Лугинський районний суд Житомирської області
Справа № 281/78/17
Провадження по справі 2/281/98/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року смт Лугини

Лугинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Денисюк І.І.,

секретаря судового засідання Стужук Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Лугини цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Орган опіки та піклування Лугинської РДА Житомирської області в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 тривалий час зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається, не виконує обов'язки по їх утриманню. Неповнолітній ОСОБА_1 проживає разом з батьком - ОСОБА_4 в м. Кривий Ріг. Малолітня ОСОБА_2 навчається в Потіївській ЗОШ - інтернаті І-ІІІ ступенів. ОСОБА_3, свідомо нехтує своїми обов'язками, не виявляє бажання бачитися та спілкуватися з ними, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала та просила задоволити їх.

Відповідач ОСОБА_3 суду пояснила, що син ОСОБА_1 проживає разом з батьком - ОСОБА_4 у Кривому Розі, вона спілкується з ним по телефону, а дочка ОСОБА_2 перебуває в школі-інтернаті в м. Коростень. Дочку не бачила з березня 2017 року, так як немає коштів на квиток. Не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно обох дітей, але так як вона непрацююча і має скрутне матеріальним становищем, в зв'язку з чим, просить суд відмовити в частині стягнення аліментів на дітей.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає встановленим наступні обставини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Лугинської РДА Житомирської області від 08.02.2017 №5-17/117, ОСОБА_3 тривалий час зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не займається вихованням своїх дітей. Неповнолітній ОСОБА_1 проживає разом з батьком ОСОБА_4 в м. Кривий Ріг та знаходиться повністю на його утриманні. Малолітня ОСОБА_2 навчається в Потіївській ЗОШ - інтернаті І-ІІІ ступенів, дитина має ряд хвороб. Мати байдужа до подальшої долі дітей, свідомо нехтує своїми обов'язками, втратила будь-які почуття до своїх дітей.

Згідно інформаційного листа №154 від 21.07.2017 Коростенського міського центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Віри, Надії, Любові», ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з березня 2017 року (та на час розгляду справи судом) перебуває на обліку у вказаному центрі. За вказаний період мати не відвідувала дочку жодного разу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов'язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Визначено, зокрема, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках.

За змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Таким чином, обов'язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. ОСОБА_3 підтвердила про небажання займатися вихованням своїх дітей, а саме: відсутність будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дітей. Доказів, щодо спростування таких обставин відповідачем не надано і в матеріалах справи відсутні.

Водночас Пленум Верховного Суду України в п. 15 зазначеної вище постанови роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. ст. 181, 191 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначає ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у неї інших аліментних та зобов'язань матеріального характеру, що мають істотне значення при вирішенні даного спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 155, 164, 165, 180, 181, 183, 191 СК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задоволити.

Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь особи, яка буде законним опікуном або на користь закладу, до якого буде передано малолітню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Лугинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.І. Денисюк