АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 626/783/17 Головуючий суддя І інстанції Дудченко В. О.
Провадження № 22-ц/790/5955/17 Суддя доповідач Кружиліна О.А.
Категорія: Спори, що виникають із земельних правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Бровченка І.О., Кіся П.В.,

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 08 вересня 2017 року

за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Реєстраційна служба Красноградського районного управління юстиції про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

29 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ПП ОСОБА_2, в якому просив визнати недійсним договір оренди №2 від 08 грудня 2016 року земельної ділянки площею 17,0943 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, укладений між ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_2 та зобов'язати ПП ОСОБА_2 повернути земельну ділянку власнику.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, виданим Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445, він є власником земельної ділянки загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

19 грудня 2011 року ним було видано довіреність ОСОБА_3, посвідчену приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., відповідно до якої він доручив право посвідчити договори оренди вищевказаної земельної ділянки чи його розірвання в приватному, державному чи іншому підприємстві чи фізичній особі, оскільки перебував в тяжкому матеріальному становищі. На підставі усної домовленості передача земельної ділянки фактично мала забезпечити виконання укладеного між ними договору позики від 19 грудня 2011 року.

Восени 2016 року він звернувся до ОСОБА_3 з проханням дострокового розірвання договору позики, шляхом повернення коштів, та просив повернути видану ним довіреність і правовстановлюючі документи на вищевказану земельну ділянку, але отримав відмову.

03 лютого 2017 року в п'ятому випуску місцевої газети «Вісті Красноградщини» ним було опубліковано оголошення про втрату Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, виданого Красноградською районною державною адміністрацією, 30 серпня 2002 року за №445, натомість, в цій же газеті (випуск №9, за 03 березня 2017 року), ОСОБА_5 було опубліковано спростування і вказано, що вищезгаданий Державний акт не втрачено, а земельна ділянка знаходиться в довгостроковій оренді.

На неодноразові прохання надати належний йому примірник договору оренди, ОСОБА_3 відмовлявся його надати, тому він звернувся до Реєстраційної служби Красноградського районного управління юстиції з заявою про надання інформації щодо наявності зареєстрованих на його ім'я договорів оренди земельної ділянки. В результаті чого йому було видано копію договору оренди землі №2 від грудня 2016 року, з якого вбачається, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди належної йому земельної ділянки на строк 15 років, а відповідач сплачує до 31 грудня поточного року орендну плату в розмірі 31 697 грн 67 коп.

24 березня 2017 року приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І. дію довіреності від 19 грудня 2011 року було припинено.

Отже, на думку позивача, ОСОБА_3 від його імені, але без його відома, уклав договір оренди землі з відповідачем ОСОБА_2 в своїх інтересах, а не в інтересах довірителя та разом з відповідачем усунули його від участі у визначені суттєвих умов договору оренди, розміру орендної плати та строку дії договору, що і викликало необхідність звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 08 вересня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмоелно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушенням судом норм матеріального та процесуального права, суд не надав належної правової оцінки його доводам стосовно того, що ОСОБА_3, діючи на підставі виданої ним довіреності, не надав відомостей про хід виконання його доручення та укладаючи оспорюваний договір оренди землі із ПП ОСОБА_2, діяв у власних інтересах, а не в його інтересах як довірителя, що прямо заборонено частиною 3 статті 238 ЦК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. суд першої інстанції виходив з вимог статей 203, 237, 224, 248, 249, 628 ЦК України та тих обставин, що договір оренди землі від 08 грудня 2016 року укладено в період дії довіреності та в межах наданих нею повноважень, у зв'язку з чим посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 не мав повноважень на укладання договору оренди з ПП ОСОБА_2 є безпідставними, так як повноваження ОСОБА_3 підтверджені довіреністю у відповідності до положень статті 244 ЦК України.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 17,0943 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданим Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445.

19 грудня 2011 року ОСОБА_1 видав довіреність ОСОБА_3, посвідчену приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., відповідно до якої він уповноважив останнього бути його представником з усіма необхідними повноваженнями в будь-яких органах, установах чи організаціях незалежно від їх підпорядкування чи форм власності, а саме орендувати земельну ділянку в розмірі 17,0943 га, що належить на підставі Державного акту НОМЕР_2, виданого Красноградською районною державною адміністрацією 30 серпня 2002 року за №445, та кадастровий номер НОМЕР_1, і одержувати сільськогосподарську продукцію чи гроші згідно цього Державного акту на право власності на земельну ділянку, з правом посвідчити договори оренди земельної ділянки чи його розірвання в приватному, державному чи іншому підприємстві чи фізичній особі, а також одержувати необхідні документи, подавати заяви, підписувати їх, одержувати продукцію чи гроші згідно договору оренди земельної ділянки, розписуватись за нього та виконувати інші дії, пов'язані з даною довіреністю. Довіреність видана строком на 20 років і дійсна до 19 грудня 2031 року.

08 грудня 2016 року, ОСОБА_3 уклав договір оренди землі № 2 з ОСОБА_2, а 10 грудня 2016 року була укладена додаткова угода до цього договору.

Відповідно до умов вказаного договору та додаткової угоди ОСОБА_3, діючий на підставі довіреності, посвідченої 19 грудня 2011 року приватним нотаріусом Зачепилівського районного нотаріального округу Харківської області Тютькіною А.І., від імені та в інтересах ОСОБА_1, уклав договір оренди земельної ділянки з ОСОБА_6, яка належить ОСОБА_1, строком на п'ятнадцять років.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки до договору оренди земельної ділянки від 08 грудня 2016 року вказана земельна ділянка була фактично передана ОСОБА_3 ОСОБА_7

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 28 лютого 2017 року договір оренди землі від 08 грудня 2016 року було зареєстровано приватним нотаріусом Мошковою Н.О. - індексний номер витягу №81408874, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 233.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 24 березня 2017 року довіреність на ім'я ОСОБА_3 була скасована в цей же день, про що свідчить Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей.

Згідно зі статтею 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до статті 244 ЦК України на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їх третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність (частина 1 статті 249 ЦК України).

Статтями 3, 627 ЦК України визначено свободу договору, а саме відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судовим розглядом встановлено, що на момент укладання договору оренди землі, тобто 08 грудня 2016 року ОСОБА_3 діяв межах наданих йому повноважень ОСОБА_1 на його укладання і в межах строків дії довіреності, державна реєстрація даного договору оренди також відбулася в межах цих строків та повноважень (28 лютого 2017 року), а відкликання довіреності відбулося тільки 24 березня 2017 року.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що посилання ОСОБА_1 на те, що ОСОБА_3 не мав повноважень на укладання договору оренди з ПП ОСОБА_2 є безпідставними.

Доводи позивача про те, що він був необізнаний щодо укладеного договору оренди належної йому земельної ділянки, а саме: він був усунений від участі у визначенні умов договору, розміру орендної плати та строку його дії, що не відповідає його інтересам і порушує його права, - також спростовуються довіреністю, якою він уповноважив ОСОБА_3 на укладання усіх дозволених законом угод по управлінню та розпорядженню цією земельною ділянкою, в тому числі й укладати договір оренди належної йому земельної ділянки, окрім права відчуження,

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не вбачає.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 08 вересня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді І.О. Бровченко

П.В. Кісь