Справа № 636 / 1615 / 17
2 / 636 / 1197 / 2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року Чугуївський міський суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Ковригіна О.С.

при секретарі - Фатєєвої С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, та зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у вище вказаному житловому будинку зареєстрований ОСОБА_2, але фактично в ньому не проживає, і він як власник не може реалізувати своє право на вільне користування даною нерухомістю.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій він позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 19).

Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього через канцелярію суду надійшла заява в якій він позов визнав та просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 26).

За таких обставин, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ? частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, належать позивачу на підставі свідоцтва про право власності від 10.02.2004 року виданого Відділом житлово-комунального господарства, будівництва та комунальної власності виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області серія НОМЕР_1, та договору дарування від 25.02.2015 року, реєстровий № 363 (а.с. 8, 10-11). Інша ? частка даної квартири належить дружині позивача ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 фактично в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з квітня 2016 року, що підтверджується довідкою від 12.05.2017 року № 02/136 ОСББ «Берізка-136» з підписами сусідів (а.с. 13).

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У зв'язку з тим, що в квартирі позивача зареєстрований відповідач, який фактично в ньому не проживає, позивач як власник, не має можливості повною мірою реалізувати своє право, встановлене Конституцією України та Законом, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідач жодної участі в сплаті комунальних послуг, а також в поліпшенні стану квартири ніколи не приймав.

Права власника будинку, квартири визначені ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ч 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачена непорушність права власності, отже, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Той факт, що за адресою позивача зареєстрована особа, яка фактично за цією адресою не проживає, створює негативні наслідки майнового характеру для позивача, оскільки розмір оплати за комунальні послуги нараховується із розрахунку до кількості осіб, що зареєстровані за певною адресою, і через це позивач повинен сплачувати за більшу кількість послуг, ніж за ту, якою користується фактично, а також реєстрація відповідача перешкоджає позивачу повною мірою розпоряджатися майном. Таким чином, зазначений вище факт безпосередньо впливає на виникнення у позивача певних додаткових (економічно необґрунтованих) майнових обов'язків.

Відповідно до ч 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до висновку, викладеному у постанові Верховного суду України від 16.01.2012 року у справі № 6-57 /цс 11 вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Частиною 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Тобто, умовою визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є не проживання особи протягом певного часу.

В матеріалах справи наявні докази, які свідчать про не проживання відповідача в спірній квартирі за місцем реєстрації з квітня 2016 року, з власної ініціативи.

Зважаючи на викладене та виходячи зі змісту ст. 405 ЦК України та Постанови Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс-11 звільнення членом сім"ї, або колишнім членом сім"ї спірного житлового приміщення та його відсутність без поважних причин за місцем реєстрації встановлений строк є достатньою правовою підставою для визнання його таким, що втратив право користування житлом.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 15, 16, 60 , 61, 169, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1, та зняти його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -