Справа №557/1275/16-ц
Провадження №2/557/134/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року

Гощанський районний суд Рівненської області в особі:

судді Чорноус Л.І.

секретар судового засідання Гуменюк Н.П.

за участю представників :

позивача адвоката ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Гоща в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , завданої внаслідок ДТП

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» матеріальної шкоди в сумі 70720,65 грн. та моральної шкоди , згідно з вимогами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і 150000 моральної шкоди , спричиненої внаслідок ДТП.

В обгунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те , що 27 грудня 2013 року приблизно 18 год 50 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Daewoo» Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7, рухаючись зі сторони смт. Гоща Рівненської області у напрямку с. Тесів Острозького району, на 42 км автодороги Рівне-Тучин-Острог, в межах вул. Вишнева с. Симонів Гощанського району, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3

В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді: важкої черепно-мозкової травми - перелому склепіння основи черепа; забою-компресії головного мозку важкого ступеня; гострої субдуральної гематоми правої гемісфери головного мозку; забою осадження мяких тканин голови; закритої травми грудної клітки - забою легень; забою осадження лівого колінного, правого колінного суглобів - що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

За даним фактом СВ Гощанського РВ УМВС України в Рівненській області проводилось досудове розслідування , провадження №0000621 від 27.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в ході якого позивача було визнано потерпілим.

Також, в ході досудового розслідування знайшло своє підтвердження порушення відповідачем ОСОБА_4 п.п.12.2,12.3,12.4 Правил дорожнього руху.

27.11.2014 року заступником начальника СВ Гощанського РВ УМВС ОСОБА_8 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000621 від 27.12.2013 року за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Підставою свого звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди зазначає те , що внаслідок вказаного ДТП він отримав тяжкі травми і став інвалідом І групи.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_7 застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС номер 7516118 від 04.10.2013 року страхової компанії «ОРАНТА». За фактом ДТП 30.12.2013 року СК «ОРАНТА» було здійснено письмове повідомлення, а тому відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова компанія «ОРАНТА» має бути відповідачем по справі щодо відшкодування за шкоду, заподіяну життю і здоровю потерпілого.

Отже, внаслідок ДТП позивачу спричинено матеріальних збитків на загальну суму 70720,65 грн., з яких 23 505 грн. - витрат на лікування; 43848 грн. ( 1218 грн. х 36 = 43848 грн. ) страхового відшкодування; 3 367,65 грн. моральної шкоди ( згідно з вимогами Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та 150 000 грн. моральної шкоди як відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП 27.12.2013 року в с. Симонів Гощанського району, оскільки він зазнав фізичного болю та страждань, а всього просить стягнути солідарно з відповідачів - 220 720,65 грн.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та доповнень до неї.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позову , в частині відшкодування шкоди з ОСОБА_4 не визнали взагалі , обґрунтовуючи це тим , що цивільно-правова відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС номер 7516118 від 04.10.2013 року. Про ДТП , що мала місце 30.12.2013 року відповідач повідомив СК «ОРАНТА» письмово, а тому відповідно до вимог Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страхова компанія «ОРАНТА» має відшкодовувати шкоду, заподіяну життю і здоровю потерпілого.

Що стосується відповідальності ОСОБА_4 як володільця джерела підвищеної небезпеки , то просять врахувати те , що в ході досудового розслідування кримінального провадження за наслідками ДТП , що мало місце 27 грудня 2013 року і учасниками якого були водій автомобіля «Daewoo» Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1 відповідач ОСОБА_4 та позивач було здобуто ряд доказів , які мають безпосереднє відношення для встановлення ступеня вини позивача та відповідача у дорожньо-транспортній пригоді. Так, висновками експертів, протоколом працівників міліції з огляду та перевірки стану транспортного засобу від 27.12.2013 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, протоколом проведення слідчого експерименту Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області, доведено що груба необережність потерпілого - ОСОБА_3 та недотримання ним Правил дорожнього руху , перебували у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та сприяли виникненню та збільшенню моральної та матеріальної шкоди.

Таким чином , відповідач вважає, що ступінь вини позивача в тому, що йому завдано моральної та матеріальної шкоди складає 99%, а ступінь вини ОСОБА_4 складає 1% і при цьому він відшкодував позивачеві 17550 грн.в рахунок відшкодування шкоди, то просили у задоволенні позову до ОСОБА_4 відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_5 акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» в судове засідання не зявився , але направив заперечення на позов і про розгляд справи у їхню відсутність. У своїх запереченнях вважає безпідставним і таким, що не підлягає до задоволення, з огляду на те, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Оскільки ДТП мало місце 27.12.2013 року і позивач до страхової компанії не звертався, не подавав до страховика ані повідомлення про ДТП , ані заяви про виплату страхового відшкодування, то у ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відсутні будь які правові підстави для здійснення виплати страхового відшкодування. Крім того, вважають вимоги до ОСОБА_4 ( страхувальника ПАТ «НАСК «ОРАНТА») також необгрунтованими та безпідставними , адже незважаючи на грубу необережність самого потерпілого (позивача), перебування його в стані алкогольного сп'яніння на момент ДТП, ОСОБА_4 як свідома людина , яка керується моральними принципами відшкодував кошти на

лікування.

Що стосується позовної вимоги щодо солідарного стягнення відшкодування з обох відповідачів, то вважає її безпідставною, так як між відповідачами відсутні відносини, які властиві солідарним боржникам та відсутній солідарний обов'язок з відшкодування шкоди на користь позивача. Відшкодування шкоди здійснюється на підставі спеціального законодавства, а саме Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та з урахуванням умов викладених у страховому Полісі.

Заслухавши доводи представників сторін, відповідача ОСОБА_4, ознайомившись із запереченнями відповідачів , зясувавши інші обставини справи та перевіривши їх доказами суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення .

У судовому засіданні встановлено , що 27 грудня 2013 року приблизно 18 год 50 хвилин водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем Daewoo Т13110, реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись зі сторони смт. Гоща Рівненської області у напрямку с. Тесів Острозького району, на 42 км автодороги Рівне-Тучин-Острог, в межах вул. Вишнева с. Симонів Гощанського району, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3

В результаті ДТП позивач ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: важкої черепно-мозгової травми - перелому склепіння основи черепа; забою-компресії головного мозку важкого ступеня; гострої субдуральної гематоми правої гемісфери головного мозку; забою осадження мяких тканин голови; закритої травми грудної клітки - забою легень; забою осадження лівого колінного, правого колінного суглобів - що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення.

Згідно довідок : серії АВ № 0306466, видана 23.04.2014 року та серії АВ № 0412348 від 26.05.2016 року підтверджується , що внаслідок отриманих під час ДТП травм ОСОБА_3 встановлено 1 групу інвалідності.

За даним фактом СВ Гощанського РВ УМВС України в Рівненській області проводилось досудове розслідування , провадження №0000621 від 27.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в ході якого позивача було визнано потерпілим..

27.11.2014 року заступником начальника СВ Гощанського РВ УМВС ОСОБА_8 було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000621 від 27.12.2013 року за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.

Задовольняючи позов частково, а саме - в частині вимог до ПАТ «НАСК «ОРАНТА», суд виходить з того , що статтею 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС номер 7516118 від 04.10.2013 року.

За фактом ДТП 30.12.2013 року відповідачем ОСОБА_4 було здійснено письмове повідомлення страхувальника - НАСК «ОРАНТА» за реєстраційним номером 03/12/2013, зареєстроване у НАСК «Оранта» 20.01.2014 №52.

У відповідності до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Отже, дана ДТП підпадає під ознаки страхового випадку.

Згідно ст.22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у

встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розумінні ст.23.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

У відповідності до ст. 24.1. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у звязку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням,

утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоровя.

Пунктом 24.2 передбачено , що мінімальний розмірі страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, повязану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоровя, але не більше 120 днів.

Таким чином , оскільки ОСОБА_3 перебував на лікуванні 47 днів , що підтверджується епікризом №25636, виданим Рівненською центральною міською лікарнею та випискою з історії хвороби №782 на імя ОСОБА_3 з Гощанської ЦРЛ ( а.с.20,21), то мінімальний розмір відшкодування складає 1908,20 грн. (47 днів х 1218 грн.(мін. з/п) х 1/30).

Проте , оскільки з наданих ОСОБА_3 письмових доказів, зокрема, квитанцій, чеків, накладних про придбання лікарських засобів за період з 27.12.2013 року по 28.06.2014 року , які були затрачені на лікування позивача згідно переліку лікарських засобів, наданих Рівненською центральною міською лікарнею та Гощанською ЦРЛ ( а.с. 15-35, 46-47,50) вбачається, що ним було затрачено на лікування кошти в сумі 22956 грн., то на його користь слід стягнути ці кошти, а не 23505 грн., як зазначено позивачем.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 про стягнення на його користь з відповідача НАСК «Оранта» 43848 грн. страхового відшкодування за стійку втрату працездатності, то суд враховує положення ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою визначено розмір шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Так, пунктом 26.1 цієї статті передбачено, що шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України, а відповідно до пункту 26.2 Закону - мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення 1 групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2013 рік » станом на грудень 2013 року мінімальна заробітна плата становила 1218 грн.

Як убачається з довідки МСЕК серії АВ №0306466 від 23.04.2014 року, позивачу встановлено І групу інвалідності терміном до 01.05.2016 року, яку продовжено до квітня 2019 року, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ №0412348 від 26.05.2016 року і він потребує постійної сторонньої допомоги, нагляду, догляду, «Д» нагляду, лікування у невролога, психіатра (а.с.14).

Таким чином, розмір відшкодування ОСОБА_3 за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності позивачем, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за встановлення І групи інвалідності складає 43848 грн. (36 х 1218 = 43848 грн.), як і визначено позивачем і підлягає до стягнення на його користь.

Таким чином, розмір матеріальної шкоди складає 66804 грн. ( 22956 грн. + 43848 грн. = 66804 грн.).

Крім того, ст.26-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Отже, розмір моральної шкоди складає 3340,20 грн. (66804 грн. х 5% ). А всього розмір відшкодування, який підлягає стягненню на користь позивача складає: 66804 грн. матеріальної шкоди за ушкодження здоровя та 3340,20 грн. моральної шкоди.

Відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА», заперечуючи проти позову послався на те , що позивач не звернувся до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування , як того вимагає ст.35 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , а згідно ст.37 цього ж Закону однією з підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого , з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоровю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Однак суд вважає , що таке твердження відповідача не заслуговує на увагу , оскільки обовязковою умовою для відшкодування шкоди у разі настання дорожньо-транспортної пригоди є невідкладне письмове повідомлення водієм , який причетний до даної події , але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди страховика про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, як то передбачено ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Як розяснено у п.23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» на вимоги, що випливають із договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, поширюється загальний строк позовної давності , встановлений тривалістю у три роки (ст.257 ЦК) , що обчислюється із дня закінчення дії договору .

Оскільки строк дії договору закінчується 22.10.2014 року , а позивач звернувся до суду 23.12.2016 року, а, крім того, позивач 22.09.2016 року - у межах трьох річного терміну визначеного Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернувся до відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування (а.с.55-56,61,62) , тому його вимоги заявлені правомірно і в межах строків як позовної давності, так і визначених спеціальним законом.

За таких обставин з відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 66804 грн. матеріальної шкоди за ушкодження здоровя та 3340 грн.20 коп. моральної шкоди.

Що стосується вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 150000 грн. , то, відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, суд виходить з того , що відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У відповідності до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням , зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Частиною 2 даної норми передбачено , що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Проте , суд враховує те , що матеріалами кримінального провадження 0000621 від 27.12.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,а саме : висновками експертів (судової експертизи технічного стану транспортного засобу, судової автотехнічної експертизи , транспортно - трасологічною експертизою , судової інженерно-транспортної експертизи ) , протоколом працівників міліції з огляду та перевірки стану транспортного засобу від 27.12.2013 року, схемою дорожньо-транспортної пригоди, протоколом проведення слідчого експерименту Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області, доведено те , що в діях ОСОБА_4, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між його діями та настанням дорожньо-транспортної пригоди 27 рудня 2013 року та відсутня вина ОСОБА_4 у виникненні дорожньо-транспортної пригоди.

При цього було встановлено , що дорожньо-транспортна пригода сталась в результаті грубої необережності ОСОБА_3В, яка проявилась в порушенні ним п. 10.1, п. 11.14 Правил дорожнього руху України, адже з технічної точки зору, дані порушення правил дорожнього руху, знаходяться у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, та в результаті порушення ним п 2.9. Правил дорожнього руху України, адже ОСОБА_3 знаходився в стані алкогольного сп'яніння, що призвело до зниження його реакції, уповільнення реагування, що в свою чергу вплинуло на оцінку ним загрози для безпеки руху. Тобто , саме груба необережність потерпілого - ОСОБА_3 та недотримання ним Правил дорожнього руху , перебували у причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.

Частинами 2-4 ст.1193 ЦК України передбачено , що якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Статтею 1194 ЦК України передбачено що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Частина 1-3 ст.1195 ЦК України передбачено , що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

В судовому засіданні було встановлено , і дану обставину підтвердив представник позивача, що відповідач ОСОБА_4 сплатив позивачеві ОСОБА_3, кошти як потерпілому в розмірі 17550 грн., а тому з урахуванням вказаних вище вимог Закону та з урахування вини самого потерпілого у скоєнні ДТП та спричиненні йому шкоди, його вимоги в цій частині підлягають до зменшення , а саме до розміру шкоди , що була відшкодована ОСОБА_4 і тому у задоволенні його вимог в цій частині слід відмовити.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином з відповідача НАСК « ОРАНТА» на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 668,20 грн. за вимоги майнового характеру та 640 грн. судового збору за вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст.10,60,61,88, 213, 215 ЦПК України, в силу ст. ст. 1166,1167,1187, 1193-1195 ЦК України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» 66804 (шістдесят шість тисяч вісімсот чотири ) грн. матеріальної шкоди за ушкодження здоровя та 3340 (три тисячі триста сорок) грн.20 коп. моральної шкоди на користь ОСОБА_3 .

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_5 акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» судовий збір у розмірі 668 (шістсот шістдесят вісім) грн. 04 коп . за вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та 640 (шістсот сорок) грн. за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди , завданої внаслідок ДТП відмовити .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено 27 липня 2017 року.