У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Ковальчук Н.М., Бондаренко Н.В.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 яка діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, треті особи, Новокорецька сільська рада, служба у справах дітей Корецької районної державної адміністрації, Корецька районна державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и л а :

10 червня 2016 року ОСОБА_4 звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3, треті особи, Новокорецька сільська рада, служба у справах дітей Корецької районної державної адміністарції, Корецька районна державна адміністрація про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 який є власністю ОСОБА_4

В частині зобов'язання Новокорецької сільської ради зняти ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстрації в житловому будинку в АДРЕСА_1 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 275 (двісті сімдесят п"ять) грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 275 (двісті сімдесят п"ять) грн. 60 коп. на відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказують, що судом першої інстанції проігноровано вимоги ЗУ «Про охорону дитинства», а саме ст.ст. 17,18 які регламентують, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, діти-члени сім'ї чи власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Приміщення в АДРЕСА_1 має незадовільний стан та проживати там не можливо.

Просить рішення Корецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлового приміщення по АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.02.2011 року.

Відповідно до довідки № 113 від 26 січня 2017 року виданої Новокорецькою сільською радою Корецького району ОСОБА_4 зареєстрований і проживає в житловому будинку по АДРЕСА_1 і його сім"я складається з таких осіб: ОСОБА_5 - дружина, син ОСОБА_1, невістка ОСОБА_2, внук ОСОБА_3. Син з сім'єю зареєстровані, але з 12.11.2013 року проживають у власному житловому будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 38).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 20 листопада 2013 року ОСОБА_1 придбав житловий будинок по АДРЕСА_2, загальною площею 64,6 м.кв..

Згідно акту обстеження технічного стану вищезазначеного будинку від 25 липня 2016 року, комісія Корецької РДА, вважає, що технічний стан будинкузадовільний, встановлено можливість експлуатації даного будинку для реалізації прав дитини.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Корецької РДА від 18.08.2016 року № 01-17/3546/16 комісією з питань захисту прав дитини при вивченні матеріалів з'ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають у власному будинку по АДРЕСА_2, матеріально-побутові умови проживання сім"ї добрі. Корецька райдержадміністрація, як орган опіки та піклування вважає за можливе місце проживання дитини ОСОБА_3 в даному житловому будинку.

Згідно ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернути до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України. власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом.

Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що відповідачі з 2013 року у спірному будинку не проживають, тобто понад рік, тому вони втратили право користування даним будинком.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Визнання дитини такою, що втратила право користування спірним будинком, не призведе до позбавлення його права на житло, так як останній проживає разом з батьками в будинку по АДРЕСА_2, який належить його батькові на праві власності.

Відповідно до п.2 ст.7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстрації в органах реєстрації, а тому суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що вимоги позивача про зобов'язання Новокорецької сільської ради примусово зняти відповідачів з реєстрації задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення відповідного обґрунтування про безпідставність заявлених вимог, які надавались відповідачем у запереченнях на заявлений позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 10 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :