Справа №295/6433/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючої судді Слюсарчук Н.Ф.

за участі секретаря Давиденко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя.

10.09.2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що 09.04.1983 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Під час шлюбу сторони придбали трьохкімнатну квартиру у АДРЕСА_1, гараж № 38 у гаражному кооперативі «Крошня» і гараж № 125 у Гаражному кооперативі «Автолюбитель», а також інше майно, перелік якого вказано у позовній заяві. Оскільки добровільно подружжя не досягло згоди при розподілі майна, тому просять поділити його у судовому порядку.

26.07.2017 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, та без участі її представника. Позовні вимоги в частині визнання обєктом спільної сумісної власності та поділу по ? частині за позивачем та відповідачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 підтримує та просить задовольнити. Решту позовних вимог щодо поділу рухомого майна просить залишити без розгляду. Щодо залишення зустрічного позову без розгляду не заперечує.

25.07.2017 року від відповідача ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення та заперечення, в яких він просить розглядати справу у його відсутності та залишити без розгляду позовні вимоги, що викладені в його зустрічному позову без розгляду та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі за виключенням визнання права власності за кожним з подружжя по ? частині квартири АДРЕСА_3.

Ухвалою Богунського районного суду від 26.07.2017 року, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя в частині поділу майна, окрім визнання обєктом спільної сумісної власності та поділу по ? частині за позивачем та відповідачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна - залишено без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.04.1983 Волосівською сільською радою народних депутатів Андрушівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с 15).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 11.06.2014 року, власником квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_2. (а.с 42).

Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що при визнанні відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналіз досліджених судом доказів вказує про те, що під час перебування сторонами у шлюбі ними придбано квартиру АДРЕСА_5.

Оскільки стороною відповідача не надано до суду достатніх належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ці речі придбані не за спільні кошти, а тому спірне майно є об'єктами спільної сумісної власності сторін як колишнього подружжя.

У пункті 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-2565цс16 у постанові від 18.01.2017 року, вказано про те, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4-5 статті 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Якщо жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Отже, в разі, коли один з подружжя не вчинив передбачених частиною п'ятою статті 71 СК України дій щодо попереднього внесення відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між сторонами відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірне майно, що визначено ч. 1 ст. 70 СК України, і відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на нього у разі поділу майна, відсутність доказів щодо неподільності квартири та доказів її дійсної вартості, дійсної вартості автомобіля, так як у справі містяться різні висновки спеціалістів щодо вартості майна, а також за відсутності умов, передбачених ч. ч. 4 та 5 ст. 71 СК України, суд вважає неможливим реальний поділ цього майна та здійснює його поділ, визнавши за позивачем та відповідачем право власності на нього по 1/2 його частині.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 60, 61, 69-71 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності за кожним по 1/2 частині квартири АДРЕСА_5.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя