Номер провадження: 22-ц/785/5071/17
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про призначення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу, а також за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 року,

встановила:

01.03.2016 р. позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_6 на свою користь суму боргу у розмірі 46 000 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позову складало 1 244 502,40 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 01.11.2015 року між ним та ОСОБА_6 укладено договір позики, відповідно до якого він позичив відповідачу грошову суму в розмірі 46 000 доларів США.

На підтвердження укладення зазначеного договору від 01.11.2015 р. позивач надав розписку, якою підтвердив факт отримання коштів та прийняті відповідачем на себе зобов'язання щодо їх повернення. Строк повернення боргу був визначений до 15.01.2016 р.

На час подання позову борг ОСОБА_6 не був сплачений, внаслідок чого позивач змушений був звернутися до суду.

13.06.2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду зі самостійним позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання договору позики від 01.11.2015 р. недійсним (а.с.41-42).

В обґрунтуванні своїх вимог ОСОБА_4 посилалась на те, що згоди на укладення договору позики ОСОБА_4 не надавала.

Представник позивача по первісному позову до судового засідання з'явився, просив первісний позов задовольнити в повному обсязі, у позові ОСОБА_4 відмовити.

Представник відповідача до судового засідання з'явився, просив у задоволенні первісного позову відмовити, позов ОСОБА_4 задовольнити.

Представник ОСОБА_4 до судового засідання з'явився, просив у задоволенні первісного позову відмовити, позов ОСОБА_4 задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 р. позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення боргу було задоволено, у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним було відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2017 р. та постановити нове рішення, яким договір позики, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнати недійним, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Крім того, в суді апеляційної інстанції адвокат ОСОБА_3 заявив суду письмове клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на предмет вирішення питання, чи здійснений в розписці рукописний текст та підпис особисто відповідачем ОСОБА_6 (а.с.177-178).

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Перевіривши законність і обґрунтованість заявленого клопотання, заперечень проти нього, заслухавши доповідача, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із зустрічної позовної заяви ОСОБА_4, звертаючись до суду з позовом вона не заперечувала факту отримання в борг грошових коштів ОСОБА_6 у сумі 46 000 доларів США та написання ним відповідної розписки про це, однак зазначала, що своєї згоди на отримання ним в борг коштів не надавала.

Крім того, сам боржник ОСОБА_6 з клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції не звертався і не заперечував того, що він підписував розписку про отримання в борг грошових коштів від ОСОБА_5

Колегія суддів також враховує, що оскільки ні ОСОБА_4, ні її представник ОСОБА_3 в суді першої інстанції не звертались із клопотанням про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи на предмет встановлення, чи виконано рукописний текст і підпису у розписці особисто ОСОБА_6, то у відповідності з вимогами ч.2 ст. 303 ЦПК України у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для призначення у справі судової експертизи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, як заявленого безпідставно.

Керуючись ст.ст. 143, 147, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_4, про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи відмовити, як заявленого безпідставно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Н.А. Кононенко