Справа № 445/1198/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

25 жовтня 2017 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Притули І.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Золочівської державної нотаріальної контори про розірвання договору довічного утримання, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в :

в липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3, Державної нотаріальної контори Золочівського районного нотаріального округу Львівської області про розірвання договору довічного утримання та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.12.2005 року вона уклала із своїм сином ОСОБА_4 договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала у власність останнього належний їй житловий будинок із господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Натомість, ОСОБА_4 зобов'язувався нею опікуватись, доглядати, забезпечувати харчуванням, медикаментами та ін. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 помер, спірний будинок успадкувала його дружина ОСОБА_3 Однак, остання нею не опікується, умов та вимог договору довічного утримання не виконує. В зв'язку з наведеним, просить розірвати договір довічного утримання укладений між нею та ОСОБА_4, а також визнати недійсним свідоцтво по право на спадщину від 23.05.2009 року, відповідно до якого власником будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить такі задовольнити. Додатково пояснила, що вона є людиною похилого віку, нею ніхто з близьких не опікується, відповідач у справі - її невістка з нею не проживає, її місце перебування невідоме. Вона хворіє на катаракту, погано бачить, не може самостійно себе обслуговувати, є діабетиком та інсулінозалежною, в зв'язку з чим потребує особливого догляду та харчування, має ряд серцево-судинних захворювань, єдиним її доходом є пенсія. Відповідач оформила спадщину після смерті її сина та успадкувала будинок, що був предметом договору довічного утримання.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні доводам заяви, просить такі задовольнити.

Представник Державної нотаріальної контори Золочівського районного нотаріального округу Львівської області в судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням про її виклик в судове засідання через засоби масової інформації. Причини своєї неявки ОСОБА_3 суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів, проти чого позивач та її представник не заперечили.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків ОСОБА_12 ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Як вбачається із дублікату договору довічного утримання (догляду), що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 16.12.2005 року, позивач передала у власність останнього житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, вартість будинку оцінена в 45 015,00 грн.

Відповідно до п. 6 вказаного договору, ОСОБА_4 зобов'язувався надати позивачу довічне забезпечення, а саме: забезпечити її житлом у відчужуваному будинку, щоденним триразовим харчуванням, одягом, взуттям, лікувальними засобами, пранням речей, надати побутові послуг та ін.

Грошова оцінка матеріального забезпечення відчужувача визначена договором на рівні не менше половини мінімальної заробітної плати, що передбачено п. 7 договору.

Право власності на зазначений житловий будинок виникло у ОСОБА_4 з моменту державної реєстрації договору.

Договір довічного утримання (догляду) посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Плотицею Г.Д., зареєстрований в реєстрі за №2682.

ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що засвідчується дублікатом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Золочівського районного управління юстиції 13.07.2006 року.

Як вбачається із дубліката свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, що виданий Золочівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 11.07.2017 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4

Належний ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, успадкувала відповідач ОСОБА_3, що засвідчується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.05.2009 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Папірянською О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 1412.

Окрім цього, із вказаного свідоцтва про право на спадщину вбачається, що таке видано лише на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Інше спадкове майно, право на яке отримала ОСОБА_3 в свідоцтві не вказано. Оцінка спадкового майна становить 147 845,00 грн.

Позивач є інвалідом другої групи за загальним захворюванням, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4, виданим Управлінням пенсійного фонду України у Золочівському районі Львівської області 20.03.2006 року. Інвалідність встановлена ОСОБА_1 з 01.01.2006 року та є безстроковою.

В будинку по АДРЕСА_2 проживає та зареєстрована ОСОБА_1, окрім цього, в будинку зареєстровані, але не проживають відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_11, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області № 953 від 23.10.2017 року.

Як вбачається із виписного епікризу №9117, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 31.08.2016 року по 08.09.2016 року, хворіє на цукровий діабет 2 типу важкої форми, є інсулінозалежною.

Будучи допитаними в судовому засіданні в якості свідків, ОСОБА_12 ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, надали суду показання, що є сусідами ОСОБА_1 та проживають в с. Вороняки Золочівського району Львівської області. Син позивача - ОСОБА_4 помер в 2008 році, з того часу їй ніхто не допомагає, вона проживає одна та сама про себе дбає. Відповідач ОСОБА_3 з позивачем не проживає та за нею не доглядає, востаннє вони її бачили близько шести місяців тому назад. У позивача є ще доньки, однак про неї вони теж належним чином не піклуються.

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів не є вичерпними. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 744, 745 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За приписами ст. 757 ЦК України, у випадку смерті набувача, обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем.

Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За приписами ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вище перелічені норми права, успадкувавши після смерті ОСОБА_4 майно, що набуте останнім за договором довічного утримання, ОСОБА_3 набула його обов'язки, що визначені спірним договором довічного утримання та мала б здійснювати догляд за ОСОБА_1

Відповідно до ст. 755, 756 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_3 обов'язків набувача за спірним договором довічного утримання не виконує, догляд за ОСОБА_1 не здійснює, зокрема, не забезпечує її щоденним триразовим харчуванням, одягом, взуттям, лікувальними засобами, не здійснює прання речей, надання побутових послуг та ін.

За вказаних обставин, з врахуванням досліджених доказів, суд приходить до висновку, що спірний договір довічного утримання підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 1296, 1301 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Таким чином, дійшовши висновку про необхідність розірвання договору довічного утримання, слід також визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, що видане відповідачу та засвідчує її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно вимог ч. 1,3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1% від вартості майна, що визначена у свідоцтві про право на спадщину, за позовною вимогою про розірвання договору, а також судовий збір у розмірі, що передбачений для немайнових вимог, за позовною вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Керуючись ст. 15, 16, 525, 526, 744, 749, 751, 755, 756, 757, 1301 ЦК України, ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226, 233 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Золочівської державної нотаріальної контори про розірвання договору довічного утримання, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання (догляду) укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, укладений 16 грудня 2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Плотицею Ганною Дмитрівною, зареєстрований в реєстрі за №2682.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 за законом, видане 23 травня 2009 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Папірянською О.О., зареєстроване в реєстрі за № 1412, на ім'я ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 2 118,45грн. (дві тисячі сто вісімнадцять гривень 45 копійок).

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд Львівської шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Копію даного рішення направити відповідачеві та роз'яснити йому, що дане заочне рішення може бути переглянуте Золочівським районним судом Львівської області за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене вiдповiдачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.

Суддя О. М. Кіпчарський