Справа № 311/1491/17
Провадження № 2/311/721/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне )

28 липня 2017 року м. Василівка Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді: Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Осінцевій Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні належним на праві власності нерухомим майном та визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

09.06.2017 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3, звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, про усунення перешкод у користуванні належним на праві власності нерухомим майном та визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначає, що на підставі договору дарування від 22.02.2001 року він є власником житлового будинку № 15 по вул. Садовій в с. Орлянське Василівського району Запорізької області. Відповідно до довідки Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області у даному житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який більше року за вищевказаною адресою не мешкає, а також не є членом його родини. На даний час встановити місце перебування відповідача з метою вирішення спору у добровільному порядку щодо його зняття з реєстрації з житловому будинку № 15 по вул.Садовій в с.Орлянське Василівського району Запорізької області не має можливості, оскільки ОСОБА_2 у вказаному житловому будинку не проживає, плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги не оплачує, та не здійснює інших витрат по утриманню житлового будинку, участь у спільному побуті теж не приймає, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, що належить на праві приватної власності йому, ОСОБА_1, на підставі договору дарування від 22.02.2001 року, а саме житловим будинком, який розташований за адресою: вул. Садова буд.15 с.Орлянське Василівський район Запорізька область; визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який розташований за адресою: вул.Садова буд.15 с.Орлянське Василівського району Запорізької області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник в особі адвоката ОСОБА_3, не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте представником позивача надано суду заяву, в якій адвокат ОСОБА_3 просить розглянути справу у її відсутність та без участі позивача ОСОБА_1 Заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову ОСОБА_1 за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с.38).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України (а.с.24,28,30,37), жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.

Представник третьої особи: Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, про причини неявки не повідомлено, заперечень на позов не надано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено (а.с.20).

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, позивач по справі, є власником житлового будинку №15 по вул.Садовій в с.Орлянське Василівського району Запорізької області на підставі договору дарування, посвідченого 22.02.2001 року приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 за реєстровим № 552, копія якого міститься у матеріалах справи (а.с.6), а також технічним паспортом на вищевказаний житловий будинок, складеним 26.01.2001 року РКП «Василівське БТІ» (а.с.7-9,42).

Як вбачається з ОСОБА_5 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованого 28.07.2017 року державним реєстратором Василівської РДА Запорізької області ОСОБА_6, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок № 15 по вул.Садова в с.Орлянське Василівського району Запорізької області (а.с.43).

Згідно довідки про склад сім»ї та зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області за №1854 від 07.06.2017 року вбачається, що за адресою: вул. Садова буд. 15 в с. Орлянське Василівського району, Запорізька область, зареєстровані: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, її колишній чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, донька ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.10).

Згідно акту обстеження, складеного депутатом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області ОСОБА_5, соціальним інспектором Жужа Н.С та затвердженого Головою Орлянської сільської ради ОСОБА_10 від 07.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: вул.Садова буд.15 в с. Орлянське Василівського району Запорізька область зареєстрований, але за вказаною адресою не проживає з березня 2016 року (а.с.39).

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом.

Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України).

Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню та суд вважає необхідним позов задовольнити та визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №15 по вул.Садовій в с. Орлянське Василівського району Запорізької області, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 22.02.2011 року приватним нотаріусом Василівскього районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_4 з тих підстав, що відповідач ОСОБА_2 у спірному житловому будинку тривалий час, з березня 2016 року, не проживає, комунальні послуги не сплачує та будучи зареєстрованим у даному житловому будинку, який належить позивачу на праві приватної власності, але не проживаючи у ньому, відповідач чинить позивачу, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивач несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних платежів за відповідача та не може у повному обсязі реалізувати своє право на розпорядження приватною власністю, добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає.

Крім того, доводи позивача про відсутність відповідача ОСОБА_2. у спірному жилому приміщенні понад один рік без поважних причин підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем під час розгляду справи не оспорені, тому існують правові підстави, передбачені ст.71 ЖК України та ст.405 УК України, для задоволення позову про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням, а саме: житловим будинком №15 по вул.Садовій в с. Орлянське Василівського району Запорізької області.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.317,319,386,391,405 Цивільного Кодексу України, ст.71,107,156,163 Житлового кодексу України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", ст.ст.7, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 157, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про усунення перешкод у користуванні належним на праві власності нерухомим майном та визнання фізичної особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні належним ОСОБА_1 на праві приватної власності житловим будинком № 15 по вул.Садова в селі Орлянське Василівського району Запорізької області та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком № 15 по вулиці Садова в селі Орлянське Василівського району Василівського району Запорізької області.

Рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за заявою відповідача, який не був присутній у судовому засіданні, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_11