Номер провадження: 22-ц/785/7680/17
Номер справи місцевого суду: 505/608/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Сегеди С.М., Цюри Т.В.,

при секретарі: Цихиселі Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до КП "Подільський міський ринок", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Подільської міської ради і директор КП "Подільський міський ринок" ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року, -

встановила:

15 березня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до КП "Подільський міський ринок", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору виконавчий комітет Подільської міської ради і директор КП "Подільський міський ринок" ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Посилаючись на те, що з 25.04.2012 року вона працювала на КП «Подільський міський ринок» бухгалтером.

21.01.2016 року її було звільнено з посади бухгалтера КП «Подільський міський ринок», у звязку із скороченням штату працівників, згідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При скороченні чисельності або штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Порівняно з іншими працівниками, які залишилися працювати в КП «Подільський міський ринок» вона вважає, що має більш високу кваліфікацію і продуктивність праці.

Виходячи з цього, вона має переважне перед ними право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли.

У разі незаконного звільнення з роботи працівник, згідно з ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно з цим повинно бути вирішене питання про виплату їй середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку.

На день предявлення позову до суду вона перебувала у вимушеному прогулі, з 21.01.2017 року по 15.03.2017 року. За цей час відповідач зобовязаний виплатити на її користь заробітну плату.

Позивачка просила суд поновити її на роботі КП «Подільського міського ринку» на посаду бухгалтера; стягнути з КП «Подільського міського ринку» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також поновити їй строк на звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до КП "Подільський міський ринок" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_2 ОСОБА_4подав до суду апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповіднодо ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 25.04.2012 року була прийнята на роботу на посаду бухгалтера до КП "Подільський міський ринок".

Наказом директора КП "Подільський міський ринок" №4 від 20.01.2017 року ОСОБА_2 було звільнено з посади бухгалтера за ч.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату.

Підставами для звільнення ОСОБА_2 були вказані: наказ по підприємству від 20.11.2016 року №53 «Про скорочення посади бухгалтера»; сплив строку попередження працівника про звільнення; у звязку з відсутністю вакансій на підприємстві ОСОБА_2 не пропонувалось працевлаштування на підприємстві.

Частиною 3 ст. 64 ГК України передбачено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників та штатний розпис.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Виходячи із наведених вимог закону, право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженого органу підприємства. Власник має право, на свій розсуд, вносити зміни в штатний розпис. Суд не вправі обговорювати питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз'яснено, що розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у п. п. 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Судом першої інстанції встановлено, що на підприємстві дійсно відбулось скорочення штату працівників.

За штатним розкладом на момент звільнення позивачки у штаті підприємства числився один бухгалтер, посада якого і була скорочена, та головний бухгалтер, посада якого була залишена у новому штатному розкладі.

Посилання позивачки на те, що саме вона мала право на залишення на роботі, оскільки має вищу освіту, значний досвід роботи та кращі показники продуктивності праці, судом першої інстанції підставно були розцінені як необґрунтовані, оскільки на посаді головного бухгалтера вона не працювала, а відповідно не може вимагати поновлення на цій посаді.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 263, 264 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: ст. 367; п. 1 ч. 1 ст. 374; ст. 375; 381-384; 390 ЦПК України, колегія суддів ,-

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 21 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її прийняття, але може бути оскаржена протягом 30 днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7