Справа № 640/6599/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(ЗАОЧНЕ)
27 липня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Зуб Г.А.,
при секретарі - Шаповал Є.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення збитків, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, та ухвалити заочне рішення по справі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.
Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст.169 п. 4 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що відповідач проходив службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВЧ НОМЕР_1 ) за мобілізацією у військовому званні «рядовий» на посаді патрульного водія, та відповідно до наказу від 19.03.2015 року його було звільнено у зв`язку з демобілізацією.
За підсумками службового розслідування було видано наказ від 31.01.2017 року, в якому визнати подати до суду позов про відшкодування матеріальної шкоди відповідачем.
Наявність вини з боку відповідача підтверджується постановою про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 04.09.2014 року закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та матеріали спрямувати до ВДАІ для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальність.
Позивач звернувся з листом до відповідача з проханням добровільно відшкодувати завдану шкоду, але вона була залишена без задоволення.
Відповідно до ст.ст. 1,2,3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України.
Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.
Порушення вимог чинного законодавства України при використанні закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України військового майна, що спричинило його втрату порушує економічні інтереси держави.
Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, визначає Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затверджене Постановою Верховної Ради України від23 червня 1995 року N 243/95-ВР із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 21 грудня 2000 року N 2171-III.
Згідно з п. 2. зазначеного Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, завдана розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати. У випадках, передбачених пунктом 14 цього Положення, відшкодування військовослужбовцем і призваним на збори військовозобов`язаним прямої дійсної шкоди, заподіяної державі, здійснюється у кратному співвідношенні до вартості майна.
Пунктом 8 Положення передбачено, що залежно від того навмисно чи необережно заподіяно шкоди, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.
Згідно з п. 13 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.
Визначення розміру шкоди та порядок її відшкодування передбачено розділом IV. зазначеного Положення, де, зокрема, передбачено, що за висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Відповідно до ст. 326 вказаного Кодексу, у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади.
За нормами ч. 1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для покладення на відповідача обов`язку відшкодування шкоди, завданої внаслідок його умисних протиправних дій, а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 1600,00 грн. також підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст.10, 11 60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 про стягнення збитків - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави судові витрати в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення або протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя -