Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2081/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2017 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Голованя А.М.

суддів: Мурашка С.І., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року, за позовом ОСОБА_2 до Кіровоградської районної державної адміністрації Кіровоградської області про виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що в порядку спадкування, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 березня 2017 року, йому належить сертифікат серія КР № 0139093, на право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Володимирівське» розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, виданий 18 квітня 1997 року Кіровоградською районною адміністрацією Кіровоградської області матері ОСОБА_3, яка померла 02 січня 2001 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4, який помер 20 січня 2016 року.

Після одержання вказаного свідоцтва він звернувся до Кіровоградської РДА та ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області із заявою виділити йому із земель запасу, розташованих на території Володимирівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області в натурі на місцевості земельну ділянку відповідно до сертифікату, однак йому було відмовлено, а тому просить суд задовольнити позов та зобовязати відповідача виділити земельну ділянку в натурі на місцевості.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Вказує на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для виділення йому земельної ділянки в натурі.

Представник Кіровоградської районної державної адміністрації, який належним чином був повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не прибув, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. (ч.2 ст.305 ЦПК України)

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що згідно чинного законодавства виділення земельної ділянки власникам сертифікатів виходить за межі компетенції районної державної адміністрації.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 березня 2017 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким він набув право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Володимирівське», розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало на підставі сертифікату серія КР №0139093, виданого 18 квітня 1997 року Кіровоградською районною державною адміністрацією Кіровоградської області його матері ОСОБА_2 Домасі Степанівні, яка померла 02 січня 2001 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, і який помер 20 січня 2016 року.

Відповідно до Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) підтверджується відповідним сертифікатом, який діє до отримання громадянином державного акту на земельну ділянку.

В пункті 3 Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» також зазначається про те, що сертифікат на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною у ньому часткою.

Відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України №122 від 04.02.2004 року «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)» у разі виявлення після розробки проекту землеустрою факту не включення одного чи кількох громадян, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, спадкоємців права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом, інших громадян та юридичних осіб України, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних часток (паїв), на підставі якого був складений проект, сільська, селищна, міська рада чи райдержадміністрація може прийняти рішення (розпорядження) про: коригування проекту землевпорядною організацією з метою забезпечення громадян необхідною кількістю земельних ділянок (на підставі відповідного договору); надання зазначеним громадянам земельних ділянок із земель запасу чи резервного фонду у розмірі відповідної земельної частки (паю).

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

В абзаці 10 пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV визначено організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками.

Отже, даний Закон є спеціальним щодо проведення процедури виділення земель за сертифікатами на землю.

Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку та приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).

В абзаці 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 року № 7 зазначено, що вимоги щодо земельних часток (паїв) можуть задовольнятись за рахунок земель запасу на підставі положень п. 7 Указу Президента України від 08.08.1995 р. № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

У липні 2017 року представник ОСОБА_2 подала до Кіровоградської районної державної адміністрації заяву щодо виділення позивачу земельної ділянки згідно належного йому земельного сертифікату.

Проте, згадану заяву голова Кіровоградської РДА адресував до Відділу у Кіровоградському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, який листом №1595/1/113-17 від 26.07.2017 року повідомив заявника, що на території Володимирівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області відсутні вільні земельні ділянки (не витребуванні частки паї) колективної власності, в той же час на території сільської ради наявні земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення орієнтовно площею 12,39 га (землі запасу) та 16,20 га (землі резерву). Запропоновано заявнику звернутися з відповідною заявою до розпорядника земель державної власності сільськогосподарського призначення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області. (а.с.12)

У свою чергу Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило ОСОБА_2, що питання виділення земельної ділянки в натурі відноситься до компетенції Кіровоградської районної державної адміністрації (а.с. 82)

Пунктом 147 рішення Європейського суду з прав людини «Броньовський проти Польщі» від 22 квітня 2004 року визначено, що згідно з принципом законності, чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні.

Згідно з пункту 184 вказаного Рішення принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов'язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

Таким чином, незважаючи на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» внесено зміни до ЗК України, які набрали чинності з 01 січня 2013 року, визначено, що повноваження розпорядження землями сільськогосподарського призначення перейшли до Держземагентства України, особа, яка набула право на земельну частку (пай) у встановленому законом порядку має право реалізувати своє право на виділення земельної ділянки в натурі в порядку передбаченому Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», який є спеціальним.

Суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку, оскільки виключною компетенцією Головного управління Держземагентства у Кіровоградській області є передача громадянам земельних ділянок із земель державної власності у власність або у користування в порядку передбаченому ст. ст. 116, 122 ЗК України, тобто із зовсім інших правових підстав.

Отже, оскільки належний ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) вважається правовстановлюючим документом при реалізації права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), то таке право повинно бути реалізовано згідно згаданого вище спеціального закону відповідним державним органом Кіровоградською державною районною адміністрацією.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам в їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивач набув в порядку спадкування право на земельну ділянку (пай) розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав зобовязати Кіровоградську районну державну адміністрацію виділити ОСОБА_2 із земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованих на території Володимирівської сільської ради, в натурі на місцевості земельну ділянку відповідно до Сертифікату серія КР №0139093 на право на земельну частку (пай) розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав передбачених п.п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 вересня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Зобовязати Кіровоградську районну державну адміністрацію Кіровоградської області виділити ОСОБА_2 із земель запасу сільськогосподарського призначення, розташованих на території Володимирівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, в натурі на місцевості земельну ділянку відповідно до Сертифікату серії КР №0139093 на право на земельну частку (пай) розміром 7,38 умовних кадастрових гектарів.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: