Справа № 466/2635/17 Головуючий у 1 інстанції: Ковальчук О.І.
Провадження № 22-ц/783/3977/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

з участю:представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного реєстратора Тузяк Павла Тарасовича Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання дій державного реєстратора Тузяк Павла Тарасовича Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 неправомірними та скасування реєстрації права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_1

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у відкритті провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Державного реєстратора Тузяк Павла Тарасовича Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, третя особа Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та передати справу на новий розгляд зі стадії відкриття провадження до суду першої інстанції. Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив визнати неправомірними дії державного реєстратора щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію за ПАТ КБ «Приват Банк». Як вбачається з інформаційної довідки № 81428047 від 28.02.2017 року, підставою для прийняття рішення про реєстрацію за ПАТ КБ «Приват Банк» права власності на належне позивачу майно став договір іпотеки, серія та номер 4480, від 10.05.2007 року укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приват Банк» та посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Тетричною Е.В. Даний іпотечний договір було укладено з метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору від 10.05.2007 року № Є/У 2867 укладеному між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приват Банк». Відповідною підставою звернення ЗАТ КБ «Приват Банк» до державного реєстратора з вимогою про реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки стало невиконання позивачем зобов'язань згідно вищевказаного кредитного договору. А тому, відповідно до положень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», незважаючи на те, що відповідачем у даній справі є суб'єкт владних повноважень даний спір не є публічно - правовим, оскільки виникає із цивільних правовідносин і згідно з підставами та предметом позову стосується захисту прав власності на майно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя виходив з того, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, що даний позов не належить розглядати в порядку цивільно-процесуального судочинства, оскільки відповідності до п.1 ч.2 ст. 17 КАС України спори фізичних і юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів, чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності відноситься до компетенції адміністративних судів. І оскільки відповідач державний реєстратор Годовицько - Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області був наділений повноваженнями щодо проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, тобто делегованими повноваженнями на здійснення владних управлінських функцій, даний спір належить до юрисдикції адміністративних судів та підсудний адміністративному суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що відмовляючи у відкритті провадження суддя виходив з того, що спір у даній справі є публічно - правовим та належить до юрисдикції адміністративного суду.

Такий висновок судді не ґрунтується на правильному застосуванні норм права з огляду на нижченаведене.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно - правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб»єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно - правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб»єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб»єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст. 3 КАС).

Відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України (стаття 17), ГПК України (статті 1, 12), КПК України або КУпАП віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення (п.3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування (суб»єкт владних повноважень) бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб»єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК. Ураховуючи положення статті 1 ЦПК України а статті 2 КАС, не є публічно - правовим і розглядається в порядку цивільного судочинства спір між органом державної влади та/або органом місцевого самоврядування (суб»єктом владних повноважень), як суб»єктом публічного права та суб»єктом приватного права - фізичною особою, в якому управлінські дії суб»єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміни або припинення цивільних прав фізичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб»єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Згідно з п.27 цієї ж постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв»язку з цим, суд, відповідно до ч.1 ст. 21, статті 393 ЦК України, визнає незаконним і скасовує акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дії державного реєстратора Тузяка Павла Тарасовича Годовицько-Басівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 неправомірними та скасувати реєстрацію права власності за ПАТ КБ «ПриватБанк» на квартиру АДРЕСА_1

З інформаційної довідки №81428047 від 28.02.2017 року вбачається, що підставою для прийняття рішення про реєстрацію за ПАТ КБ «ПриватБанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1, був договір іпотеки, який було укладено з метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором від 10.05.2007 року, укладеному між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання кредиту в розмірі 55000.00 дол. США, а підставою для звернення ПАТ КБ «ПриватБанк» до державного реєстратора з вимогою про реєстрацію за ним права власності на предмет іпотеки стало невиконання ОСОБА_2 зобов»язань за кредитним договором.

Враховуючи те, що у даній справі спірні правовідносини пов»язані з невиконанням, на думку позивача, умов цивільно - правової угоди, даний спір не є публічно - правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судом за правилами ЦПК України, а відтак висновок судді про відмову у відкритті провадження у справі з підстав того, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, є невірним.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

А відтак оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду м. Львова від 13 квітня 2017 року - скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання відкриття провадження у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Струс Л.Б.

Цяцяк Р.П.