Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Коробенка С.В.
при секретарі Семененко А.Д.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві питання про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єлісєєва Ольга Анатоліївна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Голяченко Марія Василівна, Приватне підприємство Адвокатська компанія «Гарант Права» про визнання недійсним договору позики, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -
У вересні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про визнання недійсним укладеного між ними договору позики від 10 березня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою О.А. та зареєстрованого в реєстрі під №300.
В подальшому у зв'язку зі смертю Позивача він був замінений його правонаступниками ОСОБА_5 та ОСОБА_1.
15 вересня 2015 року судом були прийняті зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
Ухвалою від 17 лютого 2017 року зустрічний позов ОСОБА_2 на стадії доповнень був залишений без розгляду у зв'язку з його повторною неявкою у судове засідання. В той же день судом було постановлене рішення про задоволення первісного позову ОСОБА_1, яким визнано недійсним договір позики між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 від 10 березня 2011 року.
В подальшому Апеляційним судом м. Києва ухвала від 17 лютого 2017 року була скасована, справа в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_2 повернута до суду першої інстанції.
Враховуючи, що судове рішення від 17 лютого 2017 за позовними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики від 10.03.2011 залишене в силі, вирішення зустрічного позову можливе лише в порядку, визначеному ст. 220 ЦПК України.
Згідно з п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Суд виходить з того, що усі сторони у справі надавали докази та пояснення з приводу заявленого зустрічного позову, а тому, враховуючи скасування ухвали від 17.02.2017, єдиним процесуальним способом вирішення зустрічного позову на даній стадії є ухвалення додаткового рішення.
Свої зустрічні вимоги ОСОБА_2 мотивує тим, що 10 березня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено Договір позики, згідно з яким ОСОБА_6 отримав у нього в позику суму в розмірі 200000 гривень строком до 11 вересня 2011 року.
Враховуючи, що у встановлений в договорі строк ОСОБА_6 своїх зобов'язань не виконав, ОСОБА_2 просить стягнути з його правонаступників - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 - суму заборгованості з урахуванням пені та штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України (3% річних та втрат від інфляції).
Загальна сума, яка підлягала стягненню з Відповідачів за зустрічним позовом, за розрахунками ОСОБА_8 становила 441623,70 гривень.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 позов підтримав, просив суд його задовольнити.
Представник ОСОБА_1 проти зустрічного позову заперечував, наполягаючи на тому, що рішення суду про визнання недійсним договору позики від 11.03.2011 набрало чинності, а відтак зустрічні вимоги не підлягають задоволенню.
Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2017 року було задоволено позов ОСОБА_1 та визнано недійсним договір позики між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 від 10 березня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою Ольгою Анатоліївною за реєстровим №300.

Зазначене рішення набрало чинності відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 05 квітня 2017 року.

Згідно з ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи, що зустрічні позовні вимоги грунтуються саме на умовах договору, який був визнаний у встановленому порядку недійсним, вони не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, ст.ст. 30, 37, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Постановити додаткове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики від 10 березня 2011 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єлісєєвою Ольгою Анатоліївною за реєстровим №300, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: