Справа № 298/719/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 травня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого-судді: Мацунича М.В.,

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря: Волощук В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду від 11 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування ОСОБА_4 районної державної адміністрації про усунення перешкоду в користуванні житловим будинком, встановлення порядку користування житловим будинком, і зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

встановила:

ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3, в якому після його остаточного уточнення, просила суд: 1) зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні житловим будинком за адресою смт. В.Березний, вул. Чапаєва, 20; 2) визначити наступний порядок користування даним будинком: - виділити в користування ОСОБА_2 житлову кімнату 1, площею 12,9 кв.м., житлову кімнату 2, площею 10,8 кв.м., які відображені в технічному паспорті, - виділити в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житлову кімнату 3, площею 20,3 кв.м. та житлову кімнату 4 площею 20,1 кв.м., - інші приміщення і надвірні споруди залишити в спільному користуванні; 3) зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повернути їй пральну машину; 4) зобовязати ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перенести холодильник з кімнати в коридор жилого будинку; 5) стягнути з відповідачів в солідарному порядку 20 000 грн. моральної шкоди. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником жилого будинку за адресою смт. В.Березний, вул. Чапаєва, 20. У даному будинку також проживають відповідачі з їхніми малолітніми дітьми. Однак, відповідачі систематично порушують правили співжиття, не дають їй можливості повноцінно користуватися її майном, в тому числі, побутовими приладами. За таких обставин, посилаючись на норми ст.ст. 316, 316, 391 і 405 ЦК України, просила задовольнити позов.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 11.11.2016 року даний позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкод у користуванні житловим будинком за адресою смт. В.Березний, вул. Чапаєва, 20. Визначено наступний порядок користування даним будинком: - виділено в користування ОСОБА_2 житлову кімнату 1, площею 12,9 кв.м., житлову кімнату 2, площею 10,8 кв.м., які відображені в технічному паспорті; - виділено в користування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житлову кімнату 3, площею 20,3 кв.м. та житлову кімнату 4 площею 20,1 кв.м.; - інші приміщення і надвірні споруди залишити в спільному користуванні. Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 пральну машину. Зобовязано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перенести холодильник з кімнати в коридор жилого будинку.

На дане судове рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що позивачкою вибрано невірний спосіб захисту щодо виділення в користування кімнат, оскільки такий спір може мати місце лише між співвласниками будинку. Вказує, що ОСОБА_2 не доведено факту здійснення ними перешкод у користуванні майном. Також посилається на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою смт. В.Березний. вул. Чапаєва, 20 (а.с.5, 6).

У даному будинку також проживають ОСОБА_1, ОСОБА_3 з їх трьома неповнолітніми дітьми (а.с.12).

Згідно акту комісії ОСОБА_4 селищної ради від 13.08.2014 року за результатами обстеження зазначено, що між сторонами наявна суперечка з приводу користування побутовими приладами, а також житловою та нежитловою площею будинку (а.с.9).

ОСОБА_4 селищної ради від 22.0.82014 року повідомлено ОСОБА_2 про те, що за результатами обстеження з членами родини було проведено бесіду про недопущення перешкоджання їй у користуванні побутовою технічкою, житловою та нежитловою площею, оскільки вона є власником будинку (а.с.10).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на приписи ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не може повністю погодитись колегія, суддів виходячи з наступного.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільного права. При цьому такий перелік не є вичерпним позаяк суд може захистити право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

При цьому обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права має бути передбачений законом (чи випливати з нього) або договором. Також, такий спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто, має призводити до відновлення порушеного права.

У даному випадку, ОСОБА_2 ставить питання про встановлення порядку користування житловим будинком. В той же час, вирішення такого спору можливе між співвласниками будинку (ч. 3 ст. 358 ЦК України). Разом з тим, сторони по справі не являються співвласниками будинку, ОСОБА_2 є одноособовим власником такого та може на власний розсуд користуватися будь-яким приміщенням у ньому.

Тобто, встановлення порядку користування майном шляхом виділення конкретних приміщень, не є в даному випаду належним способом захисту, оскільки такий не ґрунтується на законі та не може вважатися ефективним. У разі створення членами родини якихось перешкод власнику майна, останній вправі предявити негаторний позов (ст. 391 ЦК України), і саме в такий спосіб може бути відновлено порушене право.

За таких обставин, у задоволенні вимог про встановлення порядку користування житловим будинком слід, відмовити.

Щодо вимог про зобовязання повернути пральну машину та перенести холодильник, то такі задоволенню не підлягають оскільки не підтверджені жодними доказами.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо задоволення позовної вимоги про зобовязання не чинити перешкод у користуванні майном.

Так, вищезазначеним актом та листом ОСОБА_4 селищної ради підтверджено факт створення відповідачами певних перешкод позивачу у користуванні належним йому майном, а відтак останній вправі ставити питання про усунення таких перешкод, в порядку ст. 391 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги даного висновку суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню лише в частині задоволених позовних вимог про встановлення порядку користування житловим будинком, і зобовязання вчинити певні дії.

А звідси, керуючись ст. 16 ЦК України, та нормами статей 10, 60, 307, 309, 313, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд,

рішив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, задоволити частково.

Рішення Великоберезнянського районного суду від 11 листопада 2016 року в частині задоволених позовних вимог про встановлення порядку користування житловим будинком, і зобовязання вчинити певні дії, скасувати, ухваливши із цих позовних вимог нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування ОСОБА_4 районної державної адміністрації про встановлення порядку користування житловим будинком, і зобовязання вчинити певні дії.

У решті позовних вимог, рішення суду першої інстанції, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді