АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/99/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до виконкому Мокрокалигірської сільської ради обєднаної територіальної громади, Мокрокалигірської сільської ради обєднаної територіальної громади, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9, про скасування рішень субєктів владних повноважень та визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із указаним позовом, яким просили:

- визнати протиправним та скасувати в цілому рішення виконавчого комітету №21 від 10.03.2010 Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області про визнання права власності на комплекс будівель і споруд території плотні (куди входять майстерня 1959 року, залишкова вартість 3848,00 грн., приміщення пилорами 1960 року, залишкова вартість 4161,00 грн., лісорама 1960 року, залишкова вартість 2776,00 грн., склад майстерні 1985 року, залишкова вартість 19337,00 грн., огорожа майстерні 1978 року, залишкова вартість 1680,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати рішення сесії №19/4-5 від 16.03.2010 Єлизаветської сільської Ради Катеринопільського району Черкаської області про надання в оренду земельної ділянки під комплексом будівель і споруд території плотні ОСОБА_9;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво САС № 129796 від 29.03.2010 про право власності на комплекс будівель і споруд території плотні (куди входять майстерня 1959 року, приміщення пилорами 1960 року, лісорама 1960 року, склад майстерні 1985 року, огорожа майстерні 1978 року) визнане за ОСОБА_9.

В обґрунтування вказано на те, що позивачі з письмового повідомлення ОСОБА_10 10.01.2013 дізналися про те, що рішенням виконавчого комітету Єлизаветської сільської ради №21 від 10.03.2010 за заявою ОСОБА_9, за ним визнано право власності на майно - приміщення майстерні 1959р. - вартістю 3848 грн., приміщення майстерні 1985р. - вартістю 19337 грн., приміщення пилорами 1960р. - вартістю 4161 грн., огорожа майстерні (плотні) 1978р. - вартістю 1680 грн., обладнання плотні та кузні - вартістю 2654 грн., лісорама з обладнанням - вартістю 3249 грн. Це рішення прийнято без їх згоди попри те, що вищезазначене майно належить їм згідно рішення Катеринопільського районного суду від 04.06.2004, яким їм виділене майно в натурі і передане державним виконавцем Поліщуком Т.І. 29.07.2004 актом прийому - передачі.

Виконком Єлизаветської сільської ради не мав права визнавати право власності на майно реформованого КСП «Єлизаветка» у приватну власність громадянам.

Позивачі згідно усної домовленості між власниками розпайованого КСП «Єлизаветка» отримали майно у вигляді території плотні. Позивачі доручили з 26.12.2004 по 25.11.2009 приватному підприємцю ОСОБА_10 управляти та розпоряджатись вищевказаним майном.

Рішенням виконавчого комітету № 21 від 10.03.2010 по заяві ОСОБА_9, останньому посвідчено право власності на розпайоване майно КСП «Єлизаветка» з порушенням норм законодавства.

Виконком вказав неіснуючу адресу - с. Єлизаветка, вул. Ватутіна, 100 хоча Єлизаветською сільською радою видана довідка про те, що згідно карти села дані об'єкти знаходяться в адмінмежах Єлизаветської сільської ради, але поза межами населеного пункту і не мають фактичної адреси, а адреси на майнові об'єкти вказані в рішенні виконкому не відповідають дійсності.

Спірне рішення позбавляє позивачів права власності на їх майно, яке в 2004 році виділене вихідцям з реформованого КСП «Єлизаветка» Катеринопільським районним судом.

Рішення зборів уповноважених спілки співвласників майнових паїв реформованого КСП «Єлизаветка» від 08.08.2009 та акт прийому-передачі майна комітетом громадян співвласників майнових паїв реформованого КСП «Єлизаветка» від 10.08.2009 та акт комісії по врегулюванню майнових відносин реформованого КСП «Єлизаветка» від 04.03.2010, на які мається посилання у оспореному рішенні виконкому, до майна позивачів відношення не мають, так як на той час дане майно вже було виділене і отримане вихідцями з КСП в натурі. Крім того, майно в оренді не було, а з 2004 року є власністю позивачів.

Позивачі вказують, що ОСОБА_9 викупив у громадян села свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), в якому вказано кому належить свідоцтво і сума паю, а про майно та місце його розташування (тобто в натурі) нічого не вказано, а тому вважають, що члени виконкому відповідно до ЗУ «Про місцеве самоврядування» до розпайованого майна взагалі не мають ніякого відношення, майно знаходиться за межами населеного пункту, а виконком на свій розсуд та погляд присвоїв юридичні адреси об'єктам нерухомості та визначив кому яке майно належить. Сільська рада незаконно погодила ОСОБА_9 надання в оренду земельної ділянки під господарськими приміщеннями і спорудами за адресою с. Єлизаветка, вул. Ватутіна, 100 із земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту в адмінмежах Єлизаветської сільської ради.

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30.08.2016 позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачі подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування вказують на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, та на те, що позивачі є власниками території плотні довідка голови спілки співвласників майна «Єлизаветка». Свою частину майна реорганізованого КСП апелянти отримали в натурі згідно акта державного виконавця. ОСОБА_9 просив у виконкому посвідчити йому право власності на спірне майно, а не визнати це право. Виконком послався на рішення зборів спілки співвласників від 08.08.2009 та акт прийому-передачі від 10.08.2009 у якому вказано, що майно передано не ОСОБА_9, а ФГ «Брати ОСОБА_9», тому виконком не мав права визнавати за ОСОБА_9 права власності на спірне майно.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачами не доведено факт порушення їх прав, так як ними не надано доказів на підтвердження наявності у них права власності щодо спірного майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає, що, встановивши дійсні обставини справи, суд дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, та ухвалив у справі законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого, колегія суддів не вбачає, виходячи з наступного.

При розгляді справи встановлено, що згідно рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.06.2004 стягнуто зі спілки співвласників майнових паїв колишніх членів КСП «Єлизаветка» Катеринопільського району Черкаської області на користь позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 майнові паї в натурі у слідуючих сумах: ОСОБА_6- 16561 грн., ОСОБА_7- 14779 грн., ОСОБА_8-10440 грн., із зазначенням того, що такі стягнення підлягають згідно структури. (а.с. 14-16).

Актом державного виконавця від 19.07.2004 з урахуванням пояснень від 16.11.2012 встановлено, що на виконання рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.06.2004 про стягнення зі спілки співвласників майнових паїв колишніх членів КСП «Єлизаветка» вихідцям було передано майно, в тому числі, територія плотні, куди відносяться: склад майстерні, майстерня з обладнанням (кузня, станки), приміщення пилорами (з лісорамою) та огорожа, згідно уточненого розподільчого переліку майна, що перебувало в колективній власності КСП «Єлизаветка» Катеринопільського району.

Указаними доказами позивачі обґрунтовують своє право власності на майно території плотні колишнього КСП «Єлизаветка».

Рішенням виконавчого комітету №21 від 10.03.2010 Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району за ОСОБА_9 визнано право власності на комплекс будівель і споруд по вул. Ватутіна, 100 у с. Єлизавета (куди входять майстерня 1959 року, залишкова вартість 3848,00 грн., приміщення пилорами 1960 року, залишкова вартість 4161,00 грн., лісорама 1960 року, залишкова вартість 2776,00 грн., склад майстерні 1985 року, залишкова вартість 19337,00 грн., огорожа майстерні 1978 року, залишкова вартість 1680,00 грн.).

Рішенням сесії №19/4-5 від 16.03.2010 Єлизаветської сільської Ради Катеринопільського району ОСОБА_9 надано в оренду земельну ділянку під комплексом будівель і споруд по вул. Ватутіна, 100 у с. Єлизавета.

Указані рішення органу місцевого самоврядування позивачі оспорюють у даній справі.

Так відповідно до положень ст. 393 ЦК України правовий акт, зокрема, органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Отже визначальним для вирішення питання про скасування правового акту, який порушує право власності особи, є встановлення наявності такого права.

Далі, згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнаная або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мас право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Зазначені положення законодавства кореспондуються також із розясненнями, наданими Пленумом ВСУ судам України у п.2 постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції».

На підставі вищевикладеного, колегія суддів констатує, що особа має право звернути до суду за захистом саме своїх прав, свобод чи інтересів. Право на позов має особа, права, свободи або інтереси якої порушені. Іншими словами, особа не має права звернутися до суду у разі, якщо права, за захистом яких вона звернулася, їй не належать. Така особа є неналежним позивачем і у позові їй слід відмовити. Тому при зверненні до суду позивач повинен доводити свою юридичну заінтересованість у справі. Завдяки такому підходу реалізується принцип диспозитивності цивільного процесу, закріплений ст. 11 ЦПК України, відповідно до якого кожна особа самостійно вирішує: звертатися їй до суду чи ні.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Колегія суддів звертає увагу апелянтів на те, що оскаржуване ними рішення органу місцевого самоврядування винесені на підставі відповідного рішення зборів співвласників майнових паїв КСП «Єлизаветка» від 08.08.2009 року, яке наразі є чинним та ніким не оспорено, відповідно, у випадку скасування оспорюваних рішень сільської ради, жодних правових перешкод для реалізації чинного та неоспореного рішення зборів співвласників паїв про передачу спірного майна ОСОБА_9 у зацікавлених осіб не існуватиме, оскільки згідно до чинного законодавства питання щодо виділення майнового паю в натурі, способу такого виділення, визначення конкретного майна, яке передається власнику майнового паю, відноситься до виключної компетенції зборів співвласників. Тому, вищевказане рішення є відповідним є тим, на підставі якого у ОСОБА_9 виникли права на нерухоме майно. Фактично колегія констатує, що позивачами невірно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів, які вони вважають порушеними, оспорюваними рішеннями органу місцевої влади.

При цьому, спілка співвласників майнових паїв КСП «Єлизаветка» до участі у вказаній справі в ході розгляду даної справи судом першої інстанції залучена не була, суд апеляційної інстанції позбавлений таких повноважень згідно до закону.

Далі, вказуючи в своєму позові про те, що їм та ще 16 особам - вихідцям актом державного виконавця від 19.07.2004 на виконання рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.06.2004 про стягнення зі спілки співвласників майнових паїв колишніх членів КСП «Єлизаветка» було передано майно, в тому числі, територія плотні, куди відносяться: склад майстерні, майстерня з обладнанням (кузня, станки), приміщення пилорами (з лісорамою) та огорожа, згідно уточненого розподільчого переліку майна, що перебувало в колективній власності КСП «Єлизаветка» Катеринопільського району, позивачі не надали суду жодних належних та допустимих доказів того, що територію плотні було передано саме їм трьом з усього загалу таких претендентів . При цьому, вказаних осіб до участі по справі в ході розгляду справи по суті залучено не було, клопотань про допит їх в якості свідків тощо не заявлялося жодною із стороні по справі.

Колегія суддів вважає, що у даній справі позивачами не доведено доказами наявність у них прав щодо майна, відносно якого сільською радою винесено оспорені рішення, особливо звертаючи свою увагу на те, що згідно до наданого суду уточненого розподільчого переліку майна, що перебуває в колективній власності КСП «Єлизаветка» Катеринопільського району станом на 01.02.2000 року такого нерухомого майна як «територія плотні» взагалі не існує, натомість, в рішенні зборів співвласників майнових паїв КСП «Єлизаветка» від 08.08.2009 року та оспорюваних рішення сільської ради зазначено конкретне нерухоме майно з зазначенням року забудови та інвентаризаційною вартістю, що наявне у вищевказаному розподільчому переліку.

Отже, саме по собі порушення норм законодавства, у разі його доведеності, не може свідчити про можливість застосування судом відповідних правових наслідків у разі звернення субєкта, який у аспекті положень процесуального закону, зокрема ст. 3 ЦПК України, не має права на звернення до суду в своїх інтересах чи інтересах інших осіб.

Так ні в рішення суду, ні в акті державного виконавця, на які посилаються апелянти, не вказано про визнання за ними права власності саме на майно «території плотні», а лише констатовано, що позивачі мають право на певний грошовий вираз у майні розпайованого КСП та у відповідності до структури майнового паю.

Колегія суддів враховує, що апеляційні доводи стосуються лише незаконності, на думку апелянтів, оспорених рішень сільської ради та не спростовують висновків суду про недоведеність наявності у апелянтів права власності щодо майна «території плотні».

Доказів державної реєстрації за позивачами прав на таке майно, що передбачено ч.4 ст.334 ЦК України, суду надано не було.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 30 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до виконкому Мокрокалигірської сільської ради обєднаної територіальної громади, Мокрокалигірської сільської ради обєднаної територіальної громади, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_9, про скасування рішень субєктів владних повноважень та визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :