Справа № 465/2005/17 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/783/4305/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

за участю: представника апелянта - ОСОБА_2,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного товариства з обмеженою відповідальністю «Тьйон А Ю Холдинг Б.В.» про стягнення боргу за розпискою,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі.

Ухвалу суду оскаржило ОСОБА_4

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що відповідачем у даній справі є компанія, яка зареєстрована у Королівстві Нідерланди та немає жодних філій чи відділень в Україні. Вважає, що за таких обставин у Франківського районного суду м. Львова не було жодних правових підстав для відкриття провадження у даній справі. Просить ухвалу суду скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відкриваючи провадження у справі, суддя, керуючись ст. 122 ЦПК України, виходив з того, що позовна заява оформлена у відповідності до вимог ст.ст. 119-120 ЦПК України, та підсудна Франківському районному суду м. Львова.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя в рамках відповідних судових процедур.

Статтею 7 цього Закону кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду (складу суду), але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року, "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року та "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року").

Як убачається з позовної заяви, відповідачем виступає приватне товариство з обмеженою відповідальністю "Тьйон А Ю Холдинг Б.В.", яке є юридичною особою, створеною згідно з правом Королівства Нідерландів. Тобто, відповідач є іноземним елементом у розумінні Закону України "Про міжнародне приватне право".

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право".

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (ч. 1 ст. 414 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у ст. 76 цього Закону.

При цьому можливість визначення підсудності справ з іноземним елементом судам України також залежить від категорії спору, зокрема, передбачених ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право". При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності, передбачені, як нормами ЦПК України, так і нормами міжнародних договорів.

Міжнародного договору між Україною та Королівством Нідерландів, у якому би вирішувалось питання підсудності не укладено.

За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Відповідно до договору про надання позики від 01.01.2017р., на підставі якого пред'явлено позов про стягнення 60 000 євро, сторони визначили підсудність справ, що випливають з цього договору судам України.

Наведене дає підстави вважати колегії суддів, що дана справа, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" може бути прийнята судом України до свого провадження і розглянута по суті. Проте, це має бути належний суд.

Оскільки відповідач немає свого місцезнаходження на території Франківського району м. Львова, а позивачем не наведено жодних мотивів, які б давали підстави вважати, з огляду на положення ст. 110 ЦПК України, якою визначено правила альтернативної підсудності, що дана справа є підсудною Франківському районному суду м. Львова, провадження у справі відкрито передчасно, з порушенням правил підсудності.

При цьому колегія суддів враховує і ту обставини, що і позивач немає свого місця проживання або місцеперебування на території Франківського району м. Львова.

Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, ст.ст. 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 11 квітня 2017 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: