АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4545/17 Головуючий 1 ін. - Подус Г.С.
Справа № 638/6111/17
Категорія: відшкодування шкоди Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Пуддубного Р.М., Швецової Л.А.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові виділений матеріал по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтаком Групп» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтаком Групп» про забезпечення позову за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В квітні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтаком Групп» (далі - ТОВ ««Нафтаком Групп») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

На обґрунтування позивач вказав, що відповідач перебував у трудових стосунках з позивачем, працюючи начальником відділу збуту ТОВ ««Нафтаком Групп» згідно з наказом від 13 січня 2015 року № 1-к. На підставі наказу від 10 лютого 2016 року ОСОБА_2 мав доступ до відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію ТОВ ««Нафтаком Групп». На підставі наказу від 10 жовтня 2016 року № 32-к трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України за згодою сторін.

Однак під час виконання трудових функцій та після припинення трудових відносин ОСОБА_2 розголосив відомості, що становлять комерційну таємницю ТОВ «Нафтаком Групп», та скористався такими відомостями в інтересах іншого підприємства.

Згідно з Положенням про комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, затвердженого наказом директора ТОВ «Нафтаком Групп» № 2 від 10 лютого 2016 року, в разі виявлення та документального підтвердження факту неправомірного розголошення комерційної таємниці та або конфіденційної інформації підприємство має право стягнути з робітника штраф в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на підстави, передбачені статтями 1166, 22 ЦК України, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Нафтаком Групп» штраф за розголошення та неправомірне використання інформації, що становить комерційну таємницю та інформацію, що є конфіденційною, у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. та 600 000 грн. 00 коп. збитків.

В заяві про забезпечення позову позивач просив накласти арешт на майна, що належить відповідачу на праві власності, а саме - на квартиру АДРЕСА_1; на квартиру АДРЕСА_2; на автомобіль марки Land Rover.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Позов забезпечено шляхом накладення арешту на майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме - на квартиру АДРЕСА_1; на квартиру АДРЕСА_2; на автомобіль марки Land Rover.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 - представник відповідача, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Зокрема зазначає, що ухвала винесена на припущеннях; на підприємстві склалася практика переслідування колишніх співробітників; позивачем заздалегідь власноручно були розміщені дані оголошення з метою фальсифікації доказів та надання виду наявності у відповідача наміру продати належне йому майно; відсутність фотографій та детального опису майна свідчить про те, що вони розміщувались не власником, а іншою особою, яка оперувала лише даними з відкритих джерел, як то - площа квартир чи об'єм двигуна автомобіля та не мала уявлення про реальний стан об'єктів.

В запереченнях на апеляційну скаргу Овчаренко Л.Е. - представник ТОВ «Нафтаком Групп» просить залишити ухвалу суду першої інстанції про вжиття заходів забезпечення позову без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що заявником надано достатню кількість доказів щодо обґрунтування необхідності застосування арешту на майно. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм процесуального права.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 1 статті 151, частина 3 статті 152 ЦПК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що, розглядаючи позов, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого виконання рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Матеріали справи свідчать, що вимоги позову стосуються стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Нафтаком Групп» штрафу за розголошення та неправомірне використання інформації, що становить комерційну таємницю та інформацію, що є конфіденційною, у розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. та 600 000 грн. 00 коп. збитків.

Посилаючись на можливість відчуження майна ОСОБА_2 до вирішення спору, позивач заявив дане клопотання.

За таких обставин суд першої інстанції вправі був забезпечити позов, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 - представник ОСОБА_2 надав Висновки про вартість об'єктів оцінки та вартість майна, складених Приватним підприємством «Агентство оцінки майна та землі», згідно з якими ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 21 липня 2017 року складає суму в розмірі 1 300 000 грн. 00 коп.; вартість квартири АДРЕСА_2 станом на 21 липня 2017 року складає суму в розмірі 907 500 грн. 0 коп.; ринкова вартість автомобіля марки Land Rover, 2012 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_1, складає суму в розмірі 700 000 грн. 00 коп.

Отже, загальна вартість майна становить суму в розмірі 2 907 500 грн. 00 коп.

З урахуванням позовних вимог на загальну суму 1 600 000 грн. 00 коп., а також того, що застосуванням відповідного заходу порушуються права відповідача щодо володіння і користування майном, судова колегія вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про часткове задоволення заяви ТОВ «Нафтаком Групп» з забороною відчуження майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме - квартири АДРЕСА_1 та автомобіля марки Land Rover, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Доводи апеляційної скарги про постановлення ухвали на припущення не ґрунтуються на законі та висновків суду першої інстанції щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, оскільки виник спір, не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 п. 2, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтаком Групп» задовольнити частково.

Заборонити відчуження майна, що належить на праві власності ОСОБА_2, а саме - квартири АДРЕСА_1 та автомобіля марки Land Rover, 2012 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

Л.А.Швецова