Справа № 134/37/17 Провадження № 22-ц/772/2174/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановила:

В січні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком ОСОБА_4, яка досягла повноліття і навчається на 2 курсі денної форми на медичному факультеті №1 Одеського національного медичного університету. В звязку з тим, що власних коштів на навчання у дочки сторін не вистачає, а добровільно відповідач такої допомоги не надає, просила стягувати з ОСОБА_2 на користь її дочки ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі ? частини доходів відповідача до закінчення дочкою навчання.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 липня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання, у розмірі 1/5 від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 11 січня 2017 року і до закінчення донькою навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання в сумі платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, подала до суду письмові заперечення проти апеляційної скарги, просила суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі 1/5 частини від його доходу щомісячно.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1 АМ №076757 від 22 січня 1999 року (а.с. 5).

ОСОБА_4 є студенткою другого курсу Одеського національного медичного університету медичного факультету №1 бюджетної форми навчання, денного відділення, термін навчання закінчується у 2021 році, що підтверджується довідкою закладу №32/М1 від 19.12.2016 року (а.с. 4).

Згідно з відміткою у паспорті, ОСОБА_4 зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи загального захворювання, інвалідність встановлено на строк до 01.01.2018 року, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААА № 577530 (а.с. 74).

Відповідач перебуває на обліку в Крижопільському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Вінницької області та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи. Розмір пенсії станом на 01.01.2017 року становить 1347 грн., що підтверджується довідкою Крижопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.01.2017 року №32 (а.с. 13).

Згідно з довідкою Крижопільської окружної лікарні інтенсивного лікування Вінницької області ОСОБА_2 хворіє СА (злоякісна пухлина) носоглотки з метастазами в лімфовузли шиї зліва. СА хр. ТІ Nз Мх IV ступеня, ІІІ кл. група, нейроциркуляторна дистонія по гіпертонічному типу. Міопічний астегматизм лівого ока. Агіопатія судин сітківки обох очей. На даний час перебуває на «Д» обліку в обласному онкодиспансері (а.с. 15).

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

За змістом ч.1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як розяснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд першої інстанції належної оцінки обставинам не надав, зокрема щодо матеріального стану відповідача та можливості останнього надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання.

Зокрема, отримуваний відповідачем дохід, підтверджений належними та допустимими доказами, а також стан здоровя останнього, який змушує нести додаткові витрати, не підтверджує здатності відповідача надавати таку матеріальну допомогу.

Розмір пенсії відповідача є нижчим від загального показника прожиткового мінімуму встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на травень 2017 року в розмірі 1624 грн.

Таким чином відсутня одна із ознак, яка є підставою для стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини - наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Проте із позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на користь своєї дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліментів на її утримання.

Тобто матеріально-правова вимога ОСОБА_3 стосується не захисту її особистих прав та інтересів, а захисту інтересів ОСОБА_4

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 29 ЦПК України здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обовязки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 01 січня 2017 року досягла повноліття, ОСОБА_3 не є законним представником своєї дочки (ст. 39 ЦПК України).

Водночас ОСОБА_3 звернулася з позовом від свого імені як позивач, а не як представник ОСОБА_4 (ст. 38, 42 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач особа, яка звернулася до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає їх такими.

Сторонами у цивільному процесі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, які мають юридичну заінтересованість у результатах справи, наділені комплексом цивільних процесуальних прав та обовязків, необхідних для захисту своїх прав та законних інтересів, а також для здійснення судової діяльності.

Сторони мають у переданій на розгляд суду справі особистий юридичний інтерес, який буде протилежним за матеріальним і процесуальним характером. Матеріально-правовий інтерес позивача прагнення отримати те благо, яке принесе йому судове рішення (набуття субєктивного права, припинення правовідносин тощо), процесуальний інтерес отримати рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, у ОСОБА_3, яка від свого імені звернулася з позовом про стягнення аліментів на користь своєї дочки ОСОБА_4, відсутня матеріально-правова заінтересованість в розгляді справи, що не дає можливості останньою набути статусу позивача.

Суд першої інстанції належним чином не зясував предмет позовних вимог та задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_4, тобто вирішив питання про право особи, яка не була стороною процесу.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 N 14 суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

За таких обставин, відповідно до ст. 309 ЦПК України, рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.292, 307, 309, 314, 316, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 11 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Судді: /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: