Справа № 466/4866/17
У Х В А Л А

судового засідання

1 серпня 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Пірко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2

у с т а н о в и в

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, у якій просить визнати дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛГТУЮ у Л/о ОСОБА_2 неправомірними. Свою скаргу мотивує тим, що у відділі державної виконавчої служби Шевченківського району м. Львова знаходиться на виконанні виконавчий лист

№2/1328/1858/12, виданий 21.02.2013р. Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ „Львів 136 276, 40 грн. боргу. Державним виконавцем Шведом Р.З. в межах виконання вчинялись неправомірні ,на думку скаржника дії, а саме:

-03 березня 2017 р. держвиконавець ОСОБА_2 приїхав в с.Ямельня Яворівського району Львівської області, де проживають батьки скаржника і намагався змусити їх показати майно,належне скаржнику, через що батьки пережили психологічний стрес;

- державним виконавцем винесена неправомірна постанова про проведення оцінки майна -1/4 частки квартири, яка належить скаржнику з метою реалізаціїї її на прилюдних торгах. Скаржник вважає, що дії державного виконавця ,який не залучаючи представника органу опіки та піклування ,намагається продати належну йому частку квартири, яка не виділена реально і якою користується неповнолітня дитина скаржника, є незаконними,

-уже два роки державний виконавець має інформацію про ніби-то належну скаржнику земельну ділянку, однак до сих пір не спромігся її розшукати;

-державний виконавець не виконує п.28 Інструкції з організації примусового виконання рішень, де прямо вказано, що при передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, і не повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої п.2.ч.1.ст.37 Закону „Про виконавче провадження.

31.07.2017 р. скаржник уточнив вимоги скарги та просить визнати незаконними і припини ти дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ОСОБА_2 з підготовки до передачі на аукціонні торги належну ОСОБА_1Ю, 1/4 частку у квартирі №15 в будинку №6 на вул. Величковського у м.Львові по матеріалах з примусового виконання виконавчого листа №2/1328/1858/12,виданого 21.02.2013 р. Шевченківським районним судом м.Львова.

Окремою ухвалою скаржник просить суд повідомити керівництво оскаржуваної особи про вчинення останнім протиправного діяння, передбаченого ст.365-2 КК України.

У судовому засіданні скаржник підтримав мотиви скарги та дав пояснення, аналогічні її змісту з поданими уточненнями.

Державний виконавець Швед Р.З. мотиви скарги заперечив та пояснив, що діє в межах і на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», жодних порушень при цьому не допускав.

Представник стягувача - ПАТ АКБ «Львів» пояснив, що мотиви скарги є надуманими з метою умисного затягування скаржником виконання рішення суду про стягнення боргу перед банком.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши матеріали справи та виконавчого провадження суд прийшов до переконання, що скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Судом встановлено, що у відділі державної виконавчої служби Шевченківського району м. Львова знаходиться на виконанні виконавчий лист

№2/1328/1858/12, виданий 21.02.2013р. Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АКБ „Львів 136 276, 40 грн. боргу. Державним виконавцем Шведом Р.З

Постанова державного виконавця Шведа Р.З. про відкриття виконавчого провадження також не скасовувалась та є чинною.

При цьому, згідно із ч. З ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

ОСОБА_1 у скарзі на дії державного виконавця посилається на його візит в с. Ямельня для перевірки майнового стану боржника до батьків останніх. Державний виконавець такий заперечив. Доказів такого візиту та доказів протиправності такого візиту скаржником не надано. Скарг від батьків ОСОБА_1 до суду чи у правоохоронні органи щодо неправомірності дій державного виконавця не поступало.

Посилання скаржника на відсутність висновку органу опіки та піклування при призначенні оцінки належної йому частки квартири та призначенні прилюдних торгів, суд не приймає до уваги ,оскільки ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 13.10.2016р. про визначення частки боржника ОСОБА_1 у квартирі на вул. Величковського 6/15 у м. Львові, залишена без змін Апеляційним судом Львівської області та набрала законної сили, питання про законність виділу частки боржника в праві спільної сумісної власності на квартиру не може бути предметом нового судового розгляду.

Окрім цього, сам факт виділення частки боржника в праві спільної сумісної власності на квартиру жодним чином не порушить права дітей скаржника , оскільки стягнення звертається виключно на частку квартири, належну боржникові.

У скарзі на дії державного виконавця, скаржник зазначає як неправомірні намагання визначити і виставити на торги належну боржнику частку у квартирі. Проте, можливість звернення стягнення на нерухоме майно, належне боржникові, прямо передбачена Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, державний виконавець, проводячи роботу із визначення частки боржника у квартирі, належним чином виконує свої обовязки.

Недоречними також є посилання на факт належності боржнику земельної ділянки на праві власності, який ніби то виявлений державним виконавцемі. При цьому, незрозуміло, які саме порушення у діях державного виконавця вбачає боржник стосовно зазначеної земельної ділянки. У випадку наявності такої земельної ділянки і бажанні її реалізувати для погашення боргу, скаржник міг би надати таку інформацію державному виконавцеві. Натомість, скаржник просить визнати дії державного виконавця неправомірними через неспроможність віднайти таку інформацію з об»єктивних причин.

Окрім цього, незрозуміло, чому, на думку скаржника , державний виконавець мав би повертати виконавчий документ стягувану. Оскільки у боржника наявне майно, на яке можна звернути стягнення (частка у квартирі, земельна ділянка, про яку згадує Боржник), є можливість звертати стягнення на доходи Боржника, підстав для повернення виконавчого документа стягувану немає.

Вивчивши матеріали виконавчого провадження, надані у судовому засіданні державним виконавцем, суд прийшов до переконання ,що державний виконавець діє у відповідності до вимог ЗУ «Про виконавче провадження», жодних порушень з його боку судом не виявлено.

Натомість , суд вважає, що саме скаржник усіма способами намагається уникнути завершення виконання рішення суду про стягнення з нього боргу в користь банку на підставі рішення суду.

Таким чином, вважаємо, що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця є необгрунтованою та безпідставною, і у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 60, 385 ЦПК України, суд

у х в а л и в

у задоволенні скарги ОСОБА_1

на неправомірні дії державного виконавця Шевченківського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів.

Суддя: ОСОБА_3