Справа № 456/279/17
Провадження № 4-с/456/14/2017
УХВАЛА

Іменем України

18 жовтня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Яніва Н. М. ,

при секретарі Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрий скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк»), звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні № 49620666 від 26.12.2016р. неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2016р. у виконавчому провадженні №49620666; зобовязати державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі 2-407/10, виданого 16.11.2010 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області.

В обґрунтування скарги заявник покликається на те, що 09.02.2010 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області по справі 2-407/10 постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банку» заборгованості за кредитним договором в розмірі 3791578,14 грн. та судових витрат по справі. В подальшому був виданий виконавчий лист, який предявлений стягувачем до виконання. Проте, 26.12.2016 р. державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.7 ч.1 ст.37 ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» та того, що не виявлено майно, на яке може бути звернуто стягнення. Проте вважають, що державний виконавець поверхнево підійшов до виконання своїх обов»язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника. А тому не погоджуються із зазначеною постановою, оскільки, на їх думку, вона є неправомірною, грубо порушує норми п.1 ст. 31 та ст.ст.19,58,124 Конституції України та вимоги Закону «Про виконавче провадження», у звязку з чим вимушені звернутись до суду.

Представник заявника ПАТ «ВіЕйБі Банку» в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд скарги провести у їхній відсутності, скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Заінтересована особа, державний виконавець Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась. Однак в попередніх судових засіданнях, проти скарги заперечила з підстав викладених в письмовому запереченні, просила відмовити в її задоволенні. Зокрема послалась на те, що до того як даний виконавчий лист надійшов у її провадження, по ньому тричі державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області виносилась постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Зазначила, що оскільки розшук транспортного засобу боржника здійснювався з 08.12.2016 р. та не приніс результатів, у звязку з

чим нею 26.12.2016р. було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, будучи судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не з'явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши cкаргу та долучені до неї матеріали, суд приходить до висновку, що така підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч.1ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.383 ЦПК України,сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що 09.02.2010р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області по справі 2-407/10 постановлено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банку» заборгованості за кредитним договором в розмірі 3791578,14 грн. та судових витрат.

На виконання вказаного рішення суду 28.10.2010 р. Стрийським міськрайонним судом Львівської області було видано виконавчий лист №2-407/10.

Судом встановлено, що представники ПАТ «ВіЕйБі Банку» звернулися з заявою про примусове виконання рішення до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Львівській області. Неодноразово відкривалось виконавче провадження, проте згодом виконавчий лист повертався з підстав, що майно чи кошти боржника на яке можливо було б звернути стягнення відсутні.

Проте, як встановлено судом, 15.12.2015р. головним державним виконавцем Тетюк Р.М. вчергове на підставі виконавчого листа №2-407/10, було відкрито виконавче провадження №49620666, яке згодом передане для виконання до Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області. Як наслідок, 09.11.2016 р. державним виконавцем Сорока Х.О. винесено постанову про прийняття до виконання зазначеного виконавчого провадження.

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2016р. виконавчий лист №2-407/10 від 16.11.2010р. повернуто стягувачеві на підстав п.7 ч. 1ст. 37, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зі змісту п.7.ч.1ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» випливає, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, у звязку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Судом встановлено, що після прийняття виконавчого листа до виконання державним виконавцем Сорокою Х.О. вчинявся ряд виконавчих дій. Так, зокрема 08.12.2016 р. було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортних засобів: SAM 18, Н/ПР-Бортовий-Е, № шасі 001047,2000 року випуску, НЗ ВС1213ХТ; ОДИСЕЙ, 01, тип кузова ПР-легковий-В,1993 року випуску, НЗ ВС2424ХХ.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова від 26.12.2016 р. винесена з посиланням на п. 7.ч. 1ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» є передчасною, оскільки з

моменту оголошення розшуку майна до винесення постанови про повернення минув тільки місяць, замість визначеного законом одного року.

Суд критично оцінює твердження державного виконавця про те, що зазначені транспортні засоби перебували в розшуку з 25.07.2012р., оскільки, їх розшук здійснювався виключно в межах здійснення попередніх виконавчих проваджень, результатом яких було повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За нормою ч.2 ст.387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи наведене вимоги в частинні визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови є підставними та підлягають до задоволення.

Що стосується вимог заявника про зобовязання держаного виконавця поновити виконавче провадження, то в цій частині скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п.7 постанови пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження » суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою ДВС.

Аналогічні розяснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно якого, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

В звязку з вищезазначеним вимоги заявника про зобов'язання державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 поновити виконавче провадження задоволенню не підлягає, оскільки це є виключно компетенцією державного виконавця.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні

його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

За відсутності доказів щодо понесених судових витрат заявником, дане питання відповідно до ст. 388 ЦПК судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. Закону України «Про виконавче провадження» , ст.ст. 386-388 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2016 року у виконавчому провадженні №49620666 неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26.12.2016 року у виконавчому провадженні №49620666.

В задоволені решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя ОСОБА_3