Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Москалик Т.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 4 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача, стягнення заборгованості за депозитним вкладом та відшкодування моральної шкоди,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В обґрунтування поданого 30.06.2015року позову, ОСОБА_1 покликається на те, що 18 червня 2014 року вона звернулась суду із позовом до ПАТ КБ "Приватбанк" про захист прав споживача, повернення коштів по депозитному вкладу та відшкодування моральної шкоди. Рішення суду у вказаній справі виконане 18 травня 2015 року. Вважає, що оскільки з моменту прийняття рішення по справі і до його фактичного його виконання відповідач безпідставно протягом семи місяців користувався її коштами, вона має право на стягнення з банку відсотків за користування вкладом за період з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року, інфляційні втрати та 3 % річних за вказаний період.

Крім того, в звязку з тим, що вона постійно повинна була звертатись до виконавчої служби та банку за виплатою, стягнутих судовим рішенням, грошових коштів їй була завдана моральна шкода. Оскільки роботи та свого власного помешкання вона не має, а розраховувала на кошти на депозитному рахунку, то вона залишитись без засобів для існування, в звязку з чим постійно знаходилась в нервовому стані, в неї погіршився сон, почастішали мігрені.

Враховуючи викладене, просила стягнути з відповідача на її користь недоотримані відсотки за користування вкладом "Стандарт" за період з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року в розмірі 4201,41 грн., інфляційні втрати в розмірі 15982,98 грн., 3 % річних в розмірі 625 грн. та 20000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 4 березня 2016 року стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 відсотки за користування вкладом з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року в сумі 4201,41 грн., інфляційні втрати за період з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року в сумі 15982,98 грн. та 3 % річних за період з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року в сумі 625 грн., а всього 20809 грн. 39 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

В поданій на вказане рішення суду апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк" покликається на його незаконність та необґрунтованість в частині задоволених позовних вимог через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позивачка здійснила дії, визначені договором достатніми для його розірвання, однак закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом, відповідно, суд першої інстанції безпідставно не застосував норму ст. 1070 ЦК України.

Договір банківського вкладу з позивачем укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ "Приватбанк" на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність.

Окупаційна влада фактично здійснила конфіскацію майнового комплексу ПАТ КБ "Приватбанк", що використовувався у банківській діяльності відокремленого структурного підрозділу - Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк", а тому відповідач не мав можливості здійснювати банківську діяльність на окупованій території.

Крім того, Банком Росії прийняте рішення №РН-33/І від 21 квітня 2014 року про припинення з 21 квітня 2014 року діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ "Приватбанк" на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя. Створена Російською Федерацією автономна некомерційна організація "Фонд захисту вкладників" повністю замінила ПАТ КБ "Приватбанк" за всіма зобов'язаннями відповідача, що укладалися працівниками Філії "Кримське РУ ПАТ КБ "Приватбанк" не лише депозитними, але і за кредитними, орендними та ін.

Просить рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 4 березня 2016 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 4 березня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 серпня 2017 року ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 20 вересня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, виходив із того, що в установлений договором строк вклад позивачу повернуто не було, тому на її користь підлягають стягненню проценти за користування коштами за депозитним вкладом, 3% річник та інфляційні витрати, нараховані з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна з огляду на наступне.

Судом встановлено, 6 березня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ "Приватбанк" укладений договір банківського вкладу №SAMDNWFD500 у відповідності до умов якого вкладник передала банку грошові кошти для розміщення на депозитний вклад строком на 3 місяці (до 6 червня 2014 року) в розмірі 23000 грн., з нарахуванням відсотків в розмірі 18% річних.

Рішенням Костопільського районного суду від 7 листопада 2014 року зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" повернути ОСОБА_1 вклад згідно умов договору №SAMDNWFD500 від 6.03.2014 року у розмірі 23000 грн. та виплатити відсотки за період з 6.03.2014 року по 6.06.2014 року у розмірі 1035 грн.

Зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" виплатити ОСОБА_1 збитки завдані не виконанням своїх зобов'язань за період з 7.06.2014 року по 7.08.2014 року у розмірі 230 грн. інфляційних втрат та 3 % річних від суми боргу за вказаний період у розмірі 134,2 грн. В решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 26 грудня 2014 року, рішення Костопільського районного суду від 7 листопада 2014 року в частині зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" виплатити ОСОБА_1 відсотки по вкладу за період з 6.03.2014 р. по 6.06.2014 р. у розмірі 1035 грн., інфляційні втрати та 3% річних за період з 7.06.2014 р. по 7.08.2014 р. в сумі 230 грн. та 134,2 грн. та в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави скасовано. Позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" на її користь відсотки за користування вкладом за період з 06.03.2014 р. по 18.08.2014 р. у сумі 1858,56 грн., інфляційні втрати за період за період з 7.06.2014 року по 18.08.2014 року у сумі 531 грн. та 3 % річних у сумі 144,21 грн. Стягнуто з ПАТ КБ "Приватбанк" в дохід держави судовий збір в сумі 255,35 грн. В решті рішення залишено без змін.

З виписки від 25 травня 2015 року вбачається, що 19 травня 2015 року на рахунок позивачки ПАТ КБ "Приватбанк", здійснено переказ коштів в сумі 25533,77 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунку вкладника з інших підстав.

Умовами договору банківського вкладу від 6 березня 2014року, укладеного між сторонами, передбачено строк його дії 3 місяці - до 6 червня 2014 року та розмір відсотків, які нараховуються на суму вкладу -18% річних.

Отже, аналіз правових норм та умов договору дає підстави для висновку про те, що відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання банку в розмірі та на умовах, визначених договором банківського вкладу (депозиту), припинилися у строк, установлений цим договором.

Однак, закінчення строку дії договору в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Договір банківського вкладу не містить визначеного розміру процентної ставки за користування грошовим вкладом у разі неналежного виконання зобов'язань за договором після закінчення терміну його дії.

Зазначений висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року № 6-1891цс16, який в силу положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Таким чином, суд першої інстанції, неправильно застосувавши положення ч. 1 ст. 1058 та ст.1061 ЦК України у спірних правовідносинах, дійшов помилкового висновку про те, що після закінчення терміну дії договору й у разі неналежного виконання його умов з банку на користь вкладника підлягають стягненню проценти за користування грошовим вкладом за процентною ставкою, передбаченою цим договором, а саме 18% річних.

Суд безпідставно не застосував норму ст. 1070 ЦК України та не врахував, що з банку підлягають стягненню проценти за процентною ставкою в розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Відповідно до тарифів в розділі 2.8.2 "Поточні рахунки та умови розміщення вкладу на вимогу" Умов та правил надання банківських послуг, які містяться на сайті ПАТ КБ "ПриватБанк", доступ до яких є публічним, передбачено, що розмір процентів за користування коштами на вкладному рахунку до запитування становить 1% річних.

Отже, проценти за період з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року (за 274 дні) підлягають стягненню з відповідача за ставкою в розмірі 1% річних та становлять 172 грн. 66 коп. (23000 х 1 : 100 : 365 х 274 = 172,66).

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму борту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позовних вимог про стягнення інфляційних та 3 % річних за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року.

Разом з тим, відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у мотивувальній частині рішення слід наводити розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог.

Однак, погоджуючись з розрахунком, наданим позивачем, суд першої інстанції його правильності не перевірив та в оскаржуваному рішенні не навів відповідні розрахунки, на що звернуто увагу і Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 30 серпня 2017 року в даній справі.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція)

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Враховуючи наведене, індекс інфляції за серпень 2014 року не нараховується. Сума боргу з врахуванням індексу інфляції розраховується наступних чином:

Індекс інфляції за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року складає 154,99 %(102,9х102,4х101,9х103,0х103,1х105,3х110,8х114,0х102,2).

Сума боргу по інфляційних збитках за цей період становить 13 764,67 грн. (23000 тіла кредиту + відсотки:1858,56+172,66=25 031.22 х 154,99 % = 38795.89 25031.22).

3% річних від простроченої суми позивач просила стягнути за період з 18.08.2014 року по 18.05.2015 року, кількість днів за цей період становить 274 дні.

3% річних розраховується на наступною формулою: сума боргу х 3% : 100 : 365 х кількість днів у періоді та становить: 563,72 грн. (25 031.22 х 3 : 100 : 365 х 274).

Покликання відповідача на те, що договір банківського владу був укладений у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "Приватбанк" на території АРК Крим, яка на даний час окупована, а тому кошти позивачу не могли бути своєчасно повернуті, не заслуговують на увагу, оскільки договір позивачем був укладений з банком, як юридичною особою, а не з підрозділом.

Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків по укладених і дійсних договорах.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування вкладом, інфляційних втрат та 3 % постановлено порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому воно підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

ПАТ КБ "Приватбанк" при подачі апеляційної та касаційної скарг сплачено 3168,8грн. судового збору. Позивачка звільнена від його сплати при подачі позову. Позов задоволено на 69,68% (14501,05х100:20809,39). У відповідності до ст.88 ЦПК України відшкодуванню відповідачу підлягають за рахунок держави кошти у сумі 951,27грн.(3168,8х30,02%)

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 325 ЦПК України, ст.ст.1060, 1061, 1070, 625 ЦК України , колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 4 березня 2016 року в частині стягнення відсотків за користування вкладом, інфляційних втрат, 3 % річних, а також в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення відсотків за користування вкладом, інфляційних втрат та 3 % річних задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_1 відсотки за користування вкладом з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року в сумі 172 (сто сімдесят дві) грн. 66 коп., інфляційні втрати за період з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року в сумі 13 764 (тринадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 67 коп. та 3 % річних за період з 18 серпня 2014 року по 18 травня 2015 року в сумі 563 (пятсот шістдесят три) грн. 72 коп., всього 14501,05грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України в особі УДКСУ у м.Рівному, код 38012714, з розрахункового рахунку № 0002 в ГУ ДКСУ у Рівненській області, , МФО: 833017, код класифікації доходів бюджету: 22030001 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 951 (девятсот пятдесят одну) грн.27коп. на відшкодування судового збору.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_2

ОСОБА_3