Єдиний унікальний номер: 448/158/17
Провадження № 2/448/306/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14.12.2017 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі Шегинській Л.М.,

та з участю позивачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівської сільської ради Мостиського району Львівської області, третя особа - Мостиська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її колишньому чоловікові ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 2,26га, що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 07.04.1997р.

Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. За свого життя заповіту він не зробив. Стверджує, що вона являється спадкоємцем за законом спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 оскільки її, позивачки ОСОБА_1 шлюб з ОСОБА_2 було розірвано 23.12.1992 року, однак вони не припинили подружніх відносин та після розлучення продовжували проживати разом і вести спільний побут.

Покликається на те, що зверталася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2, де їй роз'яснено, що вона претендує на спадкове майно останнього, однак їй необхідно встановити факт проживання однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_2 для належного оформлення своїх спадкових прав.

Окрім цього зазначила, що у неї, позивачки ОСОБА_1 відсутній оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) на спірну земельну ділянку.

З огляду на наведене, просить суд встановити факт її проживання однією сім'єю з 1992 року із ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1. Окрім того, просила визнати за нею, позивачкою ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 2,26га, що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 07.04.1997р.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Представник відповідача - Чернівської сільської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у їх відсутності.

Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій зазначив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в нотаріальній конторі не заводилась. Просив розгляд справи проводити без їх участі.

Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 та дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз'яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на земельну ділянку площею 2,26га, що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 07.04.1997р.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 до 23.12.1992 року проживав у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 23.12.1992 року.

В подальшому, після розірвання шлюбу між позивачкою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказані особи й надалі проживали однією сім'єю, вели спільний побут, тощо. Вказане підтверджується довідкою, виданою Чернівською сільською радою Мостиського району за №1885 від 02.08.2016 року, з якої вбачається, що на час смерті спадкодавця ОСОБА_2, з таким була зареєстрована та проживала позивачка ОСОБА_1, колишня дружина; актом обстеження на факт проживання ОСОБА_1, 1958р.н., виданого Чернівською сільською радою Мостиського району, з якого відомо, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно проживали однією сім'єю після розірвання шлюбу, вели спільне господарство, тощо; поясненнями свідка ОСОБА_3, з яких відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 після розірвання шлюбу й надалі проживали однією сім'єю, вели спільний побут аж до смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом; до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо; до числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч.4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Таким чином, як вбачається з вищенаведеного, позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 із 1992 року проживали однією сім'єю у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки встановлення факту родинних відносин має для позивачки ОСОБА_1 суттєве юридичне значення, так як через відсутність актового запису про реєстрацію шлюбу між нею та ОСОБА_2, вона позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права, тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити та встановити факт спільного проживання позивачки ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_2 з 1992 року і до дня смерті останнього, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Щодо позовних вимог позивачки ОСОБА_1 про визнання за такою права власності на земельну ділянку площею 2,26га, що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району, то з даного приводу слід зазначити наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 2,26га, що знаходиться на території Чернівської сільської ради Мостиського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 07.04.1997р.

29.01.2003р. відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2 Спадкодавець за життя усім своїм майном, в тому числі, як вважає суд, і зазначеною вище земельною ділянкою, не розпорядився.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, а тому, враховуючи, що спірні правовідносини виникли до набрання цим кодексом чинності, суд вважає, що при розгляді даної справи слід керуватися положеннями Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Крім цього, на день смерті ОСОБА_2 діяв ЦК Української РСР у редакції 1963 року, (ст.529,530) згідно до якого існувала перша та друга черга спадкоємців. Четверта черга спадкоємців існує з 1 січня 2004 року, згідно до Цивільного кодексу України (ст.1264), згідно до якої четверту чергу спадкоємців відносяться особи, які проживали зі спадкоємцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У даному випадку факт проживання особин однією сім'єю повинен бути встановлений судом.

Цивільним кодексом України 2004 року, передбачено, якщо спадщина відкрилася до 1 січня 2004 р., але не була ніким із спадкоємців прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем протягом принаймні п'яти років до часу відкриття спадщини, такі особи матимуть право на спадкування, незважаючи на те, що факти відкриття спадщини і проживання однією сім'єю мали місце під час дії ЦК УРСР. Такий висновок випливає із змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень, згідно якого правила книги шостої ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Відповідно до ч.1 ст.529 цього Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до вимог ст.548 цього кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

За змістом положень ст.ст.560, 561 цього Кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Слід зазначити те, що позивачка ОСОБА_1 спадщину (спірну земельну ділянку) прийняла, оскільки проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час смерті такого за адресою: АДРЕСА_1.

Вищевказані дії позивачки ОСОБА_1 суд розцінює, як вступ у фактичне володіння спадковим майном, тобто приходить до висновку, що така вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 не може в позасудовому порядку оформити право власності на спірну земельну ділянку, оскільки на таку відсутній (втрачений) спадкодавцем ОСОБА_2 оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай).

Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2; звітом про оцінку земельної ділянки; копією паспорта позивачки ОСОБА_1; довідками виданими Чернівською сільською радою Мостиського району; копіює Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 07.04.1997р.; іншими матеріалами справи.

Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У ст.ст.81, 131 Земельного кодексу України зазначається, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і в порядку спадкування.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для встановлення факту, що позивачка ОСОБА_1 проживала однією сім'єю з 1992 року по січень місяць 2003 року із ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 57-60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала однією сім'єю з 1992 року по січень місяць 2003 року із ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на середню земельну частку (пай) розміром 2,26 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Чернівської сільської ради Мостиського району, відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.В.Кічак

Рішення суду набрало законної сили «__»________________20__ р.

Суддя Ю.В.Кічак