Справа № 496/4277/17
Провадження № 2/496/2211/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2017 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Полубок Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

29.11.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 67,6 кв.м., у тому числі житловою площею 35,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: гаражем, літньою кухнею, сараєм, туалетом, цистерною, огорожею, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її матір - ОСОБА_2, після смерті якої залишилася спадщина на житловий будинок з господарським будівлями і спорудами: гаражем, літньою кухнею, сараєм, туалетом, цистерною, огорожею, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який ОСОБА_2 заповідала позивачці. Позивачка звернулась із заявою про прийняття спадщини до Біляївської районної державної нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, так як відсутні правовстановлюючі документи та рекомендовано звернутися до суду.

До судового засідання представник позивачки не з`явився, але надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі (а.с.72).

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та просив справу слухати у його відсутність (а.с.71).

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 24.05.2017 року (а.с.5). Після смерті якої залишилася спадщина, а саме: житловий будинок з господарським будівлями і спорудами: гаражем, літньою кухнею, сараєм, туалетом, цистерною, огорожею, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який ОСОБА_2 заповідала позивачці, що підтверджується заповітом від 27 липня 2015 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.6).

Позивачка звернулася із заявою до Біляївської районної державної контори Одеської області про прийняття спадщини, однак листом від 28.11.2017 року № 5457/02-14 (а.с.19) їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутись до суду.

Той факт, що вищевказаний житловий будинок дійсно належав померлій ОСОБА_2 підтверджується наступними матеріалами справи:

- довідкою Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, № 2044 від 20.09.2017 року, у якій зазначено, що згідно запису у по господарській книзі Маяківської сільської ради за №3/0190 за ОСОБА_2 числиться житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 (а.с.7);

- довідкою Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області, № 2043 від 20.09.2017 року, з якої вбачається, що згідно земельно-шнурової книги за №3, ст.95 за житловим будинком, який належить ОСОБА_2 числиться земельна ділянка площею 0,26 га (а.с.8);

- довідками Маяківської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2048 та №2049 від 20.09.2017 року, про те, що ОСОБА_2, дійсно по день смерті була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.08.1955 року, ОСОБА_2 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 (а.с.34).

Згідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 16.12.1977 року, позивачка змінила прізвище на - ОСОБА_1.

На підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті.

Враховуючи те, що право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту державної реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлого спадкодавця унеможливлює спадкоємцям оформити свідоцтво про право на спадщину, тому вони змушені звернутись з позовом до суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" (пунктом 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Таким чином, оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258, 259, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 328, 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1268 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності у порядку спадкування за заповітом на житловий будинок загальною площею 67,6 кв.м., у тому числі житловою площею 35,0 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: гаражем, літньою кухнею, сараєм, туалетом, цистерною, огорожею, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги до Біляївського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області Горяєв І.М.