УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючої судді Савлук Т. В.

За участі секретаря Бурячек О. В.

розглянувши матеріали заяви Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

21 липня 2017 року представник позивача Сироватська О. М. подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет іпотеки а саме: нерухоме майно, квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з 4 жилих кімнат, загальною площею 161,70 кв. м., жилою - 93,60 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ІНН НОМЕР_1).

Відповідно до ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Як роз'яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки визначений представником вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з 4 жилих кімнат, загальною площею 161,70 кв. м., жилою - 93,60 кв. м., що належить на праві власності ОСОБА_3, який не виступає стороною цивільного процесу, чим порушуються його права на захист, в межах розгляду цивільної справи.

Враховуючи викладене та керуючись статями 151, 152, 209 - 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я: