Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/952/17
Провадження № 2/674/622/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Шклярука В. М.

при секретарі Проценко Л. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дунаївці, в порядку ст.197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, третя особа - Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області, про визнання недійсним Державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом (ціна позову 36189,53 грн.),

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3, яка була зареєстрована в АДРЕСА_1.

Після смерті матері залишилось спадкове майно - земельна ділянка площею 1,26 га, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку посвідчене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, як дочка померлої, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку в зв'язку з тим, що у правовстановлюючому документі - Державному акті на право власності на земельну ділянку відсутня дата видачі та номер реєстрації державного акта, а тому звертається до суду.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити..

Представник відповідача Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання також не з'явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, до суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви сторін, вважає, що позов підлягає до задоволення, а розгляд справи слід провести у порядку ст.197 ЦПК України.

Так ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилась у 1956 році, її мати - ОСОБА_3, дівоче прізвище позивачки "ОСОБА_1", у 1974 році зареєструвала шлюб і їй присвоєно прізвище "ОСОБА_1", що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та про одруження серії НОМЕР_3.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка була зареєстрована в АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4., після смерті якої залишилося спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 1,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку.

Позивачка ОСОБА_1 спадщину прийняла належним чином, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 30.06.2017 року, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендують на неї, немає, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, що видно із Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину від 01.08.2017 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації №291/2006-р від 12 квітня 2006 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, площею 1,26 га, у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_5.

Згідно постанови приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу Бугерко Н.А. від 28 квітня 2017 року нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка належала померлій ОСОБА_3, в зв'язку з відсутністю у правовстановлюючому документі на вказане майно відсутня дата видачі та номер реєстрації державного акта.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

На підставі абз.2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз.2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ).

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, площею 1,26 га, у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_3 порушує права позивачки на оформлення спадщини, не відповідає вимогам закону, оскільки у ньому не вказана дата видачі та номер реєстрації, а тому суд вважає, що заявлений позов в частині визнання недійсними державного акта на право власності на земельну ділянку є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. «г» ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Позивачка позбавлена можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на земельні ділянки.

Згідно п.3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

А тому, суд вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_1 про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України,ст.ст. 15, 16, 1225, 1268-1270 ЦК України, ст.ст.152,154,158 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_3 на підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації від 12 квітня 2006 року №291/2006-р.

Визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, право на земельну ділянку площею 1,26 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Вірно:

Голова Дунаєвецького районного суду В. М. Шклярук