Справа № 316/1544/17
Провадження № 2-о/316/71/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області

у складі головуючого судді: Вільямовської Н.О.,

за участю секретаря: Рябуха О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа- Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області, про встановлення факту перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, зазначивши, що 03 серпня 2002 року уклала шлюб з ОСОБА_2 28 червня 2017 року ОСОБА_2 помер.

ЇЇ чоловіку було встановлено причинний зв'язок настання смерті з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На час смерті чоловіка заявник була непрацездатним членом сім'ї, оскільки досягла пенсійного віку, та перебувала фактично на утриманні чоловіка. Факт перебування на утриманні чоловіка частково підтверджується довідками про отримання пенсії. Так, відповідно до довідки № 804, виданої Енергодарським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.09.2017р., ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком за Списком № 2 при повному стажі у розмірі 2145,27 грн., а чоловік відповідно до довідки № 805, виданої Енергодарським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.09.2017 року, по день смерті 28.06.2017 року отримував пенсію за віком у розмірі 3345,60 грн. Тобто, це свідчить про те, що основним джерелом ведення домашнього господарства була пенсія чоловіка, оскільки вона значно вище за її пенсію.

Коли ОСОБА_1 завернулася до Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради для отримання одноразової допомоги, їй усно було повідомлено, що вона повинна в судовому порядку встановити факт перебуванню на утриманні свого чоловіка.

В судовому засіданні ОСОБА_1 викладені у заяві вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила вищевикладені обставини.

Представник заінтересованої особи- УПСЗН Енергодарської міської ради Запорізької області за довіреністю ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надавши через канцелярію суду заяву про слухання справи у її відсутність, проти задоволення заяви не заперечує (а.с. 23).

Допитана у якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що з сімєю ОСОБА_1 знайома приблизно з 2004-2005 року. Їй відомо, що протягом всього часу сумісного проживання утриманням сімї займався ОСОБА_2, оскільки його пенсія більша за пенсію заявниці.

Вислухавши пояснення заявниці, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 03 серпня 2002 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).

28 червня 2017 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

ОСОБА_2 було встановлено причинний зв'язок настання смерті з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується експертним висновком Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України № 5091 від 08.09.2017 року (а.с. 12).

На час смерті чоловіка ОСОБА_1 була непрацездатним членом сім'ї, оскільки досягла пенсійного віку, та перебувала фактично на утриманні чоловіка, підтверджується довідками про отримання пенсії. Так, відповідно до довідки № 804, виданої Енергодарським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.09.2017р., ОСОБА_1 отримувала пенсію за віком за Списком № 2 при повному стажі у розмірі 2145,27 грн., а чоловік відповідно до довідки № 805, виданої Енергодарським об'єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.09.2017 року, по день смерті 28.06.2017 року отримував пенсію за віком у розмірі 3345,60 грн. (а.с. 13, а.с. 13 звор. бік). Тобто, це свідчить про те, що основним джерелом ведення домашнього господарства була пенсія чоловіка.

Відповідно до статті 13 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за:

1) пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

2) втрату годувальника, якщо його смерть пов'язана з Чорнобильською катастрофою;

3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім'ї у зв'язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

Розділ V вищезазначеного закону передбачає соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, загальні компенсації та пільги. А саме, статтею 19 передбачено, що компенсації та пільги, встановлені в даному розділі, стосуються всіх громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до встановлених категорій.

Згідно до ст.48 ЗУ «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а також до Постанови КМУ від 17.08.2002р. № 1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги» та Постанови КМУ від 14.05.2015р. № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали інвалідами внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім'ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, дітям-інвалідам, інвалідність яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою. Компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку про виплати одноразової, компенсації за шкоду,заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, одноразова компенсація у зв'язку з втратою годувальника, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім'ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, з якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Пунктом 9 цього ж порядку передбачено, що особам, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших законодавчих актів і визнані учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виплата одноразової компенсації за шкоду, заподіяну здоров'ю, або сім'ям у зв'язку з втратою годувальника здійснюється відповідно до одного із таких законодавчих актів залежно від причин заподіяння шкоди здоров'ю або смерті годувальника,

Належність до непрацездатних осіб та членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії І (із вкладкою); свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв'язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

Згідно до статті 52 цього закону компенсація у разі втрати годувальника призначається на кожного непрацездатного члена сім'ї, який бус на його утриманні, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Право на щомісячну компенсацію в разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи мають непрацездатні члени сім'ї годувальника, які були на його утриманні. При цьому дітям щомісячна компенсація призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Члени сім'ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст.37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї, померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Непрацездатними членами сім'ї, вважаються:

а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки- за умови, якщо вони не мають працездатних батьків;

б)батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

в) один з батьків, або чоловік (дружина), або дід, бабуся, брат чи сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) зайнятий доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8 років, і не працює;

г) дід і бабуся - в разі відсутності осіб, які за законом зобов'язані їх утримувати.

Відповідно до ст. 38 вищезазначеного закону члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Діючим законодавством України передбачено також і інші пільги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п. 8 постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (із змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини тощо, якщо допомога, яка надавалась була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. При цьому, одержання заявником, зокрема, пенсії або інших доходів, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 57-61, 208, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа- Управління праці та соціального захисту населення Енергодарської міської ради Запорізької області, про встановлення факту перебування на утриманні,- задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утриманні чоловіка- Попова ОСОБА_5, померлого 28.06.2017 року, на час його смерті.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н. О. Вільямовська