Справа № /222/518/17
Провадження № 2/222/246/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2017 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді: Подліпенця Є.О.,

при секретарі Темір В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області та Рада опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що вона з відповідачем ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі до 17.09.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу відповідач добровільно матеріальну допомогу їй не надавав, а тому вона була змушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Згідно довідки від 13.04.2017 року заборгованість відповідача по аліментам становить 34292,37 грн. Відповідач веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, дітьми не цікавиться. З її боку дітям забезпечено гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, між ними дуже доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню, повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Відповідач з 2009 року усунувся від виконання обов'язків по вихованню, утриманню та догляду за синами, не піклується про їх фізичний стан та духовний розвиток, не сприяє їх навчанню, підготовці до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, ці обов'язки покладні тільки на неї. Також зазначає, що з 29.12.2014 року вона перебуває в шлюбі з ОСОБА_4, якого її сини вважають своїм батьком, у них склались доброзичливі стосунки. Просить суд позбавити відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Коваленко К.О. в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який 17.09.2010 року було розірвано. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач, і які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. З 2009 року, ще до розірвання шлюбу, відповідач зовсім самоусунувся від виховання своїх дітей. Без поважних причин ухиляється від обов'язків по вихованню, утриманню та догляду за синами, не піклується про їх фізичний стан та духовний розвиток, не сприяє їх навчанню, підготовці до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, хоча позивачка йому в цьому не перешкоджає. Також станом на 01.04.2017 року відповідач має заборгованість по аліментам, яка становить 34292,37 грн.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання неодноразово не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи.

Представники третіх осіб: Ради опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області та Служби у справах дітей Нікольської райдержадміністрації Донецької області у судове засідання не з'явилися. Надали суду письмові заяви, в яких проти задоволення позову не заперечували та просили справу розглянути у їх відсутність.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що вона є подругою позивачки ОСОБА_1 Їй відомо, що позивачка перебувала з відповідачем ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі до 2010 року, від якого мають неповнолітніх дітей - синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач покинув родину в 2009 році та більше його ніхто не бачив. З того часу він з дітьми не бачився, не цікавиться їх здоров'ям та навчанням, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона є напарницею позивачки ОСОБА_1, вони працюють в магазині продавцями. Позивачка перебувала з відповідачем ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі до 2010 року, після розірвання якого відповідач зник в невідомому напрямку та після цього його більше ніхто не бачив. Зі слів позивачки він їй матеріально не допомагає, дітьми не цікавиться.

Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши письмові заяви представників третіх осіб, допитавши свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 15.02.2005 року ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року та його батьками зазначені: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 13.03.2008 року ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 року та його батьками зазначені: мати - ОСОБА_1, батько - ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 виданого 17.09.2010 року шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано 17.09.2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 66.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 виданого 29.12.2014 року ОСОБА_1 29.12.2014 року уклала шлюб з ОСОБА_4 та після державної реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище «ОСОБА_1», про що зроблено відповідний актовий запис № 26.

Згідно розрахунку боргу по аліментам № 22630616/12 від 13.04.2017 року Кальміуського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, станом на 01.04.2017 року складає 34292,37 грн.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 комісії в складі: депутата, голови ради опіки та піклування, голови Кальчицької сільради та члена ради опіки та піклування від 14.04.2017 року сім'я проживає за адресою: АДРЕСА_3. Сім'я складається з чотирьох чоловік: мати - ОСОБА_1, її чоловік - ОСОБА_4, сини - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Умови проживання добрі, квартира складається з двох жилих кімнат, кухні та санвузла. Діти мають свою кімнату, письмовій стіл для виконання домашніх завдань. Діти задоволені умовами проживання, завжди нагодовані, в домі тепло, чисто. Родина всім необхідним забезпечена.

Згідно копії Акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 комісії КЗ «Кальчицька ЗОШ 1-111 ступенів» від 19.04.2017 року сім'я проживає за адресою: АДРЕСА_3. Санітарний стан житлового приміщення задовільний, у дітей своя кімната, одягом, взуттям, шкільним приладдям діти забезпечені, в наявності є іграшки та книги. Взаємовідносини в родині доброзичливі. Батьки належно відносяться до виховання дітей, до кримінальної відповідальності не притягувались.

Відповідно до довідки Зорянської амбулаторії № 5 КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської районної ради Донецької області № 309 від 18.04.2017 року з моменту взяття дітей ОСОБА_1 на облік на щеплення їх приводить мати, батько станом здоров'я дітей не цікавиться.

Згідно характеристики КЗ «Кальчицький ясла-садок» Нікольської районної ради Донецької області № 73 від 24.04.2017 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 відвідували дитячий садочок з 2009 року. Батько ОСОБА_1 не приймав участі у вихованні дітей, не відвідував батьківські збори у дошкільному закладі.

Відповідно до характеристики КЗ «Кальчицька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів» Нікольської районної ради Донецької області ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учнем 6 класу та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є учнем 2 класу. Батько ОСОБА_1 у вихованні та навчанні дітей участі не приймає, шкільним життям не цікавиться, школу не відвідує.

Згідно характеристики Зорянської сільради № 380 від 24.04.2017 року ОСОБА_1 за час мешкання в с. Гранитне Нікольського р-ну Донецької обл. характеризується позитивно.

Згідно ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до висновку Ради опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області від 14.04.2017 року на території Кальчицької сільської ради в АДРЕСА_1 проживає без реєстрації сім'я ОСОБА_1, яка складається з: син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 з 2014 року. Батько дітей ОСОБА_1 з 2009 року з родиною не мешкає, у вихованні дітей участі не приймає, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться станом їх здоров'я. Враховуючи вищевикладене, є сенс позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітету Зорянської сільської ради Нікольського району Донецької області щодо доцільності позбавлення батьківських прав від 24.04.2017 року № 281 на території Зорянської сільської ради в АДРЕСА_2 зареєстровані малолітні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Діти мешкають разом з матір'ю ОСОБА_1 Батько дітей ОСОБА_1 з 2009 року з родиною не мешкає, з дітьми не спілкується, відносини не підтримує, матеріальну допомогу не надає, місце його проживання не відомо. Зазначені факти можна розцінювати, як ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, а тому опікунська рада вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно його дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Також відповідно висновку Служби у справах дітей Нікольської РДА Донецької області № 246 від 18.07.2017 року Служба вважає за доцільне позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, але остаточне рішення залишає на розсуд суду.

Таким чином, під час судового розгляду встановлено дані про ухилення відповідачем від виконання обов'язків батька відносно неповнолітніх синів, що свідчить про невжиття відповідачем ОСОБА_1 всіх необхідних дій, спрямованих на утримання та розвиток дітей, догляд за ними.

Проте, у п.п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Звертаючись до суду з позовом позивачка зазначає про те, що відповідач не проживає і не спілкується з дітьми, не бере участі у їх вихованні і не цікавиться їх життям, не сплачує аліменти, а тому є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх синів.

Разом з тим, для позбавлення батьківських прав недостатньо впевнитися у невиконанні обов'язків по вихованню дитини. Належить також встановити, що батько ухиляється від їх виконання. А це означає, що він завзято, систематично, незважаючи на всі міри попередження продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз'яснено в п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частина четверта статті 60 ЦПК).

Під час розгляду справи позивачка не надала доказів щодо звернення нею до органів опіки і піклування, служби у справах дитини з приводу неналежного виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків і доказів застосування до нього методів впливу з метою зміни свого ставлення до виховання дітей, а також того, що відповідач, незважаючи на всі міри попередження свідомо продовжує не виконувати свій батьківський обов'язок.

Крім цього, до матеріалів справи не надано характеристик відповідача, які б характеризували його з негативної сторони.

На думку суду доводи позивачки ґрунтуються винятково на тих обставинах, що відповідач не проживає і не спілкується з дітьми, не бере участі у їх вихованні і не цікавиться їх життям, не сплачує аліменти, а тому суд вважає, хоча зазначені обставини і не відповідають інтересам дітей, але не підтверджують винуватості відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов'язків і носять формальний характер,

Також, слід зазначити, що наявність заборгованості по сплаті аліментів не є наслідком позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, а пояснення свідків допитаних під час розгляду справи не спростовують висновків суду, тим паче, що про обставини ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх батьківських прав їм стало відомо зі слів самої позивачки.

Відповідно до змісту принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В ч.ІІ ст.3 Конвенції ООН про права дитини, від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року зазначено: Держави - учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні їй для її благополуччя, беручі до уваги права і обов'язки її батьків, опікунів і інших осіб, які відповідають за нею за законом і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Бережливе ставлення до батьківських прав, намагання зберегти їх до громадянина і його дитини пояснює важливу обставину, мається на увазі, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші способи впливу виявились безрезультатними.

Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, беручи до уваги, відсутність будь-яких даних або застережень щодо жорстокого поводження, насильства, застосування недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини з боку відповідача, медичних висновків хронічного алкоголізму або захворювання на наркоманію ОСОБА_1, враховуючи малолітній вік дітей, час, який минув з моменту припинення сімейних відносин між подружжям, суд приходить до висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог та про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Разом з тим, враховуючи невиконання з боку ОСОБА_1 батьківських обов'язків щодо дітей, суд вважає за необхідне попередити його про необхідність змінити ставлення до виховання синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та покласти на Раду опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області контроль за виконанням батьківських обов'язків з боку ОСОБА_1 відповідно до роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 640 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 15, 57-61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 3, 164 СК України, ст.ст. 8, 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», суд ,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області та Рада опіки та піклування при виконкомі Кальчицької сільської ради Нікольського району Донецької області про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітніх дітей - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень відшкодуванню на користь позивачки ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_2 не підлягають.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Подліпенець