Справа № 383/70/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2017 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Адаменко І.М.,

при секретарі Одінцовій Н.Г.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бобринець Кіровоградської області в режимі відеоконференції в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи їх тим, що ОСОБА_2, в порушення умов договору № б/н від 14.06.2007 року, укладеного між сторонами допустила заборгованість за договором, яка станом на 31.12.2016 року становить 92507,85 грн. та складається із:- 6962,68 грн. заборгованість за кредитом, 76613,84 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 4050,00 грн. заборгованість за пенею, 500 грн. штраф ( фіксована частина), 4381,33 грн. штраф ( процентна складова), оскільки відповідачка порушила взяті на себе зобов»язання, щодо сплати чергових платежів, тому вони змушені були звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачки суми заборгованості, а також судових витрат на їх користь.

Представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять суд їх задовольнити посилаючись на зміст позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, від неї до суду надійшло заперечення на позов, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні вказуючи на їх необгрунтованість при цьому просить суд при ухваленні рішення застосувати строк позовної давності надавши відповідну заяву.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 червня 2007 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ "Надра" із заявою, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в сумі 7000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % з розрахунку 360 днів в році, з щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, строк внесення яких передбачений договором, а саме Тарифами до 25 числа місяця, що слідує за звітним з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с.8, 90). З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 14.06.2007 року, вбачається, що останню суму погашення за кредитом відповідачка здійснила 27.05.2013 року (а.с. 5-7).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до змісту ст.257 ЦК України, загальна позовні давність встановлюється у три роки.

Частиною 2 статті 258 ЦК України передбачено, що до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені) застосовується позовні давність тривалістю один рік.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Про застосування позовної давності відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву 27.02.2017 р. (а.с. 41).

Відповідно до цього висновку для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252, 255 ЦК України.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з ;певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлено окремі самостійні зобов»язання, які деталізують обов»язок боржника повернути весь борг частинами та всатновлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислити з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов»язання.

Така правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові №6-154цс15 від 30.09.2015 року.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, суд приходить до висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.03.2014р. у справі № 6-20цс14, якщо в кредитному договорі передбачено, що його виконання здійснюється частинами відповідно до графіка погашення кредиту, то початок перебігу позовної давності для стягнення кредиту й процентів за користування кредитом є день, коли боржник повинен був сплатити черговий платіж, однак не сплатив його. За таких обставин загальна позовна давність застосовується до кожного щомісячного простроченого платежу, який був визначений у договорі графіком платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, останню суму погашення за кредитом відповідачка здійснила 27 травня 2013 року, а до суду позивач звернувся лише 08 лютого 2017 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Враховуючи вище вказане та те, що строк позовної давності для звернення до суду за захистом цивільного права та інтересу за обставин викладених у позові у позивача сплинув, і відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву про застосування строку позовної давності, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 253, 256, 257, 267 ЦК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бобринецький районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.М. Адаменко