Справа №644/4584/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2017 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді Сітало А.К.,

за участю секретарів: Жигуна О.А., Лазарєвої М.Ю., Трач М.В.,

відповідача - ОСОБА_1,

представників відповідача: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" загальну заборгованість за кредитним договором у розмірі 2526339,13 (два мільйони п'ятсот двадцять шість тисяч триста тридцять дев'ять) гривень 13 копійок та витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідно до умов кредитного договору № CL506-702/402/2007 від 12 листопада 2007 року з додатковими договорами, укладеного між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 останньому був наданий кредит в розмірі 23400 швейцарських франків. Датою остаточного повернення кредиту було визначено 12.11.2014 року. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен був здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Згідно п. 1.9.1 Кредитного договору банк мав право вимагати від боржника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за кредитним договором.

Своєчасно зобов'язання боржником за кредитним договором виконані не були. Боржником порушені передбачені кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків. Станом на 16.02.2015 р. заборгованість боржника за кредитом становить 18545,31 (вісімнадцять тисяч п'ятсот сорок п'ять) швейцарських франка 31 цент, що в еквіваленті становить 515672,74 (п'ятсот п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 74 копійки. Заборгованість по відсоткам станом на 16.02.2015 р. становить 993,50 (дев'ятсот дев'яносто три) швейцарських франка 50 центів, що в еквіваленті становить 27625,36 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять п'ять) гривень 36 копійок.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно зі ст. 530 ЦК України - зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк, а якщо строк визначений моментом вимоги, то протягом семи днів з моменту отримання вимоги кредитора.

Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, станом на 16.02.2015 р. становить 1983041,03 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят три тисячі сорок одна) гривня 03 копійки.

Таким чином, загальна сума заборгованості боржника за кредитним договором станом на 16.02.2015 р. становить 2526339,13 (два мільйони п'ятсот двадцять шість тисяч триста тридцять дев'ять) гривень 13 копійок.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі - продажу кредитного портфелю б/н, відповідно до п.3.3 якого, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу. Перелік договорів, за якими ПАТ «ОТП Банк» відступив зазначені права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» міститься у Додатку до договору купівлі - продажу кредитного портфелю б/н, в якому за порядковим № 1078 зазначений кредитний договір укладений із боржником.

Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку. В матеріалах справи наявні заяви від представників позивача з проханням про задоволення позовних вимог та проведення розгляду справи за їх відсутності.

В письмових поясненнях представника позивача ОСОБА_4, крім обставин на які він посилається в обґрунтування позову зазначено, що додатковим договором № 1 від 12.03.2009 р. до Кредитного договору № CL506-702/402/2007 від 12 листопада 2007 року зобов'язання було змінено у зв'язку із необхідністю реструктуризації боргу, тобто було встановлено новий порядок (графік) виконання зобов'язань за кредитним договором.

Додатковим договором № 2 від 11.11.2009 р. до кредитного договору було також змінено порядок виконання зобов'язання та відбулась зміна відсоткової ставки на 8.99 % річних.

В останнє кошти на погашення боргу вносилися боржником 12.08.2010 р., що відображено у розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16.02.2015 р.

Відповідно до графіку до додаткового договору № 2 від 11.11.2009 року останній платіж необхідно було здійснити 12.11.2014 р. тобто позивач звернувся за захистом свого права в межах строку позовної давності.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен був здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

З приводу посилань відповідача та його представників на наявність рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова про визнання кредитного договору недійсним, вказав що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.02.2015 р. воно було скасовано - справа № 2029/2-373/11, провадження 22 ц/790/671/15.

З приводу вилучення автомобіля на підставі виконавчого напису, представник позивача зазначив, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 07.02.2012 р. по справі № 2-363/11 виконавчий напис було скасовано, про що відомо відповідачу.

Відповідач та його представники проти задоволення позову заперечували з підстав зазначених у письмових запереченнях. У запереченнях посилалися на те, що позивачем невірно обчислена сума заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 23400 швейцарських франків на придбання автомобіля марки Mitsubishi Lanser. Одночасно з укладенням цього договору, був укладений договір про кредитування поточного рахунку (овердрафт), який був відкритий на ім'я відповідача. Відкриття поточного рахунку та подальше його кредитування необхідно було для надання кредитних коштів, оскільки на той час ЗАТ «ОТП Банк» не мав права здійснювати валютне кредитування, гроші у гривневому еквіваленті перераховувалися на поточний рахунок відповідача. Відповідач у свою чергу повинен був повертати кредит у гривні за офіційним курсом НБУ швейцарського франку до гривні, а банк, у свою чергу, конвертував гривню у швейцарський франк, при цьому за всі ці банківські послуги відповідачем сплачувалася комісійна винагорода Банку. Таким чином, всупереч п. 1.11.1 Кредитного договору, розрахунки здійснювались не у валюті кредитування, а у гривневому еквіваленті.

Відповідач, на виконання умов договору, своєчасно та належним чином, виконував взяті ним зобов'язання за кредитним договором протягом двох років. Протягом цього часу відповідач щомісячно вносив кошти у сумі, яка перевищувала обов'язковий щомісячний платіж. Проте, у розрахунку позивача цього не відображено. З настанням світової економічної кризи, наслідком якої стало знецінення гривні та більш ніж у двічі зростання курсу швейцарського франку до гривні, відповідач звернувся до банку із проханням щодо викладення графіку платежів у іншій редакції для розстрочки сплати кредиту із встановленням обовязкового щомісячного платежу у меншому розмірі.

Після звернення до банку із заявою про реструктуризацію боргу, шляхом надання кредитних канікул, між сторонами 12.03.2009 було укладено додаткову угоду, призначено обов'язковий мінімальний щомісячний платіж у розмірі 200 швейцарських франків на місяць, але при цьому, не зважаючи на неодноразові вимоги відповідача графік погашення кредиту до цього договору наданий не був. Таким чином,

відповідач , сплачуючи вказану суму щомісячно не міг знати яка з цих грошових сум йде на

погашення кредиту, а яка - на погашення процентів.

Також, 11 листопада 2009 року між сторонами договору було укладено додаткову угоду про реструктуризацію боргу, при цьому був наданий графік платежів і, відповідно до цього графіку, відповідачем виконувались кредитні зобов'язання.

Відповідач протягом усього часу кредитних відносин з банком, добросовісно відносився до своїх боргових зобов'язань, про що свідчить розрахунок наданий банком, станом на 08.12.2010 року. Крім того, про добросовісність відповідача свідчать копії заяв, з яких вбачається, що у разі виникнення у нього фінансових труднощів, він письмово звертався до банку із заявами про надання дозволу на одноразове перенесення дати виконання боргових зобов'язань.

09 вересня 2010 року, у зв'язку з тим, що внаслідок скрутного матеріального становища, що було викликане знеціненням гривні, відповідач прострочив виконання зобов'язань за графіком, предмет застави - автомобіль Mitsubishi Lanser був вилучений у нього банком силовим методом на підставі виконавчого напису нотаріуса, про існування якого відповідач не мав уявлення. Одночасно з цією подією, був заблокований рахунок, на який здійснювалося погашення кредиту, тобто відповідач не мав можливості продовжувати виконувати свій грошовий обов'язок.

Відразу після цього, «ОТП Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом, а відповідач із зустрічним позовом про визнання споживчого валютного кредиту недійсним.

Як було з'ясовано після отримання даного позову, 12 листопада 2010 року, під час розгляду справи про визнання споживчого кредиту недійсним, між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, до складу якого входило і право вимоги по кредитному договору, укладеному між сторонами за цим позовом. При цьому ані ОСОБА_1 ані суду, що розглядав питання про визнання договору недійсним, не було повідомлено про відступлення права вимоги за цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою стороною внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інакше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

За результатами розгляду справи про визнання валютного кредитного договору недійсним, заочним рішенням суду від 21.07.2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, кредитний валютний договір № CL506-702/402/2007 від 12 листопада 2007 року визнаний недійсним. Ухвалою суду від 26.12.2011 року заяву ПАТ «ОТП Банк» про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України , уразі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановляння ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач по справі не скористався своїм правом на оскарження заочного рішення в апеляційному порядку. Таким чином, рішення про визнання кредитного договору набрало законної сили, кредитний договір був визнаний недійсним, а тому відповідач не зобов'язаний був виконувати його умови.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

При намаганні повернути банку недоплачене тіло кредиту, відповідач з'ясував, що рахунок, на який він вносив кошти для погашення кредиту, продовжує бути заблокованим. На початку лютого 2015 року ПАТ «ОТП Банк», який з листопада 2010 року не є стороною кредитного договору № CL506-702/402/2007 від 12 листопада 2007 року, звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на заочне рішення суду від 21.07.2011 року. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Безпосередньо після ухвалення апеляційним судом рішення, новий кредитор - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду із позовом, яким просить стягнути заборгованість за кредитним договором.

Що стосується нарахування пені, відповідач не визнає позову у цій частині у повному обсязі, враховуючи наступне.

Цивільний Кодекс України визначає пеню, як вид неустойки за порушення боржником зобов'язань за договором.

Як вже зазначалося вище, заочним рішенням 21.07.2011 року кредитний договір був визнаний недійсним, ухвалою суду від 26.12.2011 року у перегляді заочного рішення було відмовлено. Протягом тривалого часу, а саме - з 26.12.2011 року до початку 2015 року, тобто більше трьох років банк не використав своє право на апеляційне оскарження заочного рішення суду. Тобто, протягом всього цього часу кредитний договір не діяв, відповідач не мав зобов'язань щодо сплати за цим договором будь-яких платежів.

Таким чином, у діях відповідача протягом трьох років не було будь-яких порушень зобов'язань за кредитним договором, оскільки його дія була припинена з 26.12.2011 року та до 2015 року не поновлювалася.

Крім того, вимога про стягнення тіла кредиту з процентами, так і вимога про стягнення з відповідача пені може бути пред'явлена лише протягом строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до положень ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідається або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Банк з 26.12.2011 року (дата відмови у перегляді заочного рішення) для захисту своїх порушених прав повинен був або скористатися правом на апеляційне оскарження рішення суду, або, якщо він не бажає користуватися цим правом, повинен був вимагати у відповідача повернення отриманих за договором кредиту сум.

Але, жодним зі способів захисту свої прав ані Банк, ані новий кредитор у кредитному договорі, протягом більш ніж трьох років не скористалися.

Крім того, у відповідності до договору купівлі - продажу кредитного портфелю від 12.11.2010 року, до позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права вимоги щодо сплати загальної суми заборгованості за кредитними договорами, яка включає основну суму боргу, проценти, та усі штрафні санкції. Позивач, який після отримання даних

прав, мав право на звернення до відповідача із вимогами про стягнення боргу, процентів та пені, таким своїм правом також не скористався.

Відповідно до ст. 262 ЦК України, заміна сторони у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позивачем було пропущено строк позовної давності щодо звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому це є підставою для відмови у позові в цій частині.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № CL506-702/402/2007 від 12 листопада 2007 року з додатковими договорами, укладеного між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 останньому був наданий кредит в розмірі 23400 швейцарських франків. Датою остаточного повернення кредиту було визначено 12.11.2014 року. Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен був здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Згідно п. 1.9.1 Кредитного договору банк мав право вимагати від боржника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за кредитним договором.

Своєчасно зобов'язання боржником за кредитним договором виконані не були. Боржником порушені передбачені кредитним договором терміни погашення кредиту та відсотків. Станом на 16.02.2015 р. заборгованість боржника за кредитом становить 18545,31 (вісімнадцять тисяч п'ятсот сорок п'ять) швейцарських франка 31 цент, що в еквіваленті становить 515672,74 п'ятсот п'ятнадцять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 74 копійки. Заборгованість по відсоткам станом на 16.02.2015 р. становить 993,50 (дев'ятсот дев'яносто три) швейцарських франка 50 центів, що в еквіваленті становить 27625,36 (двадцять сім тисяч шістсот двадцять п'ять) гривень 36 копійок.

У відповідності зі ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, згідно зі ст. 530 ЦК України - зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк, а якщо строк визначений моментом вимоги, то протягом семи днів з моменту отримання вимоги кредитора.

Відповідно до п. 4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочки. Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, станом на 16.02.2015 р. становить 1983041,03 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят три тисячі сорок одна) гривня 03 копійки.

Додатковим договором № 1 від 12.03.2009 р. до Кредитного договору № CL506-702/402/2007 від 12 листопада 2007 року зобов'язання було змінено у зв'язку із необхідністю реструктуризації боргу, тобто було встановлено новий порядок (графік) виконання зобов'язань за кредитним договором.

Додатковим договором № 2 від 11.11.2009 р. до кредитного договору було також змінено порядок виконання зобов'язання та відбулась зміна відсоткової ставки на 8.99 % річних.

В останнє кошти на погашення боргу вносилися боржником 12.08.2010 р., що відображено у розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16.02.2015 р.

Відповідно до графіку до додаткового договору № 2 від 11.11.2009 року останній платіж необхідно було здійснити 12.11.2014 р. тобто позивач звернувся за захистом свого права в межах строку позовної давності.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен був здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Свою незгоду із розрахунком заборгованості за кредитом, наданим суду позивачем , відповідач нічим не підтвердив, свого розрахунку не надав.

З приводу посилань відповідача на наявність рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова про визнання кредитного договору недійсним, суд зазначає що рішенням Апеляційного суду Харківської області від 11.02.2015 р. воно було скасовано - справа № 2029/2-373/11, провадження 22 ц/790/671/15.

З приводу вилучення автомобіля на підставі виконавчого напису, суд зазначає, що відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 07.02.2012 р. по справі № 2-363/11 виконавчий напис було скасовано, про що відомо відповідачу.

Таким чином, загальна сума заборгованості боржника за кредитним договором станом на 16.02.2015 р. становить 2526339,13 (два мільйони п'ятсот двадцять шість тисяч триста тридцять дев'ять) гривень 13 копійок.

12 листопада 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі - продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до п.3.3 якого, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу. Перелік договорів, за якими ПАТ «ОТП Банк» відступив зазначені права ТОВ «ОТП Факторинг Україна» міститься у Додатку до договору купівлі - продажу кредитного портфелю б/н, в якому за порядковим № 1078 зазначений кредитний договір укладений із відповідачем.

На підставі викладеного вище, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати понесені останнім при зверненні до суду та підтверджені платіжними дорученнями, а саме 4343 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 88, 209, 212 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530,554, 610, 611, 651, 1054, 1050 ЦК України, суд -

в и р и ш і в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором -задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором № CL506-702/402/2007 від 12.11.2007 року у розмірі 2 526 339 (два мільйони п'ятсот двадцять шість тисяч триста тридцять дев'ять) грн. 13 (тринадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4343 (чотири тисячі триста сорок три) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.

Суддя: А.К. Сітало