АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1571/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Кваша І. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівСіренка Ю. В., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Силікат-1» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати. Просив стягнути з відповідача на його користь 14472,27 грн. нарахованої, але не виплаченої орендної плати за 2014 -2016 роки; стягнути 19151,45 грн. не нарахованої і не виплаченої орендної плати за 2009 - 2013 роки та 16000 грн. моральної шкоди. Розірвати договір оренди земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,4457 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 залишено без руху у зв'язку з недотриманням вимог статей 119,120 ЦПК України. Надано позивачу можливість усунути недоліки позовної заяви в п'ятиденний термін з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 визнано неподаною та повернуто позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, просить ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 червня 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги із слідуючих підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року позовну заяву ОСОБА_6 було залишено без руху, оскільки позовну заяву було подано без додержання вимог викладених у ст. 119,120 ЦПК України, а саме не вказано ціну позову та не надано документ, що підтверджує сплату судового збору. Вказував, що не завірена копія довідки про отримання допомоги по догляду за дитиною - інвалідом жодним чином не вказує на, те яким є майновий стан позивача.

Згідно супровідного листа від 29 травня 2017 року позивачу було направлено копію ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року (а.с.25).

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_6 отримав копію ухвали 01 червня 2017 року (а.с.26).

06 червня 2017 року на виконання ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 травня 2017 року ОСОБА_6 подав клопотання в якому просив звільнити його від сплати судового збору посилаючись на те, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки він здійснює догляд за дитиною - інвалідом (непрацездатного члена сім»ї) та отримує допомогу на дитину - інваліда ОСОБА_7, 2002 року народження, що унеможливлює отримання інших сторонніх доходів. На підтвердження даного факту надав оригінал довідки про отримання допомоги на дитину - інваліда (а.с.32). Також, подав позовну заяву в новій редакції із зазначенням ціни позову.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_6, суд виходив з того, що позивачем на момент постановлення ухвали від 07 червня 2017 року, не були виконані вимоги ухвали від 26 травня 2017 року про залишення позову без руху, а саме не надано квитанцію про сплату судового збору.

За змістом ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожному гарантується право на доступ до правосуддя.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_6 від 01 червня 2017 року, місцевий суд не звернув уваги на викладені ним доводи та не надав належної оцінки доданим до клопотання доказам, а саме оригінал довідки про отримання допомоги на дитину - інваліда від 11 травня 2017 року за № 361 (а.с.32).

Європейський суд з прав людини у справі «Суомінен проти Фінляндії» вказує, що хоча національний суд користується певним правом розсуду, обираючи аргументи і приймаючи докази, він зобов'язаний обґрунтувати свої дії підставами для винесення рішень.

Європейський суд з прав людини також нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»).

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду не може залишатися без змін, підлягає до скасування, а матеріали позовної заяви підлягають направленню до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» про розірвання договору оренди та стягнення орендної плати - скасувати.

Матеріали справи направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :