У Х В А Л А

24 квітня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 Церкві залі суду № 1 скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаною скаргою посилаючись на те, що 02.03.2017 року головним державним виконавцем Шеметою В.І. було винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні в межаж виконавчого провадження про стягнення заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2-10898, виданим Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 22.07.2010 року. цю постанову заявник вважає незаконною та винесеною з порушенням положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки він проживає в домогосподарстві свого батька ОСОБА_2 зі своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми, майно, яке йому належить на праві власності, за місцем проживання відсутнє, трактор МТЗ-50 1972 року випуску, який було описано та арештовано державним виконавцем 09.02.2017 року і який має бути оцінений субєктом оціночної діяльності, належить на праві власності іншій особі ОСОБА_1, цей трактор переданий власником ОСОБА_2 на тимчасове зберігання. А тому заявник просить суд скасувати постанову про призначення субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 02.03.2017 року, винесену головним державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримав подану скаргу.

Головний державний виконавець Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 до суду не зявився, про час розгляду заяви був повідомлений належним чином, на адресу суду надіслано письмові заперечення відповідача на позов та копію матеріалів виконавчого провадження.

Вислухавши думку заявника, оглянувши матеріали справи, цивільну справу № 2-10898/2010, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що Білоцерківським міськрайонним судом Київської області 22.07.2010 року постановлено рішення по справі, згідно якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2010 року до досягнення повноліття.

06.10.2010 року стягувачу було видано виконавчий лист по даній справі.

08.07.2016 року головним державним виконавцем Хмільницького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51614702 з примусового виконання вказаного виконавчого листа про стягнення аліментів з ОСОБА_2

09.02.2017 року головним державним виконавцем Шеметою В.І. винесено постанову про опис та арешт майна /коштів/ боржника у даному виконавчому провадженні, копію якої боржник отримав 09.02.2017 року, про що свідчать матеріали виконавчого провадження.

Зі змісту постанови вбачається, що заборгованість по аліментах становить 18 047 грн.75 коп..

А згідно довідки розрахунку по аліментах, станом на 01.04.2017 року заборгованість складає 20 762 грн.25 коп., за період з липня 2016 року по березень 2017 року боржником сплачено 500 грн. в липні 2016 року та 300 грн. в березні 2017 року.

Згідно постанови державним виконавцем описано та накладено арешт на наступне майно: трактор МТЗ-50 1972 року випуску, найменування 13129 ВЕ, двигун № Д40100 2015, № шасі 0234557, дане майно залишено на зберігання боржнику.

02.03.2017 року у даному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про призначення субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, згідно якої призначено субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання ТОВ «Експертно-консалтинговий центр», який має сертифікат, виданий 30.04.2015 року за № 357/15 Фондом Державного майна України; зобовязано субєкта оціночної діяльності надати висновок щодо вартості трактора МТЗ-50 1972 року випуску; попереджено субєкта оціночної діяльності про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обовязків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться в постанові.

Наведене слідує з копії цієї постанови.

При розгляді скарги суд враховує наступне.

На дату винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про призначення субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні діяв Закону України «Про виконавче провадження» /в редакції від 02.06.2016 року зі змінами/.

Згідно п.7 Прикінцевих та перехідних положень до цього Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

В ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та

інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст.10 цього Закону заходами примусового виконання рішень є: в т.ч. звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

За ч.1 ст.18 Закону виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 48 Закону передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За положеннями ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч.3 ст.57 Закону для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання.

Питання оцінки майна регулюються Законом України « Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», згідно ст.5 якого субєктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому

законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання є документом, що засвідчує право суб'єкта оціночної діяльності на внесення його до Державного реєстру суб'єктів оціночної діяльності, які здійснюють оціночну діяльність у формі практичної діяльності з оцінки майна та які визнані суб'єктами оціночної діяльності за напрямами оцінки майна, що в ньому зазначені.

Сертифікат видається в порядку, встановленому цим Законом, Фондом державного майна України /ст.18 Закону/.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, державним виконавцем правомірно призначено для оцінки транспортного засобу субєкта господарювання - ТОВ «Експертно-консалтинговий центр», який має сертифікат, виданий 30.04.2015 року за № 357/15 Фондом Державного майна України, тобто, вказана постанова винесена державним виконавцем в межах його повноважень та відповідно до норм діючого законодавства.

Як на підставу для скасування даної постанови, заявник посилається на те, що майно, яке має оцінювати субєкт оціночної діяльності, не належить боржнику, а належить іншій особі.

Але в даному випадку боржником не оскаржено постанову про опис та арешт майна, де державним виконавцем описано та арештовано транспортний засіб, що знаходився на подвір»ї домоволодіння, де проживає боржник, ця постанова є чинною, а тому державним виконавцем правомірно винесено постанову про оцінку майна у виконавчому провадженні.

Крім того, законодавець передбачив спосіб захисту прав особи власника майна, яка не є боржником у виконавчому провадженні.

Так, за ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Доказів того, що в провадженні суду є справа за позовом власника майна, суду не надано.

Також суд вважає, що оскаржуваною постановою не порушено права боржника, сам боржник посилається на те, що порушено права іншої особи, яка є власником транспортного засобу.

Судом враховуються і ті обставини, що за ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обовязковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував на те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невідємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового розгляду.

В даному випадку рішення суду не виконується добровільно боржником, а тому державний виконавець зобов»язаний вчиняти виконавчі дії, необхідні для виконання рішення в спосіб та на умовах, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

За ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 оскаржувану постанову отримав 11.03.2017 року, до суду звернувся 17.03.2017 року, тобто, в установлений строк.

Проаналізувавши все вищенаведене, суд дійшов висновку, що державний виконавець при винесенні постанови про призначення субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 02.03.2017 року діяв у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_6