У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоВисоцької В.С.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
Карпенко С.О., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська», Головного управління Держпраці у Харківській області, третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Барвінківському районі Харківської області, про поновлення на роботі, скасування акта проведення спеціального розслідування нещасного випадку, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому зазначав, що 12 березня 2014 року його фактично було допущено до роботи трактористом-машиністом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Барвінківська» (далі - СТОВ АФ «Барвінківська»). 27 березня 2014 року, виконуючи роботу на закріпленому за ним тракторі, отримав виробничу травму. Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком визначено, що даний випадок не пов'язаний з виробництвом, оскільки договір від 12 березня 2014 року не містить ознак трудового договору. Зазначав, що договір від 12 березня 2014 року він не укладав, підпис в цьому договорі йому не належить, що підтверджується рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2015 року. Вказував, що фактично за вказівкою керівництва СТОВ АФ «Барвінківська» ним виконувалась робота в іншому підприємстві - товаристві з обмеженою відповідальністю «Подолівська» − без забезпечення умов праці. Зазначав, що вимоги ст. 6 Закону України «Про охорону праці» не були дотримані, оскільки технічна допомога бригадою ремонтників йому надана не була, а самостійне полагодження несправності призвело до травмування. На його думку, нещасний випадок підпадає під дію Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, так як його дія поширюється на працівників, які фактично допущені до роботи роботодавцем. Оскільки він не підписував договір від 12 березня 2014 року № 212, тому із ним укладено безстроковий трудовий договір на невизначений строк. За період роботи з 12 по 15 березня 2014 року його заробітна плата у відповідача становила 475 грн 98 коп. Враховуючи його перебування на лікарняному, підприємство повинно виплатити йому майнові збитки за час вимушеного прогулу. Крім того, незаконні дії відповідача, що полягають у порушенні його трудових прав і як наслідок - настання каліцтва на виробництві, призвели до втрати можливості на достатній життєвий рівень для нього та його сім'ї, що включає достатнє харчування, придбання одягу, житла та лікування, що завдало йому принижень честі та гідності, моральних переживань, викликавши погіршення здоров'я.

Просив поновити його на роботі у СТОВ АФ «Барвінківська» із 27 березня 2014 року; скасувати акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 11 квітня 2014 року; зобов'язати відповідачів виконати вимоги «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232; стягнути із СТОВ АФ «Барвінківська» Барвінківського району Харківської області заробітну плату за час вимушеного прогулу, а саме: із 27 березня 2014 року по час розгляду справи судом, у розмірі 92 118 грн 56 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 7 684 грн 47 коп., а всього 99 803 грн 03 коп., та 121 059 грн 80 коп. на відшкодування моральної шкоди, разом 220 862 грн 83 коп.

Справа переглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, керувався тим, що позивач не перебував з СТОВ АФ «Барвінківська» у трудових відносинах, у тому числі шляхом фактичного допущення до роботи; між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що виключає застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 24 КЗпП України та норм трудового законодавства.

З такими висновками судів повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що Барвінківським районним центром зайнятості ОСОБА_6 було направлено на працевлаштування до СТОВ АФ «Барвінківська» за професією на посаду тракторист-машиніст сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва, про що в направленні міститься відмітка про прийняття з 12 березня 2014 року (а. с. 158, т. 1).

27 березня 2014 року ОСОБА_6, прийнявши зміну, приступив до виконання змінного завдання на тракторі НОІХАКБ Т8.3909, номерний знак НОМЕР_1, у зачеплені з бороною зубовою ЗБР-24, близько 11 год., після закінчення польових робіт, під час складання в транспортне положення борони зубчатої, ОСОБА_6 було травмовано.

Згідно з актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку з тяжким наслідком, що стався 27 березня 2014 року о 11 год. 30 хв. на СТОВ АФ «Барвінківська», затвердженого 15 квітня 2014 року в.о. начальником територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Харківській області, комісія дійшла висновку, що нещасний випадок із ОСОБА_6 не підпадає під дію Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, у п. п. 2 п. 2 якого зазначено, що його дія поширюється на працівників, які відповідно до законодавства уклали із роботодавцем трудовий договір (контракт), або фактично допущені до роботи роботодавцем (а. с. 5−9, т. 1).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 06 листопада 2015 року, що набрало законної сили, визнано недійсним договір від 12 березня 2014 року № 212 про виконання разової роботи, укладений між СТОВ АФ «Барвінківська» та ОСОБА_6 (а. с. 45−47, т. 3).

За правилами ст. 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

У статті 21 КЗпП України зазначено, що трудовий договір - угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, з якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник − виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 24 КЗпП України при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, − також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Між тим трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження видано не було, але працівника фактично було допущено до роботи (ч. 4 ст. 24 КЗпП України, чинної на час виникнення спірних правовідносин).

За правилами ст. 171 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (ст. 173 КЗпП України).

Суди у порушення вимог ст. ст. 212−214, 316 ЦПК України при ухваленні рішення зазначене не врахували, дійшли передчасного висновку про відсутність між сторонами трудових відносин, при цьому не звернули увагу на те, що ОСОБА_6 було знято з обліку як безробітного 12 березня 2014 року, у зв'язку з працевлаштуванням до СТОВ АФ «Барвінківська» (а. с. 201, т. 3), договір на виконання разової роботи від 12 березня 2014 року судом визнано недійсним, відтак позивача фактично допущено до роботи саме 12 березня 2014 року.

Враховуючи, що суди не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення вимог матеріального та процесуального права призвело до ухвалення судових рішень, які не відповідають вимогам ст. ст. 212−214, 316 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Близнюківського районного суду Харківської області від 04 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:В.С. Висоцька
Судді: Ю.Г. Іваненко
С.О. Карпенко
О.М. Ситнік
О.В. Ступак