РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2017 року м. Кремінна

Справа № 414/6/17

Провадження № 2/414/66/2017

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Харченка Г.А.,

при секретарі Водолазській Т.Ю.,

за участі позивачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача ОСОБА_6,

представника третьої особи ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації про зобовязання не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, в обґрунтування якої вказав, що 27 жовтня 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 уклали шлюб. Від шлюбу в них 19 лютого 2013 року народився син ОСОБА_8 Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 22 жовтня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано. Представник зазначає, що після розлучення відповідач не надає можливості зустрічатися з сином та онуком без зазначення причин такої відмови. Позивачі бажають приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини, а тому просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_8, а саме визначити такі способи участі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_8, а саме: побачення у другий і четвертий тиждень кожного місяця з 10 години пятниці до 8 години понеділка з можливістю провадити їх на свій розсуд за своїм місцем проживання; побаченнями на зимових шкільних канікулах з 5 січня по 9 січня з можливістю провадити їх на власний розсуд за своїм місцем проживання; сумісний відпочинок на протязі чотирнадцяти днів під час літньої чергової відпустки батька з можливістю виїзду в міста відпочинку для оздоровлення в межах України, а також просив стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та вказав, що з відповідачем знаходилися у шлюбі, від якого в них народився син ОСОБА_9. Згодом відносини з відповідачем погіршилися та вони розлучилися. Починаючи з цього часу відповідач перешкоджає у спілкуванні та вихованні дитини, постійно змінює місця проживання, переховує дитину, не дає можливості йому та його батькам бабусі та дідусю - спілкуватися з ОСОБА_8, постійно наговорює на нього, скаржиться до правоохоронних органів, не виконує рішення органу опіки щодо встановлення побачень з малолітнім сином, а тому просить вказані раніше вимоги задовольнити у повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали у повному обсязі позовні вимоги, також бажають приймати участь у спілкуванні та вихованні дитини.

Представник позивача в судове засідання надав позовну заяву за поправками в частині підпису позовної заяви позивачами, представником яких він не є, що було надано раніше ним помилково, просив позов також задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнала частково після надання представником позивача ОСОБА_4 уточнення щодо позову та вказала, що не заперечує сам по собі факт наявності перешкод в участі позивачів у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, але це повязано з попередньою поведінкою колишнього чоловіка та його батьків, а саме вказала що дитина була небажана зі сторони позивачів, вони намагалися вплинути на неї з цих підстав, позивач часто застосовував до неї силу, бив та ображав її, з приводу чого вона постійно зверталася до правоохоронних органів, на даний час в провадженні Рубіжанського міського суду перебуває справа за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 125 ч. 2 КК України, яке він вчинив відносно неї. Його батьки також її не поважають. Вказала, що батьки мають рівні права, дід та баба мають право на спілкування з дитиною та вона не має проти цього заперечень, але оскільки ОСОБА_8 лише 4 роки, він відвідує дитячий садок, має відповідний графік, внаслідок свого віку звик спати та проводити часу більше з матірю, вона заперечує проти перебування дитини в нічний час з позивачами, оскільки піклується про нього. А тому просила врахувати її графік побачень, де просила визначити такі способи участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини: щотижневі побачення у понеділок та вівторок з 16 години до 19 години з можливістю проводити їх на свій розсуд та за своїм місцем проживання; щотижневі побачення у суботу першого та четвертого тижня з 9 години до 12 години, у неділю другого тижня з 9 години до 16 години, у пятницю третього тижня з 16 години до 9 години; побачення на зимових канікулах з 7 по 10 січня з можливістю проводити їх на власний розсуд та за своїм місцем проживання.

Представник відповідача позицію відповідача підтримав, колишні заперечення щодо відсутності підписів у позовній заяві з огляду на часткове визнання позову відповідачем не підтримав.

Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що відповідач хоча і зареєстрована на території Кремінського району, але фактично не мешкає, а тому вони не можуть дати ніякого висновку щодо даного питання, акт обстеження також за таких обставин не може бути надано. При цьому вказала, що судом при визначенні строків побачення потрібно врахувати те, що дитина є не просто малолітньою, а ще відвідує дитячий садок, 4 роки, може хворіти під час визначених днів для спілкування, тому щодо залишення дитини з ночівлею у батька виникають питання. Вказувала на рівність батьків у правах щодо участі у спілкування та виховання, баба з дідом також мають на це право.

Суд, вислухавши всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з оглядну на наступне.

Дійсно, сторони перебували у шлюбі, який розірвано 22 жовтня 2015 року рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області, підставами розірвання шлюбу стали сварки та суперечки, відповідачем в цій частині позов визнаний (а.с.6). Таким чином, в сімї виникли не комфортні умови для життя, зокрема матері та дитини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, ОСОБА_8 народився 19 лютого 2013 року, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с. 7).

Позивач ОСОБА_1 неодноразово звертався до Служби у справах дітей м. Рубіжне з приводу ненадання відповідачем йому змоги спілкуватися з дитиною, на що рішенням комісії з питань захисту прав дитини Рубіжанської міської ради від 11 грудня 2015 року було рекомендовано батькам ОСОБА_8 порядок зустрічей, а листом від 6 липня 2016 року повідомлено, що дане питання відповідач добровільно вирішувати не бажає, наголосила на судовому порядку. Також відповідач повідомила, що дитина відвідує дошкільний заклад, вона працює, зявлятися не бажає, оскільки не бажає викривати своє місце знаходження (а.с. 8-12).

Окремою ухвалою Рубіжанського міського суду від 2 жовтня 2015 року було звернуто увагу начальника Служби у справах дітей щодо отруєння малолітнього ОСОБА_8 пігулками та рекомендовано провести заходи щодо забезпечення батьків інформацією щодо охорони здоровя, гігієни, санітарних умов проживання дитини (а.с. 13-15). З огляду на викладене відповідальність за цей інцидент не було покладено на когось з батьків.

Як вбачається з листів та відповідей на них, позивач ОСОБА_1 звертався до правоохоронних органів, прокуратури, відділів освіти та їх підрозділив з різними заявами що стосуються його участі у спілкуванні та вихованні дитини, але в діях ОСОБА_10 ознак кримінального правопорушення не вбачалося; фактів жорстокого поводження з дитиною та скарг від зацікавлених структур щодо порушення прав малолітнього не надходило, у хлопчика та матері спостерігаються близькі та довірливі стосунки, дитину батьку мати без рішення суду давати не бажає; відповідач працює на посаді сестри медичної загально практики в м. Сєвєродонецьку Луганської області (а.с. 15-34).

Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб позивачі мешкають за однією адресою Луганська область, м. Рубіжне, вул. Матросова, 6 (а.с. 35). Відповідно до характеристики за місцем роботи позивач ОСОБА_1 характеризується з позитивної сторони, працює на відповідальній посаді (а.с. 36).

Згідно з копією обвинувального акту від 25.05.2016 року, позивач ОСОБА_1 є обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 125 ч. 2 КК України, де потерпілою є відповідач ОСОБА_5 (а.с. 66-67).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Суд при ухваленні рішення буде беззастережно дотримуватися зокрема і такого принципу.

Згідно з вимогами ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 11 ч.ч. 2,3 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Статтею 157 ч.ч. 1-3 СК України констатується, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до змісту ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. За заявою заінтересованої сторони суд може зупинити виконання рішення органу опіки та піклування до вирішення спору. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу участі у спілкуванні та вихованні з дитиною, а саме відсутність спілкування з боку батька, діда та баби, про що говорили всі сторони і заперечень від них не надходило з цього приводу. Думки сторін різнилися лише в причинах такої відсутності спілкування: батько, дід та баба вказував на незаконну поведінку матері з цього приводу, мати говорила про те саме з їх сторони.

Дійсно, зі сторони матері наявні перешкоди у наданні змоги спілкуватися з дитиною батьку, діду та бабі. Виразилися вони в зміні місця проживання, неповідомлення про адресу мешкання, переведення дитини до іншого закладу освіти і таке інше. Разом з тим в судовому засіданні відповідач посилалася на застосування відносно неї психічного та фізичного насильства зі сторони позивачів, зокрема завдання тілесних ушкоджень позивачем ОСОБА_1

Суд вважає, що відновлення стосунків батька та дитини має бути поступовим та не вплинути різко на зміну сталого способу життя дитини з переїздами до місця проживання батька, відпочинку з батьком.

При встановленні порядку участі батька у вихованні дитини, суд враховує вік дитини та ті обставини, що він на даний час ходить до дошкільного закладу, має певний графік відвідувань, мешкає в іншому місці, аніж батько.

Щодо можливості відвідування дитиною місця проживання позивачів, то суд, враховує, що вони мають постійне місце проживання, батько характеризується позитивно. Тому, враховуючи наведені обставини, суд вважає, що проведення спілкування зокрема за адресою мешкання позивачів відповідатиме інтересам дитини.

Суд прийняв до уваги доводи матері малолітнього ОСОБА_8 відносно спілкування позивачів за їх місцем мешкання з малолітнім в нічний час та вважає, що на даний час це є недоцільним, оскільки дитина має малий вік, звикла мешкати разом зі своєю матірю, внаслідок цього оцінити стан, в якому знаходиться дитина, краще може мати. На цьому наголошувала і представник Служби у справах дітей.

На підставі викладеного, у звязку з неможливістю надання свого висновку Службою у справах дітей, суд вважає доцільними в цей час такі способи участі позивачів у спілкуванні та вихованні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме :

●побачення у кожні другі та четверті вихідні дні (суботу та неділю) кожного місяця з 10 години по 20 годину з можливістю провадити їх на свій розсуд за своїм місцем проживання вільні від відвідування дитячого садочка;

●побачення на зимових канікулах дитини з 7 по 10 січня з можливістю провадити їх на свій розсуд та за місцем свого мешкання у період часу з 9 години по 20 годину різдвяні свята;

●сумісний відпочинок з дитиною на літніх канікулах дитини на протязі чотирнадцять днів з врахуванням періоду відпусток батька та матері в період часу з 9 години по 20 годину саме літні канікули дитини повинні бути визначними для спілкування з нею та вони є більш ширшим відрізком часу для проведення відпочинку кожним із позивачів. При цьому сторони все одно мають узгодити цей проміжок зокрема з підстав знаходження їх у відпустках. В іншій частині позовні вимоги, з огляду на викладене та відносини між колишнім подружжям, є передчасними.

Крім того, суд вважає, що місце зустрічі батька, діда та баби з дитиною сторони потрібно узгоджувати спільно з урахування інтересів дитини, узгоджувати свої дії щодо дитини, завчасно попереджувати один одного про свої дії, що призведе до стабілізації відносин в інтересах дитини. Кожний з батьків має право знати де знаходиться його дитина на даний час.

Визначений спосіб та порядок спілкування з дитиною, на думку суду, є обґрунтованим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дитини.

Крім того, такий спосіб є найбільш доцільним та справедливим, в якому, на думку суду, повністю враховані в першу чергу інтереси дитини, всі докази по справі, вимоги законодавства.

На думку суду відносини, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дитиною, які є фактично негативними, не повинні впливати на спілкування батьків з дитиною, розвиток та виховання дитини, яка потребує уваги обох батьків.

Слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком дитини, станом її здоров'я, психологічного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Дане рішення також не позбавляє батьків до дій по нормалізації відносин між ними, зокрема до вирішення питання у позасудовому порядку щодо розширення часу спілкування або визначенні інших днів для цього, можливості спілкування з дитиною поза визначений час, відвідування дошкільного закладу, оскільки виконання рішення залежить лише від сторін по справі та їх волі.

А тому позов підлягає частковому задоволенню у визначеному судом способі участі у вихованні та спілкуванні.

Судові витрати у розмірі 540 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів по 1/3 частині на кожного з врахуванням вимог ЗУ «Про судовий збір» та ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 157, 159, 257 СК України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Кремінської районної державної адміністрації про зобовязання не чинити перешкоди у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Визначити такі способи участі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме :

●побачення у кожні другі та четверті вихідні дні (суботу та неділю) кожного місяця з 10 години по 20 годину з можливістю провадити їх на свій розсуд за своїм місцем проживання;

●побачення на зимових канікулах дитини з 7 по 10 січня з можливістю провадити їх на свій розсуд та за місцем свого мешкання у період часу з 9 години по 20 годину;

●сумісний відпочинок з дитиною на літніх канікулах дитини на протязі чотирнадцять днів з врахуванням періоду відпусток батька та матері в період часу з 9 години по 20 годину.

Стягнути з ОСОБА_5, на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 92 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області протягом 10 днів з моменту отримання копії повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги через Кремінський районний суд.

Суддя Г.А. Харченко