УХВАЛА

іменем України

"27" липня 2017 р. м.Львыв

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

з участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву відповідача ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Франківського районного суду м.Львова від 25.05.2017р. у справі за позовом ТзОВ «Ресторан «Беркут» до ОСОБА_5: Приватне підприємство «Санні», про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, вселення та відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Франківського районного суду м.Львова від 25.05.2017 року, ухваленому у справі за вищевказаним позовом, позовні вимоги були задоволені частково.

Відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що рішенням суду позов задоволено частково та визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Ресторан "Беркут"(79053, м. Львів, вул. В. Великого, 596, ) право власності на нерухоме майно, що знаходиться у м.Львова, вул . ОСОБА_6 59Б, а саме зал ресторану, площею 858,9 кв. м., приміщення їдальні, площею 230,1 кв. м., складські приміщення, площею 1734 кв. м. Витребувано в ОСОБА_5 та третіх осіб на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ресторан "Беркут!,(79053, м. Львів, вул. В. Великого, 59Б, ) нерухоме майно, а саме зал ресторану, площею 858,9 кв. м., приміщення їдальні, площею 230,1 кв. м., складські приміщення, площею 1734 кв. м., що знаходиться у м. Львів, вул. В. Великого, 59Б, шляхом звільнення його з незаконного володіння та користування ОСОБА_5 та третіми особами, в тому числі звільнити дах їдальні кафе котрий використовується як торгівельний павільйон, звільнити дах складських приміщень, який використовується як автостоянка. Також у рішенні суду розяснено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідач зазначає, що "06" липня 2017 року його представник при подачі через канцелярію суду письмової заяви від 06.07.2017 року про ознайомлення з матеріалами справи дізнався про ухвалене "25" травня 2017 року заочне рішення Франківського районного суду м. Львова у справі № 2-914/11.

"06" липня 2017 року представник Заявника через сайт Єдиного державного реєстру судових рішень ознайомився з повним текстом заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2017 року у справі № 2-914/11, із якого довідався про часткове задоволення позову.

Відтак, ОСОБА_5 зазначає, що у матеріалах справи наявне його клопотання від 25.05.2017 року про відкладення розгляду справи з підстав неможливості забезпечити явку свого повноважного представника в судове засідання та проханням відкласти розгляд даної справи на інший день. В судове засідання призначене на "25" травня 2017 року він не з'явився з огляду на виниклу неможливість особистої участі при розгляді цієї справи та його фактичне перебування за межами міста цього дня, проте повідомив про причини неявки та неможливість забезпечення представництва інтересів у судовому засіданні, а відтак не з'явився у судове засідання з поважних причин та вжив усіх залежних від власної волі заходів щодо повідомлення суду про неможливість з'явитись в судове засідання та забезпечити представництво своїх інтересів у судовому засіданні, в котрому було ухвалено заочне рішення Франківським районним судом м. Львова у справі № 2-914/11. Наведені обставини є доказом поважності причин котрі стали підставою неявки відповідача в судове засідання.

Відповідач вважає, що висновки суду є необґрунтованими, та такими, що суперечать дійсним обставинам та матеріалам справи, з огляду на те, що однією з обставин, котрою суд обґрунтовує висновок, викладений у заочному рішенні ухваленому 25.05.2017 року є обставина котра встановлена у рішенні господарського суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Тернопільської області від 24 січня 2008 року у справі № 6/100/5022-1635/2011 (18/15-299(1/86-4904). А саме, йдеться про встановлення господарським судом Тернопільської області у рішенні від 14 червня 2012 року, за наслідками розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Тернопільської області від 24 січня 2008 року у справі № 6/100/5022-1635/2011 (18/15-299(1/86-49041, нібито нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року, а відтак і недійсність усіх правочинів щодо переходу прав на спірне нерухоме майно від Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» до третіх осіб.

З огляду на вказане вище відповідач просить звернути увагу суду на ту обставину, що обставини ніби-то нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року. встановлені у рішенні господарського суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року неодноразово були предметом дослідження господарськими судами в т.ч. Черкаської області безпосередньо у справі М 02/13/5026/414/2012 при розгляді заяви від 05.10.2012 року ТОВ «Ресторан «Беркут» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Черкаської області від 10.04.2012 року у справі №13/5026/414/2012. котру ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 грудня 2012 року у справі № 02/13/5026/414/2012 - залишено без задоволення, а рішення суду від 10.04.2012 року у справіМ13/5026/414/2012 - без змін.

Відповідач зазначає, що обставини нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна №88/08 від 10.06.2003 року встановлені рішенням господарського суду Тернопільської області від 14 червня 2012 року лише і виключно виходячи із правового аналізу висновку №5476 наданого TОB «Ресторан «Беркут», котрий проведений по кримінальній справі № від 30.10.2009 року щодо вчинення шахрайських дій посадовими особами ПП «Санні», з якого вбачається, що на договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року та Акті № 1 прийому-передачі нежитлових приміщень від 20.11.2003 року відтиски печатки продавця нанесені не в той час, яким вони датовані, а пізніше у період 2005 - 2007 років. Водночас, господарським судом Тернопільської області, не враховано, по-перше, що висновок спеціаліста № 5476 не є наслідком призначення і проведення в порядку ст. 41 ГПК України судової експертизи, гарантією висновку якої, відповідно до ст. 4 Закону України "Про судову експертизу", є, щонайменш, попередження судового експерта про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку, а зроблений висновок по кримінальній справі № НОМЕР_1 котра порушена за заявою директора ТОВ «Ресторан «Беркут» ОСОБА_7 (особою, яка заперечує вчинення /підписання/ проставлення відтисків печаток на договорі купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року та Акті № 1 прийому-передачі нежитлових приміщень від 20.11.2003 року у датований період). Судом не враховано, шо досліджуваний по кримінальній справі № НОМЕР_1 договір купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року та Акт № 1 прийому- передачі нежитлових приміщень від 20.11.2003 року, наданий для дослідження спеціалісту директором ТОВ «Ресторан «Беркут» ОСОБА_7 з метою створення спору, спрямованого на незаконне повернення відчуженого раніше нерухомого майна, був не оригінальним примірником підписаним у червні - листопаді 2003 року, а примірником вчиненим Вардяняном В О. у період 2005-2007 років.

Таким чином, згаданий висновок господарського суду Тернопільської області оформлений рішенням від "14" червня 2012 року у справі № 6/100/5022-1635/2011 (18/15- 299(1/86-4904) щодо нікчемності договору, зроблений без надання будь-якої правової оцінки судовим рішенням наведеним нижче, котрі на момент розгляду справи набрали законної сили та містились у матеріалах справи, а відтак вчинений без повного зясування усіх обставин, що мають значення для справи чим було допущено порушення при застосуванні норм матеріального та процесуального права, що як наслідок призвело до неправильного висновку місцевого господарського суду в цілому.

Крім цього рішенням господарського суду Черкаської області від 22 липня 2010 року у справі №16/812 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Ресторан «Беркут» до ПП «Санні», треті особи - ТОВ «Біля Універмагу», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року з мотивів перебування предмету договору (на момент його укладення) під заставою - відмовлено.

При цьому господарським судом Черкаської області у рішенні від "22" липня 2010 року у справі № 16/812 вказано: "... що спірний договір (йдеться про договір купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року) було укладено в період дії двох договорів застави від 05.03.2002 року та від 12.08.2003 року, при цьому суд выдхилив доводи недійсності спірного договору, оскільки сама по собі формальна недійсність договору без порушення прав позивача ще не е підставою для визнання договору недійсним. З матеріалів справи вбачається, що спірний договір було укладено позивачем самостійно і добровільно і про існуючу заборону продажу в силу особистого оформлення застави він знав достеменно. Крім того, ст. 27 ЗУ "Про заставу" встановлює, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, які складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Тобто, законодавець допускає правомірність переходу права власності на заставне майно навіть і без зголи заставотримача, але гарантує при цьому права заставотримача шляхом збереження права застави на майно до кого б воно не перейшло" Вказане рішення набрало законної сили та містилось у матеріалах справи № 6/100/5022-1635/2011 (18/15-299(1/86-4904), проте також безпідставно та необґрунтовано не взято до уваги при оформленні висновку рішенням господарського суду Тернопільської області від "14" червня 2012 року у справі №6/100/5022-1635/2011(18/15-299(1/86-4904).

Крім того, відповідач зазначає, що постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2012 року за результатами перегляду рішення господарського суду Львівської області у справі №5015/915/11 встановлено: «10.06.2003 року між TОB «Ресторан «Беркут» (в тексті договору продавець) та ПП «Санні» (в тексті договору покупець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08. відповідно до умов якого, а саме п. 1.1. продавець (відповідач) зобов'язався передати у власність, а покупець (позивач) прийняти у власність та оплатити вартість нежитлового приміщення за адресою м. Львів, вул. В.Великого. 59-Б. Зазначений договір «купівлі-продажу нотаріально не посвідчувався. Згідно приписів ч. 1 ст. 128 Цивільного кодексу України 1963 року (чинного на час укладення Договору), право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Положенням п. 3 1. договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року встановлено, що передача обєкту купівлі-продажу у власність покупця здійснюється на підставі і з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі обєкту купівлі-продажу. В матеріалах справи наявний акт №1 від 20.11.2003 року прийому-передачі нежитлових приміщень, площадки-споруди та торгового павільйону типу ринку згідно договору купівлі-продажу № 88/08 року від 10.06.2003р., з якого вбачається, що відповідач передав, а позивач прийняв у власність обєкт купівлі-продажу. Таким чином, згідно приписів Цивільного кодексу України 1963 року, чинного на час укладення Договору, відповідно до умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року, право власності у ПП «Санні» на об'єкт купівлі-продажу виникло з моменту прийому нежитлових приміщень, площадки-споруди та торгового павільйону типу ринку згідно договору купівлі-продажу №88/08 від 10.06.2003 року оформленого актом прийому-передачі від 20.11.2003 року.

Більше того, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2012 року у справі № 2а-399/12/1370 позовні вимоги ПП «Санні» до Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» задоволено повністю. Визнано протиправними дії Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (79024. м. Львів» вул. Липинського. 54: ) по видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.09.2008 року № 20152245. з якого вбачається, що власником нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Львів, вул. В.Великого, 59Б, є Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут».

Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2012 року у справі № 2а-399/12/1370, залишена без змін як Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2012 року у справі № 78970/12/9104 так і ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.02.2013 року.

Крім того, відповідач зазначає, що факт дійсного укладення договору купівлі-продажу нежитлових приміщень №88/08 від 10.06.2003року і підписання від імені ПП «Санні» директором ОСОБА_10 і скріплення печаткою підприємства доводяться показами самого ОСОБА_10, які містяться зокрема в протоколі допиту ОСОБА_10, як свідка від 22.05.2006 року, складеного опер уповноваженим УБОЗ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_11

Таким чином, враховуючи істотність встановлених обставин під час розгляду справ судами різних інстанцій, в т. ч. встановлених постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2012 року за результатами перегляду рішення господарського суду Львівської області у справі № 5015/915/11, щодо виникнення права власності у ПП «Санні» на обєкт купівлі-продажу (в т.ч. спірних нежитлових приміщень) з моменту прийому нежитлових приміщень, площадки-споруди та торгового павільйону типу ринку згідно договору купівлі-продажу № 88/08 від 10.06.2003 року оформленого актом № 1 прийому-передачі від 20.11.2003 року, враховуючи нікчемність додаткових угод, а відтак відсутність будь-яких юридичних наслідків для сторін Договору № 88/08 купівлі-продажу нерухомого майна від 10.06.2003 року, факт невиконання сторонами додаткових угод в частині передачі нерухомого майна від ПП «Санні» до ТОВ «Ресторан «Беркут», відсутні будь-які правові підстави у ТОВ «Ресторан «Беркут» для задоволення позовних вимог у тій редакції котрі прийняті судом, оскільки внаслідок виникнення права власності у ПП «Санні» на об'єкт купівлі-продажу (в т.ч. спірних нежитлових приміщень) з моменту 20.11.2003 року та відсутності передачі нерухомого майна від ПП «Санні» до ТОВ «Ресторан «Беркут», відбулось правонаступництво прав та обов'язків власника на об'єкти нерухомого майна переданих згідно договору купівлі-продажу № 88/08 від 10.06.2003 року оформленого актом № 1 прийому-передачі від 20.11.2003 року, а відтак врахування їх Франківським районним судом м. Львова у справі № 2-914/11, як доказів котрі мають визначальне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішення у цій справі, - мало б наслідком прийняття судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Ресторан «Беркут» за безпідставністю з огляду на відсутність порушеного суб'єктивного права у останнього котре підлягало б захисту.

Відтак відповідач ОСОБА_5 вважає, що наведені вище обставини не були повно і всебічно зясовані судом першої інстанції, що і було наслідком ухвалення необґрунтованого рішення, а отже рішення у даній справі підлягає скасуванню, а цивільна справа призначенню до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представники позивача заперечили проти заяви заявника, просять в такому відмовити.

Представник відповідача у судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення підтримав та просив її задовольнити.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти скасування заочного рішення не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Ч.1 ст. 228 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. На підставі ч.3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення, або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду у загальному порядку. Згідно ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів заяви про перегляд заочного рішення суду представник відповідач ОСОБА_5 на час ухвалення судом заочного рішення перебувала в іншому судовому засіданні, тому заочне рішення слід скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідач зазначає, що не вирішено питання про залучення в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_9.

У мотивувальній частині ухвали ВССУ від 17.02.2016 року стверджується наступне: «тобто фактично вказаним судовим рішенням встановлені обставини щодо осіб які не брали участі у справі, зокрема, ПП «Санні», ОСОБА_9, ОСОБА_9 Л,Д. стосовно їх права як власників спірного нерухомого майна на розпорядження належним їм майном, тим самим, вирішено питання про їх права та обов'язки.» Таким чином, залучення ОСОБА_9, ОСОБА_9 Л,Д. має істотне значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення зазначає, що є процесуальні документи, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме : рішенням господарського суду Черкаської області від 22.07.2010 року у справі № 16/812 за позовом ТОВ «Ресторан «Беркут» до ПП «Санні», треті особи - ТОВ «Біля Універмагу», ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року, рішенням господарського суду Львівської області від 09.12.2011 року у справі № 5015/915/11 за позовом ПП «Санні» до ТОВ «Ресторан «Беркут» про визнання недійсними додаткових угод від 15.02.2006 року та від 15.08.2008 року про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 22.03.2012 року у справі № 2а-399/12/1370 позовні вимоги ПП «Санні» до Обласного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», за участю третьої особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут» про протиправними дії Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» по видачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.09.2008 року № 20152245, рішенням господарського суду Черкаської області від 10.04.2012 року у справі № 13/5026/414/2012 за позовом ТОВ «Ресторан «Беркут» до ПП «Санні» про встановлення нікчемності договору купівлі-продажу нерухомого майна № 88/08 від 10.06.2003 року.

Оскільки у матеріалах справи відповідачем зазначені докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, заочне рішення слід скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Керуючись ст.228, 231, 232 ЦПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_12 Анатолійовича про перегляд заочного рішення - задоволити.

Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 25.05.2017 р. у справі позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресторан «Беркут до ОСОБА_5, третя особа: Приватне підприємство «Санні», про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності, вселення та відшкодування моральної шкоди.

Залучити в якості третіх осіб без самостійних вимог на сторонні відповідача ОСОБА_8(79044, АДРЕСА_1), ОСОБА_9(79044, АДРЕСА_1)

Справу призначити до судового розгляду на 09.08.2017 року 15:00 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Масендич В.В.