Справа № 347/1204/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області, в складі:

Головуючого - судді : Сабадаха Б.В.

секретаря: Удудяк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кутської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Кутської селищної ради про визнання права власності за набувальною давністю.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити.

Із змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що він є власником 9/12 або ? частин житлового будинку за АДРЕСА_1 .

Саме у вказаному будинку проживали його батьки а також із часу народження проживав і він до 1968 року. Після смерті батьків він успадкував 9/12 або ? частин цього будинку. Із невідомих підстав ? частина цього будинку залишилась не зареєстрована на праві власності із 1994 року по даний час.

При отриманні ним в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину в 1994 році за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 йому було роз»яснено, що виключно із підставі непідтвердження правоустановлюючими документами - свідоцтва про право власності він успадковує належні його матері 9/12 або ? частин спадкового будинковолодіння а щодо ? частини відсутні відомості належності спадкодавцю на праві власності цього ж будинковолодіння.

З моменту набуття права власності на це майно, а саме із 1994 року і по даний час, він користується цілим будинковолодінням і всіма господарськими спорудами, оплачує за користування газом та електроенергією. Інших спадкоємців, окрім нього, які б могли претендувати на частку в спадковому майні немає.

За період відкритого користування ним успадкованим будинковолодінням із 1994 року і по даний час ніхто не заявляв своїх спадкових прав на ці 3/12 чи ? частину цього житлового будинку.

Йому на праві власності також належить земельна ділянка площею 0,1989 га за цільовим призначенням для обслуговування цього спадкового житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1, підтвердженням чого є державний акт на право приватної власності на земельну ділянку НОМЕР_2 виданий 07 березня 1995 року Кутською селищною радою Косівського району.

В інший спосіб , окрім судового, він не має можливості оформити право власності на 3/12 або ? частину будинковолодіння, яким відкрито користується із 1994 року і по даний час. Просить позов задоволити.

Представник відповідача, Кутської селищної Ради в судове засідання не з"явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи в його відсутності, не заперечує в задоволенні позову.

Суд вивчивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що позивач в справі, ОСОБА_1 є власником 9/12 або ? частин житлового будинку за АДРЕСА_1 . Вказаний факт підтверджено випискою з інвентаризаційних матеріалів (а.с.5), яким також підтверджено , що ? частина вказаного будинковолодіння не зареєстрована.

Як вбачається із Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, що виданий 07 березня 1995 року Кутською селищною радою Косівського району позивачу в справі належить 0,1989 га за цільовим призначенням для обслуговування цього спадкового житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_1.

Довідкою Кутської селищної ради № 366/02-24 від 16.06.2017 року стверджено, що мати позивача, ОСОБА_3, на день смерті перебувала на реєстраційному обліку в АДРЕСА_1 , де постійно проживала з 20 вересня 1962 року по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3. На день смерті ОСОБА_2 у вказаному житловому будинку проживав ОСОБА_4 з 20.09.1962 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_4.

При отриманні ОСОБА_1 в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину в 1994 році за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, останній успадкував належні їй 9/12 або ? частин спадкового будинковолодіння а щодо ? частини за відсутності документів, що підтверджували право власності, позивач не зміг оформити своїх спадкових прав.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач в справі із моменту набуття права власності на це майно, а саме із 1994 року і по даний час, вільно та відкрито користується цілим будинковолодінням і всіма господарськими спорудами, оплачує за користування газом та електроенергією. Інших спадкоємців, окрім ОСОБА_1 які б могли претендувати на частку в спадковому майні не встановлено.

За період відкритого користування позивачем успадкованим будинковолодінням із 1994 року і по даний час ніхто не заявляв своїх спадкових прав на ці 3/12 чи ? частину цього житлового будинку.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності.

Відповідно до положень ст.15 ЦК України кожна особа мас право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Колена особа мас право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (надувальна давність). Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за надувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за надувальною давністю на нерухоме майно надувається за рішенням суду.

Відповідно до п.п.13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах захисту права власності та інших речових прав» можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за надувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України а також з частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави дути визнаною власником майна за надувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за надувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі впливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за надувальною давністю.

Рішення суду, що надрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Із вищенаведених підстав суд вважає підставними та доведеними в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на ? спадкового будинковолодіння.

На підставі ст. ст. 328, 344 ЦК України, п.п.13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах захисту права власності та інших речових прав», та керуючись ст.ст. 213 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІДН НОМЕР_1) зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 право власності на майно - 3/12 або (?) частин житлового будинку за АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського Апеляційного суду через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення -протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б.В.Сабадах