Справа № 315/764/17
Номер провадження № 2/315/268/17
14 листопада 2017 рокуГуляйпільський районний суд Запорізької області
у складі головуючого: судді Яроша С.О.
при секретарі: Прістенській Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
03.07.2017 року до суду звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
03.07.2017 року до суду звернувся представник позивача ОСОБА_2 з клопотанням про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи.
14.11.2017 року до суду звернулася відповідач з запереченнями на позов, в яких посилалася на те, що позивач визначив заборгованість по кредиту з урахуванням збільшених безпідставно в односторонньому порядку відсотків за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 04.04.2015 року з 30 % до 34,80 %, а з 04.04.2015 року до 43,20 %, що суперечить ст.1056-1 ЦК України, тоді як заборгованість за відсотками повинна становити з 01.09.2014 року по 31.05.2017 року в сумі 1637,54 грн., відповідач визнала позов на суму 4603,12 грн., що складається з заборгованості по кредитному договору в сумі 1986,38 грн., заборгованості по процентам в сумі 1637,54 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (процентна складова) в сумі 181,20 грн., прохала позов задовольнити частково.
Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав.
Суд, керуючись ст.224 ЦПК України, так як проти цього не заперечує представник позивача, розглядає справу заочним розглядом на підставі наявних у справі доказів.
Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:
25.05.2011 року між сторонами укладено кредитний договір № б/н, що підтверджується копією заяви відповідача (а.с.8), умовами і правилами надання банківських послуг (а.с.10-33).
Відповідно до заяви позивач надає відповідачу кредит у сумі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами (а.с.8).
Відповідач отримала кредит, що підтверджується її підписом в заяві позичальника (а.с.8).
Відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-7).
На момент розгляду справи судом відповідач заборгованість не погасила.
Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного:
Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами кредитного договору № б/н від 25.05.2011 року, укладеного між сторонами, та умовами і правилами надання банківських послуг.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є кредитний договір № б/н від 25.05.2011 року, укладений між сторонами.
Відповідно до умов кредитного договору банк надає позичальнику кредит у сумі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а позичальник зобов'язується надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості по кредиту (а.с.8).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Судом встановлено, що відповідач, зобов`язаний згідно кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим відсоткам, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, відсотків за його користування, так як сплачував його не в повному розмірі, чим допустив неналежне виконання зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків за його користування.
Така обставина як неналежне виконання відповідачем зобов`язання, передбачене кредитним договором, підтверджується розрахунком заборгованості та запереченням відповідача.
Однак суд, визначаючи розмір заборгованості відповідача за кредитним договором керується вимогами ч.1 ст.11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.57 ЦПК України ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Суд, оцінюючи докази, надані позивачем щодо укладення кредитного договору №б/н від 25.05.2011 року, виходить з того, що позов в частині надання відповідачу кредитного договору в сумі 300 грн. не підтверджується анкетою-заявою позичальника, що міститься на а.с.8, в якій вказано, що ліміт кредитного договору становить 900 грн.
Позивач не надав суду доказу, що підтверджує зміну ліміту кредитного договору до 1986,38 грн., хоча наданий суду як доказ розрахунок заборгованості за кредитом свідчить про те, що ліміт кредитного договору збільшувався.
Суд приймає до уваги обставину, на яку посилається в запереченнях відповідач: а саме збільшення відсотків за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 04.04.2015 року з 30 % до 34,80 %, а з 04.04.2015 року до 43,20 % позивачем в односторонньому порядку як встановлену, так як остання підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.6-7).
Суд, оцінюючи правомірність дій позивача щодо збільшення в односторонньому порядку відсотків за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 04.04.2015 року з 30 % до 34,80 %, а з 04.04.2015 року до 43,20 %, виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.1056-1 ЦК України (в редакції від 24.07.2014 року) фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Судом встановлено, що процентна ставка за кредитним договором №б/н від 25.05.2011 року за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 04.04.2015 року збільшена з 30 % до 34,80 %, а з 04.04.2015 року до 43,20 % в односторонньому порядку позивачем, що суперечить вимогам ч.3 ст.1056-1 ЦК України (в редакції від 24.07.2014 року), а тому не грунтується на законі.
Суд, визначаючи розмір позовних вимог, бере до уваги розмір позовних вимог, які визнає відповідач та вважає розрахунок відповідача таким, що відповідає обставинам, встановленим судом при перевірці доказів.
Так розмір заборгованості визначається наступним чином.
Так розмір заборгованості відповідача по тілу кредиту станом на 01.09.2014 року становить 1986,38 грн.
Розмір заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 01.09.2014 року по 31.05.2017 року буде становити з урахуванням фіксованої ставки 30 % за цей період відповідно: 1986,38 грн. х 30 % : 365 днів х 1003 дні = 1637,54 грн.
Тоді як штраф (процентна складова) буде становити: (1986,38 грн. + 1637,54 грн.) х 5% = 181,20 грн.
Загальна сума, що підлягає задоволенню становить: 1986,38 грн. + 1637,54 грн. + 500 грн. + 181,20 грн. = 4603,12 грн.
В задоволенні решти позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити, так як останні не ґрунтуються на законі та встановлених судом обставинах при перевірці наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно до ст.1048 ЦК України.
Відповідно до п.5.7 умов і правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості перед банком у разі невиконання позичальником своїх зобовязань за договором.
Судом встановлено, що позичальник прострочив повернення частини позики відповідно до умов кредитного договору, а тому позивач має право відповідно до ст.1050 ЦК України вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів відповідно до ст.1048 ЦК України.
Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Відповідно до п.2.1.1.7.6 умов і правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.
Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.
Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як позикодавець за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення чергової частини позики, відсотків за її користування, та штрафів, що передбачені кредитним договором у разі невиконання його умов.
Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення чергової частини позики, відсотків за її користування, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді дострокового повернення кредиту, відсотків за його користування, та у виді штрафів, що передбачені кредитним договором у разі невиконання його умов.
А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що грунтується на законі, підтверджена встановленими обставинами та перевірена наданими доказами.
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Так як позов задоволено частково на суму 4603,12 грн., то понесені позивачем і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн., підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 8-11, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 526, 546, 549, 550, 610-612, 625, 629, 1048-1055 ЦК України, кредитним договором № б/н від 25.05.2011 року, п.п. 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг суд,
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На заочне рішення може бути подана заява про його перегляд протягом 10 днів з дня отримання відповідачем копії заочного рішення.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ярош С.О.