Справа № 577/3240/17
Провадження № 2/577/1269/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Степановій І.О.

з уч. представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотоп справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Конотопської міської ради, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними зміни до договору найму житла та свідоцтва про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з вищевказаним позовом та, уточнивши позовні вимоги, просять визнати недійсною зміну договору найму квартири № 51 у м.Конотоп по вул.Олега Кошового, 1, відповідно до якої ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 виділено у користування кімнати площею 13,2 кв.м та 11 кв.м, а ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - кімнату площею 7,8 кв.м.; визнати недійсним свідоцтво про право на власності на житло, що видане управлінням комунального майна Конотопської міської ради 20.12.2007р. та поновити строк для подання позовної заяви. Свої вимоги обгрунтовують тим, що у м. Конотопі по вул. О. Кошового, 1, розташована квартира № 51, власниками якої є відповідачі по справі згідно свідоцтва від 20.12.2007 року. Вказана квартира складається з трьох кімнат, загальною площею 36,3 кв.м. В квартирі зареєстровані вони ОСОБА_2 та ОСОБА_3, їх сини ОСОБА_6, ОСОБА_7, сестра ОСОБА_5 та племінниця ОСОБА_4 Крім того, у квартирі був зареєстрований також батько ОСОБА_8, який помер 03.07.2017р. та мати ОСОБА_9, яка померла 13.08.2017 року. Після смерті батька, при оформленні спадщини вони дізналися, що спірна квартира була переоформлена у комунальну шляхом зміни договору найму житла, а також приватизована 20.12.2007 року. У свідоцтві про приватизацію вказано, що ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 приватизували по 1/4 частині квартири АДРЕСА_1. Вони з цим не погоджуються, оскільки вказані обставини стали їм відомі лише у 2017 році, а саме після смерті батька ОСОБА_8 та хвороби матері ОСОБА_9, коли вони почали сплачувати комунальні платежі. Згоду на зміну договору найму квартири вони не надавали і не знали, що відповідачі незаконно стали господарями всієї квартири. Тобто зміна договору найму житла проведена з порушенням їх прав, а саме без їх згоди. Вказані обставини змусили їх звернутися до суду за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1, кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі ( а.с. 24).

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку.

Відповідач: виконавчий комітет Конотопської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без участі його представника, позовні вимоги визнає, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду (а.с. 20).

Третя особа: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, кожен окремо надали заяву, в якій просять справу розглядати без їх участі ( а.с. 23, 25).

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2007 року, виданого управлінням комунального майна Конотопської міської ради, приміщення квартири спільного заселення № 51, по вул. О.Кошового, 1, в м. Конотопі належить ОСОБА_8 та членам його сімї ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 по 1/4 частині кожному (а.с.5).

Згідно довідки Конотопського міжміського бюро технічної інвентаризації від 21.01.2008 року квартира спільного заселення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 по 1/4 частині кожному (а.с. 6).

З технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 вказана квартира посімейного, спільного заселення розташована на 1 поверсі 5 поверхового будинку і складається з: 2 кімнат житловою площею 24,2 кв.м., у тому числі першої кімнати площею 13,2 кв.м., другої кімнати площею 11,0 кв.м., коридору 1,6 кв.м., вбудованої шафи 0,3 кв.м., площею загального використання- 10,2 кв.м. Загальна площа квартири складає 36,3 кв.м. (а.с. 7-8).

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно приміщення квартири спільного заселення, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 по 1/4 частині кожному на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію від 17.01.2008 року (а.с. 9).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради № 4428 від 14.07.2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 10). А відповідно до довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради № 7583/2 від 22.11.2017 року ОСОБА_2В зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з чоловіком ОСОБА_3, синами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, сестрою ОСОБА_5 Та племінницею ОСОБА_10 ( а.с. 59).

З копії свідоцтва про смерть серії І-БП № 285771 вбачається, що ОСОБА_11 помер 03 липня 2017 року в м. Конотоп (а.с. 12).

З довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради № 4427 від 14.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_8, який помер 03.07.2017 року був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. з 06.08.1971 року по день смерті 03.07.2017 року. Разом з ним зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_5, та ОСОБА_4 Довідка складена на підставі поквартирної картки (а.с. 11). А згідно довідки виконавчого комітету Конотопської міської ради № 7583 від 22.1.2017 року, ОСОБА_8, був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. з 06.08.1971 року по день смерті 03.07.2017 року. Разом з ним на день смерті були зареєстровані: дочка ОСОБА_5, дружина ОСОБА_9 ( померла 13.08.2017 року), дочка ОСОБА_2, зять ОСОБА_3, онук ОСОБА_6, онук ОСОБА_7 онука ОСОБА_4 ( а.с. 60).

Згідно свідоцтва про смерть серії І-БП № 291188 ОСОБА_9, померла 13.08.2017 року (а.с. 26).

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Згідно ст. 3. ст. 8 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п. 2 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року № 56, яке було чинним на момент виникнення правовідносин, передачі у власність громадян підлягають квартири багатоквартирних будинків та одноквартирні будинки, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно п.п. 5, 18 зазначеного Положення передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та у спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім'ї з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). До членів сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення (п.20 вказаного Положення). Згідно п. 22 зазначеного Положення відомості про займані наймачем приміщення та їх площу наводяться згідно з інвентаризаційними матеріалами, які зберігаються у державному підприємстві по обслуговуванню житла. При відсутності інвентаризаційних матеріалів або невідповідності їх інформації фактичному стану, що викликано проведенням ремонту чи реконструкцією будинку, підприємство по обслуговуванню житла відновлює їх через бюро технічної інвентаризації. Уточнення необхідних для приватизації квартир (будинків) даних шляхом обстеження можуть здійснювати підприємства, на які покладено обов'язки оформлення документів по приватизації державного житлового фонду. Пунктом 23 Положення передбачено, що оформлена заява на приватизацію квартири (будинку) з доданою до неї довідкою про склад сім'ї та займані приміщення, а також документ, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, подаються громадянином до органу приватизації місцевої державної адміністрації, виконкому місцевої Ради народних депутатів чи державного підприємства, організації, установи, де вони реєструються.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що знала ОСОБА_9, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона робила обезболюючі ін'єкції, а остання розповідала, що її чоловік давно розділив квартиру на комунальну, одну частину приватизували, а інша не приватизована. Вони це зберігали в таємниці від доньки ОСОБА_2, а потім дуже за це переймалися і не знали як розповісти.

У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, про які повідомив свідок. Дані про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні та показання підтверджуються і доповнюються іншими зібраними по справі доказами.

Згідно довідки ТОВ ЖЕД Південна № 214 від 27.09.2017 року будинок, що розташований за адресою: вул. О.Кошового, 1 був переданий на обслуговування вказаного підприємства в липні 2007 року з розділеними особовими рахунками по квартрі № 51 на ОСОБА_8 та ОСОБА_2 Ніяких документів про розділ особових рахунків їм не передавалось ( а.с. 40).

З квитанцій вбачається, що оплата комунальних послуг по квартирі № 51 по вул. О.Кошового в м. Конотопі проводилась ОСОБА_9 та ОСОБА_2 за різними особовими рахунками ( а.с. 61-64).

В грудні 2007 року ОСОБА_8 звернувся до керівника органу приватизації з заявою про передачу у приватну спільну часткову власність приміщення комунальної квартири АДРЕСА_4 таким членам сі'ї: ОСОБА_8І, - 1/4 ч., ОСОБА_9 - 1/4 ч., ОСОБА_5 - 1/4 ч. та ОСОБА_4С, - 1/4 ч. ( а.с. 56). На підставі вказаної заяви та довідки про склад сім'ї було видано розпорядження органу приватизації № 555р від 20 грудня 2007 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5. Після чого 20.12.2017 року управлінням комунального майна Конотопської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, згідно якого квартира № 51 в м. Конотопі по вул. Олега Кошового, 1, належить ОСОБА_8 та членам його сімї ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 по 1/4 частині кожному ( а.с. 53, 54, 55).

Таким чином, судом встановлено, що визначене Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» право позивача на приватизацію житла було порушено, внаслідок того, що приватизацію спірної квартири проведено з порушенням встановленого порядку, без письмової згоди усіх наймачів.

На підставі вищевикладеного, розпорядження органу приватизації № 555р від 20 грудня 2007 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, є незаконним.

Крім того, пунктом 26 Положення передбачено, що на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру (додаток 9), а на одноквартирний будинок - паспорт на домоволодіння, свідоцтво про право власності на житло (додаток 10) та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі.

Відповідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частина першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Оскільки підставою для видачі свідоцтва про право власності на житло є розпорядження розпорядження органу приватизації № 555р від 20 грудня 2007 року про приватизацію квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5, яке є незаконним, відповідачі не набули права, передбаченого Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» на приватизацію цієї квартири.

А тому, свідоцтво про право власності на житло від 20 грудня 2007 року, видане управлінням комунального майна Конотопської міської ради про право власності на житло на ім'я ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (а.с.14), яке видане на підставі незаконного розпорядження, слід визнати недійсним.

Позивачі просять про поновлення строку звернення до суду, зазначивши, що після смерті батька при оформленні спадщини їм стало відомо, що спірна квартира їм не належить, на підтвердження чого надана копія свідоцтва про смерть спадкодавця (а.с.12).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 267 ЦК України передбачено, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його порушення з поважних причин.

Про своє право на звернення досуду за захистом своїх прав позивачі дізналися після смерті ОСОБА_8 03.07.2017 року та 03.08.2017 року звернулися до суду, тому суд вважає, що встановлені законом строки давності звернення до суду за захистом свого права позивачами не пропущені.

З урахуванням викладеного, аналізуючи зібрані по справі докази, та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», Законом України «Про власність», ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України, Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56, ст. ст. 12, 76-78, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати недійсною зміну договору найму квартири № 51 в м. Конотопі по вул. Олега Кошового, 1, відповідно до якої ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виділено у користування кімнати площею 13,2 кв.м. та 11 кв.м., а ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кімнату площею 7,8 кв.м.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане управлінням комунального майна Конотопської міської ради 20 грудня 2007 року, згідно якого квартира № 51 в м. Конотопі по вул. Олега Кошового, 1, належить ОСОБА_8 1/4 частина та ОСОБА_4 - 1/4 частина.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Сумської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Буток Т. А.