УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,

КоротунаВ.М., Попович О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орджонікідзевський відділ Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення боргу, передачу предмета іпотеки в управління та виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що у травні 2009 року між ним та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_6 позичила у нього 230 000 грн, що еквівалентно

30 000 дол. США, зі строком поверненням до 29 липня 2009 року. На забезпечення виконання зазначеного зобов'язання ОСОБА_6 передала йому в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1.

Свої зобов'язання за іпотечним договором ОСОБА_6 не виконала, внаслідок чого у грудні 2009 року він звернувся до нотаріуса і отримав виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, його вимог у розмірі 230 000 грн, плати за вчинення виконавчого напису в сумі 5 750 грн, разом 235 750 грн.

Вказував, що у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла і на момент її смерті предмет іпотеки не було реалізовано. При цьому у вересні 2012 року до державної нотаріальної контори звернулась донька померлої ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за законом, у зв'язку із чим ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16 червня 2013 року, а також постановою державного виконавця від 17 липня 2013 року замінено боржника у виконавчому провадженні з ОСОБА_6 на ОСОБА_4

Враховуючи, що предмет іпотеки не реалізовано, оскільки

ОСОБА_4, яка прийняла спадщину після смерті матері, не оформила її, та з урахуванням поданих уточнень, просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 в

м. Харкові в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за іпотечним договором від 29 травня 2009 року в розмірі, еквівалентному

30 000 дол. США на день платежу, шляхом визнання за ОСОБА_3 права продажу будь-якій особі покупцеві предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1, з наданням усіх повноважень продавця, у тому числі, отримання правовстановлюючих документів на нерухомість або їх дублікатів, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно в органах Державної реєстраційної служби України, КП «Харківське міське БТІ», органах нотаріату. Визначити початкову ціну предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 для його подальшої реалізації в розмірі 711 297 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від

21 липня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 вересня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 липня 2016 року скасовано в частині відмови у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

В рахунок погашення заборгованості за іпотечним договором від 29 травня 2009 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на суму 230 000 грн, що складає еквівалент 30 000

дол. США, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності не менше

230 000 грн за вартістю, реалізацію предмета іпотеки здійснити шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку»за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанцій та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом отримання виконавчого напису нотаріуса за життя боржника ОСОБА_6, при цьому у зв'язку зі смертю останньої було здійснено заміну боржника у відповідному виконавчому провадженні на його правонаступника. Вимоги про стягнення коштів, отриманих від продажу предмета іпотеки, та виселення відповідачів суд вважав безпідставними.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд апеляційної інстанції виходив із того, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за життя боржника, який не був виконаний, не позбавляє кредитора права на пред'явлення позову до спадкоємців.

Колегія суддів не може погодитись із висновками суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Судами встановлено, що 29 травня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_6 позичила у ОСОБА_3 230 000 грн, що еквівалентно 30 000 дол. США, зі строком поверненням до 29 липня 2009 року.

Відповідно до п. 1.2 іпотечного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за п. 1.1 цього договору отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижчевказаних умовах.

При цьому згідно з п. 1.3 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.

Згідно з виконавчим написом від 23 грудня 2009 року звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка передана в іпотеку ОСОБА_3 на підстав іпотечного договору від

29 травня 2009 року. Зазначено, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, підлягають задоволенню вимоги позивача у розмірі 230 000 грн, плати за вчинення виконавчого напису у сумі

5 750 грн , разом 235 750 грн. Вказаний виконавчий напис перебував на виконанні у Орджонікідзевському відділі Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, на момент смерті іпотекодавця предмет іпотеки не було реалізовано, вимоги іпотетекодержателя не були задоволені.

28 вересня 2012 року до Четвертої харківської державної нотаріальної контори звернулася донька ОСОБА_6 - ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини за законом.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від

19 червня 2013 року боржника у виконавчому провадженні щодо виконання зазначеного вище виконавчого напису замінено з ОСОБА_6 на ОСОБА_4

Постановою державного виконавця від 17 липня 2013 року замінено сторону у виконавчому провадженні з ОСОБА_6 на ОСОБА_4

Постановою державного виконавця від 12 січня 2016 року виконавчий напис № 1825, виданий 23 грудня 2009 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, повернуто стягувачу через відсутність майна у боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за договором, що встановлює грошове зобов'язання, його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ч. 1 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України).

Враховуючи, що згідно з виконавчим написом нотаріуса від 23 грудня 2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, який увійшов до спадкової маси після смерті боржника ОСОБА_6, при цьому відповідно до

ст. 378 ЦПК України було здійснено заміну боржника у виконавчому провадженні ОСОБА_6 на її спадкоємця ОСОБА_4, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для повторного звернення стягнення на вказаний предмет іпотеки.

Суд апеляційної інстанції зазначеного не врахував та помилково вважав, що невиконаний виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки, вчинений за життя боржника, не позбавляє кредитора права на пред'явлення позову до спадкоємців. Судом не враховано, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19 червня 2013 року та постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 17 липня 2013 року замінено боржника у виконавчому провадженні з ОСОБА_6 на ОСОБА_4 відповідно до ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», а, отже, новим боржником у правовідносинах щодо виконання умов іпотечного договору від 29 травня 2009 року, в межах вартості майна, одержаного у спадщину, стала ОСОБА_4

При цьому згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на момент заміни боржника у виконавчому провадженні) для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою б вони були обов'язкові для сторони, яку правонаступник замінив.

Беручи до уваги зазначене, вимоги ОСОБА_3про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від

29 травня 2009 року були задоволені шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса від 23 грудня 2009 року, при цьому смерть боржника

ОСОБА_6 не припинила вказаних зобов'язальних правовідносин.

Колегія суддів погоджується також із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення на користь позивача 30 000 дол. США, отриманих від реалізації предмета іпотеки, враховуючи похідний характер даних вимог, а також про виселення відповідачів зі спірної квартири без надання іншого житлового приміщення, враховуючи положення ч. 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3

ст. 109 ЖК УРСР.

Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, вірно застосував норму права, яка підлягає застосуванню, законно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до скасування рішення суду першої інстанції, ухваленого згідно із законом, а тому рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 343 - 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 07 вересня

2016 року скасувати, залишити в силі рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 21 липня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М.Коротун

Л.М.Мазур

О.В. Попович