ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2567/17
Провадження № 2/362/1803/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі Лагуті І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Васильків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною частковою власністю та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з вимогами про визнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_3 на ? частини земельної ділянки, площею 0,06 га, кадастровий № НОМЕР_2, у садовому товаристві «ФІЗИК» на території Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області, що була придбана ним у шлюбі з відповідачем. У визначений законом строк вона звернулась із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом вона не може, оскільки таке право зареєстровано за його дружино, її померлого батька, а тому, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Представник позивача та позивач у судовому засіданні позов підтримали повністю, просили його задовольнити. При цьому, надати будь-які докази на обґрунтування своїх позовних вимог вони не змогли, а саме, щодо обставин продажу квартири померлого в м. Києві та її вартість, та використання від цього коштів на придбання спірної земельної ділянки, та обставині її купівлі заявниці відомі лише зі слів її батька.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні, оскільки позивачем не надано належних доказів того, що чоловік купував спірну земельну ділянку за кошти отримані з продажу квартири.

Крім того, відповідач пояснила, що здійснила придбання спірної земельної ділянки, з метою побудування на ньому житлового будинку з метою вселення до нього її родичів та подальшого проживання лише в ньому, чому її покійний чоловік не заперечував, за свої особисті, та кошти, надані її тіткою, ОСОБА_5, та донькою, ОСОБА_4 Кошти у розмірі 18200 євро та 2070 доларів США були надіслані її дочкою з Республіки Австралія через WesternUnionта UniCreditBank № Q11215629 та переказ коштів № К004J30122 з Лондона.

Вона також зазначила, що у 1998 році вона отримала у спадщину квартиру АДРЕСА_1, яку разом з іншою квартирою АДРЕСА_3 продала, отримавши особисті кошти.

Крім того, вона також працює в КДМШ № 26 викладачем вже 37 років та отримує стабільну заробітну плату, за кошти від продажу квартири АДРЕСА_2, її померлий чоловік, ОСОБА_3, придбав в автосалоні автомобіль марки «ToyotaCamry», 2012 року випуску, за 34 000 доларів США, інша частина використовувалася для спільного проживання. Вона вважає, що думка позивача з приводу набуття спірної земельної ділянку у спільну сумісну власність подружжя є хибною і такою що не підтверджується належними доказами та фактичними обставинами.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до положень ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положеннями ч.1 ст.69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При вирішенні спору щодо поділу спільного майна, поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Положеннями ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

У відповідності до положень ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з положеннями ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як вбачається з положень п.п.22 і 23 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-71 СК України та ст.372 ЦК України.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до ч.ч.2 і 3 ст.325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшень, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до положень ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як вбачається з положень ст.126 ЗК України (що діяв на момент виникнення права спадкодавця на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, про що в книзі реєстрації смертей зроблений актовий запис № 8094, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, видане 17 серпня 2016 року відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 5).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, виданого 30 листопада 1978 року міським палацом новонароджених в м. Києві підтверджується факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Після розлучення з ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 (а.с. 9), та згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_6 від 04 березня 2006 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва (а.с. 10) позивачка змінила прізвище із «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1».

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_7, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відповідач ОСОБА_2 22 квітня 2000 року уклала шлюб із померлим ОСОБА_3 (а.с. 50).

13 вересня 2016 року з заявою № 2048 позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Качельнікова С.В. про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 (а.с. 31), у зв'язку з чим була заведена спадкова справа № 1118/16.

9 листопада 2016 року відповідач також звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою № 3130 про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_3 (а.с. 47).

Згідно Свідоцтва про право власності від 26 грудня 2016 року посвідченого державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Щербиною Я.О., відповідач являється дружиною ОСОБА_3, яка його пережила та спільним сумісним майном подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом,складається з автомобіля марки «ToyotaCamry», 2012 року випуску, державний № НОМЕР_1 (а.с. 65).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 грудня 2016 року підтверджується належність ? частки автомобіля марки «ToyotaCamry», 2012 року випуску, державний № НОМЕР_1, відповідачеві в ? частці спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (а.с. 66).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 грудня 2016 року, ? частка автомобіля марки «ToyotaCamry», 2012 року випуску, державний № НОМЕР_1, від ? частки спадкового майна, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 належить позивачеві (а.с. 68).

У відповідності до постанови державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 6 липня 2017 року, позивачеві було відмовлено в оформлені прав власності на спірну земельну ділянку через її належність відповідачеві та відсутність визначеності її частки її померлому батькові.

Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 листопада 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В., за реєстровим № 1809, відповідач за 20000 доларів США придбала земельну ділянку, площею 0,0600 га, у садовому товаристві «ФІЗИК» на території Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області, кадастровий № НОМЕР_2, цільове призначення для ведення колективного садівництва (а.с. 92).

Згідно наданих відповідачем довідок з місця її роботи «Початковий спеціалізований мистецький заклад «Київська дитяча музична школа № 26» вона дійсно працює у вказаній установі викладачем та отримує стабільну заробітну плату в середньому 70 000 грн. на рік (а.с. 77-82).

Договором дарування квартири від 08 серпня 1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондарук Т.І., за реєстровим № 2360, підтверджується факт отримання відповідачем вдар квартири АДРЕСА_1 (а.с. 83), яка

За договором купівлі-продажу від 25 січня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маліховою О.В., за реєстровим № 190, відповідач продала належну їй квартиру АДРЕСА_3

Факт отримання відповідачем коштів від своєї дочки підтверджується відповідними квитанціями про направлення коштів та банківськими заявами про видачу готівки (а.с. 84-91).

Таким чином, з огляду на зібрані у справі докази суд вважає, що позивачем не доведене співучасть її померлого батька у купівлі спірної земельної ділянки та її придбання не за особисті кошти відповідач, а тому, підстав для задоволення позову відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 377 ЦПК України, ст.ст. ст. ст. 1-11, 57 - 61, 64, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.