Справа № 530/898/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

28.07.2017 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Водолага А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зіньків Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

30 червня 2017 року позивач, ОСОБА_1, звернулась в Зіньківський районний суд Полтавської області з позовом до відповідача, Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги мотивовані тими обставинами, що прийнявши спадщину за заповітом після смерті своєї матері, ОСОБА_2, яка померла 20 грудня 2007 року, позивач не може оформити перехід права власності на земельну ділянку, із-за відсутності прнавовстановлювального документа.

В судове засідання сторони не зявились, від них надійшли заяви в яких, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, а відповідач, Шилівська сільська рада Зіньківського району Полтавської області не заперечує проти позовних вимог, просять суд справу розглянути за їх відсутності.

Суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.197 ЦПК України.

Суд, прийнявши до уваги письмові заяви сторін, вивчивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено: 20 грудня 2007 року у віці 55 років померла мати ОСОБА_1, ОСОБА_2, про що 21 грудня 2007 року у Відділі РАЦС Чорноморського РУЮ АР Крим зроблено відповідний актовий запис №241 та видано свідоцтво про смерть серії I-АП №099224.

За останнім місцем постійного проживання ОСОБА_2: вул. Леніна, (після зміни назви вул.. Центральна) 30, село Шилівка, Зіньківський район, Полтавська область, відкрилася спадщина. На час відкриття спадщини разом з ОСОБА_2 постійно проживала її дочка, ОСОБА_1.

01 червня 2005 року ОСОБА_2, заповідальним розпорядженням посвідченим ОСОБА_3, секретарем Шилівської сільської ради, Зіньківського району, Полтавської області, за реєстром №64, все своє майно, яке належатиме їй на день смерті, заповіла ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Спадкова справа на майно померлої ОСОБА_2, заведена за №382-2012 у Зіньківській державній нотаріальній конторі.

23 грудня 2012 року у спадковій справі №382-2012 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок по вулиці Леніна, 30, села Шилівка Зіньківського району Полтавської області, за реєстровим №2392. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 10 січня 2014 року, яке набрало законної сили 21 січня 2014 року, за ОСОБА_1 визнано право власності за заповітом на земельну ділянку площею 2.50 га, право на яку належало померлій ОСОБА_2.

Крім майна, на яке видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та майна щодо якого ухвалено судове рішення, до складу майна охопленого заповітом входить право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 1.5999 га, кадастровий номер :00:042:0107, що розташована на території Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, яка належала померлій згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №235007, виданого 15 жовтня 2006 р., зареєстрованого за №91.

З правового висновку зробленого Верховним Судом України у справі № 6-3095цс15 постанова від 6 липня 2016 року слідує, що особа яка вчасно прийняла спадщину у спосіб встановлений законом, є власником спадкового майна, має право володіти й користуватися ним, проте через відсутність реєстрації такого права обмежена у праві розпорядження належним їй майном.

16 червня 2017 року ОСОБА_5, державний нотаріус Зіньківської ДНК, відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку на тій підставі, що відсутній правовстановлюючий документ, який засвідчує право власності спадкодавця на майно.

Про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріус винесла постанову №646/02-31. Постанову нотаріуса ОСОБА_1 не оскаржувала, так як постанова винесена відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України, ст. 49 Закону України «Про нотаріат».

Згідно Звіту про грошову оцінку №1958679_22062017_LA170622-003 земельної ділянки площею 1.5999 га, її грошова оцінка складає суму 47197,05 грн.,з якої визначено ціну позову та сплачено судовий збір 640,00 грн.згідно п.1.1. ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», який зараховано на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України.

Обставини наявності у ОСОБА_1 права на спадкування за заповітом складеним ОСОБА_2, прийняття позивачем спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2, відмова ОСОБА_4 від спадщини, оформлення спадкових прав, встановлені судовим рішенням від 10 січня 2014 року, яке має преюдиційне значення при вирішенні цієї справи, тому не потребують доведенню.

Згідно ст. 328 , п. 11, ч.1 ст. 346 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадщина здійснюється за заповітом або за законом, до складу якої входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами норм ст.1225 ЦК України та п. г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини без зміни її цільового призначення.

Статтею 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 8) ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

В Україні юрисдикційну функцію щодо оформлення спадкових прав виконує нотаріат. В тім, суб'єктивне право позивача на успадкування права власності на земельну ділянку перебуває у невизнаному стані по причині, що втрачено правовстановлювальний документ на земельну ділянку. Вказана обставина не дозволяє позивачу через органи нотаріату оформити спадкові права на нерухоме майно та здійснити реєстрацію речового права на нього. Так як суд здійснює правозахисну функцію, а нотаріат в даному випадку - правоохоронну, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо визнання права власності на земельну ділянку.

Судом не встановлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси третіх осіб.

Судові витрати покласти на позивача.

Враховуючи вищевикладене відповідно до ст.ст. 197, 214- 216, 223 ЦПК України, суд,- в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку площею 1.5999 га, кадастровий номер :00:042:0107, що розташована на території Шилівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області, цільове призначення (використання) для ведення особистого селянського господарства та належала померлій ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №235007, виданого 15 жовтня 2006 р., зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №91.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення направити сторонам.

СуддяОСОБА_6