Справа № 487/3818/17
Провадження № 2/487/2055/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.12.2017 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Кузьменко В.В.,
при секретарі Каламурза О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просив справу слухати без участі представника позивача.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 24.07.2008 року між Публічним Акціонерним Товариством ОСОБА_1 ПРИВАТБАНК та ОСОБА_2 було укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Відповідач ознайомлений і погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку. Погодився з тим, що заява разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Що стосується вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією в розмірі 2850 грн., то суд вважає, що в цій частині позову необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України ). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України ).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами спірного договору, а саме пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.23, 1.1.5.25, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.
У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 77, 88, 209, 212 216, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_1 ПРИВАТБАНК до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В задоволені решти вимог - відмовити.
Дане рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Миколаєва за письмовою подачею відповідачем заяви, яку останній може подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі неподання відповідачем у зазначений строк заяви про перегляд заочного рішення та не подачі іншими особами, які беруть участь у справі протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.
Суддя Заводського районного суду
м. Миколаєва В.В.Кузьменко