У Х В АЛ А

про відмову у відкритті провадження у справі

Справа №348/1531/17

28 липня 2017 року м. Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Флоряк Д.В., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк», Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 через засоби поштового звязку звернувся в суд з позовною заявою до ПАТ КБ «Приватбанк», Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що в прийнятті такої позовної заяви слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом,звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічне положення міститься і у частині 1 ст.3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи захисту цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Розгляд питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регламентований статті 377-1 Розділу VI «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місце знаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця .

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.10.2016 року регламентує наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа також передбачає, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Питання щодо скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Особа, яка вважає, що її права порушені в зв'язку з тимчасовим обмеженням у праві виїзду за межі України, має право оскаржити в апеляційному порядку лише ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Відповідно до висновку Верховного Суду України згідно узагальнення судової практики, щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 377-1 ЦПК) скасування (зняття) тимчасового обмеження у праві виїзду громадян за межі України на підставі заяв сторін виконавчого провадження або державного виконавця є неправильним, цим правом наділені органи ДВС, які повинні винести постанову про закінчення виконавчого провадження та на підставі ч. 1 ст. 48, ч. 2 і ч. 3 ст. 49 Закону № 606-ХІV надіслати її до суду або іншого органу (посадовій особі), який її видав.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, а скасування обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

На підставі вищенаведеного суддя приходить до висновку, що ОСОБА_1 за його заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України слід відмовити у відкритті провадження, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 122, 377-1 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження по цивільній справі за його позовомдо ПАТ КБ «Приватбанк», Надвірнянського районного відділу державної виконавчої служби, про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Флоряк Д.В.