Єдиний унікальний номер: 448/1427/16-ц
Провадження № 2/448/174/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06.11.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Кічака Ю.В., при секретарі Шегинській Л.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доСтоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що його матеріМикиті С.І., котра померла21.10.1986 року належало будинковолодіння по вул. Зеленій, 10 в с.Стоянці Мостиського району Львівської області. За свого життя своїм майном матір не розпорядилася.

Зазначає, що він (позивач ОСОБА_1С.) вступив в управління спадковим майном після смерті матеріМикити С.І., оскільки доглядає за будинком, обробляє земельну ділянку, проте позбавлений можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку, оскільки на зазначене майно спадкодавцем ОСОБА_3 не було оформлено за життя право власності.

Вказує, що сестра ОСОБА_4 померла 21.01.2013 року.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним (позивачем ОСОБА_1С.) право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері - спадкодавця ОСОБА_3, котра померла 21.10.1986 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у його відсутності.

Представник відповідача - Стоянцівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує.

Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак надіслав копію спадкової справи за №625/2016 заведеної внаслідок смерті ОСОБА_3, котра померла21.10.1986 року та просив справу слухати у його відсутності.

Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач у справі, є спадкоємцем першої черги за законом майна своєїматеріМикити С.І., котра померла 21.10.1986 року.

Відповідно до ч.1 ст.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакції 2003 р.), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Згідно ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Спадкове майно, що належало ОСОБА_3 складається з будинковолодіння по вул. Зеленій, 10 в с.Стоянці Мостиського району Львівської області, проте право власності на таке належним чином не було оформлено.

Як відомо із матеріалів справи, на момент смерті ОСОБА_3, тобто на час відкриття спадщини, позивач ОСОБА_1 проживав разом з померлою у спірному будинку і з цього часу доглядає за таким, проводить поточні ремонти будинку і огорожі, обробляє земельну ділянку. У відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, суд розцінює такі дії позивачаМикити Т.С. як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що останній вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини.

У ст.549 цього Кодексу зазначається, що спадкоємець прийняв спадщину: - якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; - якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Слід зазначити те, що ОСОБА_4, спадкоємець першої черги, сестра позивача ОСОБА_4 померла 21.01.2013 року.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, зокрема оформити право власності на спірне будинковолодіння, оскільки на таке спадкодавцем ОСОБА_3 за життя не було належним чином оформлено право власності.

Вказані обставини підтверджуються: заявою позивачаМикити Т.С.; заявою представника відповідача Стоянцівською сільської ради Мостиського району; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_4, звітом про оцінку майна; копією паспорта позивача ОСОБА_1; копією спадкової справи №625/2016, заведеної внаслідок смерті ОСОБА_3;інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 24.10.2017 року, з якої вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4, котра померла 21.01.2013 року в нотаріальній конторі не заводилась, іншими матеріалами справи.

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачаМикити ОСОБА_5 у справі доказами установлено, що останній є спадкоємцем за законом майна ОСОБА_3, у відповідності до вимог ст.549 ЦК України в редакції 1963 року вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті останньої, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірне будинковолодіння.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), ст.ст. 10, 11, 57-60, 197, 208, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані за адресою: с.Стоянці, вул. Зелена, 10 Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матеріМикити ОСОБА_6, котра пом ерла 21.10.1986 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення набрало законної сили «____»____________ 20 ___ р.

Суддя Ю.В.Кічак