Номер провадження: 22-ц/785/5296/17
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Журавльова О.Г.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 травня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна,

встановила:

27.04.2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

В той же день до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладання арешту на спадкове майно, до складу якого входить 1/10 частина будинку АДРЕСА_1, площею 45,5 кв.м, яка належала на праві власності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні представник позивача заяву підтримала і наполягала на її задоволенні.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви, вважаючи її необґрунтованою та безпідставною, оскільки ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_5про визнання договору купівлі-продажу удаваним, визнання правочину застави (іпотеки) вчиненим (дійсним) та звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) шляхом його продажу з публічних торгів, було задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову, а саме накладено арешт на спадкове майно, до складу якого входить 1/10 частина житлового будинку по АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 травня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вищевказану ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 травня 2017 року та накласти арешт на спадкове майно, до складу якого входить 1/10 частина будинку АДРЕСА_1, площею 45,5 кв.м (спірне спадкове майно), яке належало на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що заява позивача не мотивована і необгрунована доказами щодо реальної наявності утруднень чи неможливості виконання рішення суду у випадку відсутності забезпечення позову.

Також суд виходив із того, що вищевказаною ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 вже накладений арешт на спірне спадкове майно.

Крім того, суд виходив із того, що позивачем не надано документів, що вона прийняла спадщину на спірне спадкове майно.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не погоджується, з огляду на наступні обставини.

Згідно з ч.ч.1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції помилково виходив із того, що оскільки ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ОСОБА_5 вже накладено арешт на спірне спадкове майно, то відсутні підстави для повторного накладення арешту.

Такого висновку колегія суддів дійшла, входячи з того, що діючим ЦПК України не передбачено заборони накладення арешту на майно у разі, якщо такий арешт накладений за позовом іншої особи.

Зазначені обставини пов'язані з тим, що особа, за заявою якої було накладено арешт, може звернутись до суду про скасування цього арешту і у разі задоволення цієї заяви, спірне спадкове майно може бути відчужене іншій особі, що може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення в майбутньому.

Зазначеними обставинами також спростовуються висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, щодо невмотивованості та необгрунтованості заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами дійсно виник спір стосовно спірного спадкового майна, а тому колегія суддів зазначає, що в даному випадку види забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Слід також зазначити, що відповідно до п.6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 особам, які беруть участь у справі, при вирішенні заяви про забезпечення позову має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, судом першої інстанції має бути врахована практика Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» одним з аспектів права на суд є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

При постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не було враховано, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Що стосується висновку суду в оскаржуваній ухвалі стосовно того, щопозивачем не надано документів, які б свідчили, що вона прийняла спадщину на спірне спадкове майно, то він також є хибним, оскільки питання щодо обгрунтованості або необрунтованості позовних вимог суд вирішує на стадії судового розгляду і не може вирішувати на стадії забезпечення позову.

Таким чином, колегія суддів дійшла обгрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права позивача ОСОБА_3 на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги її повністю спростовують, ухвалу постановлено не у відповідності до вимог процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_3 задовольнити і накласти арешт на спірне спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04 травня 2017 року скасувати та постановити нову ухвалою, якою заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на спадкове майно, до складу якого входить 1/10 частина будинку АДРЕСА_1, площею 45,5 кв.м, яка належала на праві власності ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

О.Г. Журавльов

Н.А. Кононенко