в місце призначення і йому необхідно було постійно дозаправлятись . Для цієї мети саме позивач і мав номер банківського карткового рахунку відповідача, куди останній йому і перераховував кошти.

Крім того, в даній ситуації суд першої інстанції не взяв до уваги вищенаведені обставини та факти зазначені свідками, та зазначив в своєму рішенні, що їхніх показаннях вбачає зацікавленість у розгляді справи, при цьому зазначив, що відповідач не подав належних доказів на підтвердження того, що між ними та позивачем існували трудові відносини, тому заборгованість в сумі 9000 грн. не була спростована.

Просить рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 лютого 2014р та 15 лютого 2014 року позивачем було перераховано на банківський рахунок відповідача грошові кошти в сумі 8500 грн. та 500 грн., що підтверджено платіжними дорученнями від 14.02.2014р та від 15.02.2014р (а.с.3, 4).

Згідно письмової вимоги від 26 червня 2015р ОСОБА_2 звертався до ОСОБА_1 щодо добровільного повернення вказаних грошових коштів, як помилково надісланих.

З відповіді на письмову вимогу від 13 липня 2015 року вбачається, що ОСОБА_1 вважає вимогу щодо повернення грошових коштів безпідставною, оскільки він з позивачем перебував у трудових відносинах і всі кошти які надходили на його рахунок від позивача витрачались ним за вказівкою ОСОБА_2 на заправку його вантажного автомобіля.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти в сумі 9000 грн. набуті ОСОБА_1 безпідставно, тому вони підлягають стягненню з відповідача.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або яка зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Тобто позивач зобовязаний довести, що грошові кошти були перераховані безпідставно або підстава, на якій кошти були перераховані відпала.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 пояснив, що спірні кошти були перераховані ОСОБА_4 для можливого використання ОСОБА_1 на паливо у зворотному напрямку з Бердянська, в разі якщо б клієнт розрахувався за пиломатеріали у безготівковому порядку, тобто відсутні підстави вважати, що відповідач отримав спірні грошові кошти без достатньої правової підстави.

Посилання представника ОСОБА_4 на те, що підстава, на якій грошові кошти були набуті відповідачем відпала, не доведено належним та допустимим доказами.

На вищезазначене суд першої інстанції уваги не звернув, неповно зясував обставини справи та прийшов до помилкового висновку про доведеність обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,313,317,319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2017 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про повернення грошових коштів відмовити

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді :