ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
№ 2-о/201/180/2017
РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

Головуючого судді Федоріщева С.С.

при секретарі Кияшко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа державний нотаріус Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

ВСТАНОВИВ:

10.10.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з заявою за участю заінтересованої особи - державного нотаріуса Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 04.11.2015 року померла його бабуся ОСОБА_4, після смерті якої спадщину прийняв він ОСОБА_1 та його брат ОСОБА_5, однак при зверненні до нотаріальної контори заявник отримав відмову нотаріуса, оскільки в довідці про народження його батька ОСОБА_6, його матірю зазначена ОСОБА_7 (російською мовою), тобто прізвище матері його батька (баби заявника), зазначене у свідоцтві про смерть та Свідоцтві про право власності на житло не збігається з її прізвищем, зазначеним у довідці про народження батька заявника ОСОБА_8 У звязку з чим, для отримання свідоцтва про право на спадщину, просить встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме що ОСОБА_4, померла 04 листопада 2005 року, є матірю ОСОБА_6, померлого 30.06.1999 року.

В судове засідання заявник не з'явився, його представник надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, просила визнати факт родинних відносин.

Заінтересована особа державний нотаріус Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлялась належним чином, одна в судове засідання не зявилася, ніяких заяв та клопотань до суду не надіслала. Оскільки сторони повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі зацікавленої особи, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Заявник ОСОБА_1, народився 04 грудня 1984 року, що підтверджується свідоцтвом про народження ІУ-КИ № 378943, виданим відділом ЗАГС Жовтневого району м. Дніпропетровська (а.с.7). Батьком заявника є ОСОБА_6 Дмитривич, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батько помер 30.06.1999 року, про що 08.12.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_9 міського управління юстиції видане Свідоцтво про смерть І-КИ № 350303, актовий запис № 1178 (а.с.9). Матірю батька заявника (його бабою) є ОСОБА_4. Баба померла 04.11.2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть І-КИ № 047174, виданим 11.11.2005 року відділом реєстрації смерті ОСОБА_9 міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №9020 (а.с.10). Після смерті баби заявника відкрилась спадщина на належну їй частину квартири АДРЕСА_1. Заповіту баба не склала. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 за правом представлення в порядку ст. 1266 ЦК України є заявник та його рідний брат ОСОБА_5. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли заявник та ОСОБА_5 в порядку ч. З ст. 1268 ЦК України, так як вони постійно проживали з спадкодавцем (ОСОБА_4І.) на час відкриття спадщини. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.10.2017, заявник отримав відмову нотаріуса, оскільки в довідці про народження його батька ОСОБА_6, його матірю зазначена ОСОБА_7 (російською мовою), тобто прізвище матері його батька (баби заявника), зазначене у свідоцтві про смерть та Свідоцтві про право власності на житло не збігається з її прізвищем, зазначеним у довідці про народження батька заявника ОСОБА_8 (а.с.13).

Вирішуючи питання про встановлення факту того, що ОСОБА_4, померла 04 листопада 2005 року, є матірю ОСОБА_6, померлого 30.06.1999 року, суд виходить з наступного.

Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зазначена розбіжність у прізвищі сталась через те, що реєстрація народження батька заявника відбувалась у період Великої Вітчизняної Війни зі слів матері виходячи із прізвища батька без врахування відомостей про її прізвище у паспорті.

Той факт, що ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_10 підтверджується:

1) Співпадінням імені та по батькові у довідці про народження ОСОБА_6 та свідоцтві про смерть ОСОБА_4 (а.с.7,10);

2) Ордером № 2587 від 20.12.1979 про право зайняти квартиру № 73 в будинку № 18Б, в якому зазначений склад сімї (російською мовою): «1. ОСОБА_11 (осн.); ОСОБА_12 (жена); 3. ОСОБА_13 (сын)» (а.с.16).

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

При вирішенні даного цивільно - правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Отже, в своїй сукупності проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, враховуючи також відсутність заперечень від заінтересованої особи заявленим вимогам, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд, вважає, що заява є законною та обґрунтованою, та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 256-259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа державний нотаріус Першої Дніпровської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме факт того, що ОСОБА_4, померла 04 листопада 2005 року, є матірю ОСОБА_6, померлого 30.06.1999 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.С. Федоріщев