Справа № 128/2294/17
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 грудня 2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді - Саєнко О.Б., при секретарі Кузьменко І.С., без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця Вінницької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

04.09.2017 року до Вінницького районного суду звернулась із позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3

Позов мотивований тим, що 05.10.2000 року позивач одружилася з відповідачем та 28.04.2012 року у них народився син ОСОБА_4 Зі згоди позивача її чоловік ОСОБА_2 переїхав жити в будинок.

Позивачу на підставі свідоцтва про право спадщину за законом від 23 вересня 2015 року , зареєстрованому в реєстрі за №2-3760 належить 1/2 частка житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в с. Вінницькі Хутори по вул. Набережна, №9 Вінницького району Вінницької області. В даному будинку проживають та зареєстровані: позивач ОСОБА_1, її син ОСОБА_4, а також проживає без реєстрації - її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2

Третій особі по справі- Котельницькому ОСОБА_5, -брату позивача, належить інша 1/2 частка вказаного житлового будинку.

З листопада 2011 року відносини позивача із відповідачем різко погіршились та рішенням Вінницького районного суду від 12 січня 2012 року шлюб між ним розірвано.

Зазначає, що відповідач жодним чином в утриманні будинку, ремонті та оплаті комунальних послуг участі не приймає чим завдає значних матеріальних збитків.

Вказує, що проживання разом з відповідачем є нестерпним, на прохання позивача переїхати в інше житло відмовляє.

Вважає, що відповідач порушує право позивача на спокійне життя; завдає моральних та фізичних страждань, що негативно впливає на неповнолітню дитину, так як відповідач систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для позивача та її сина проживання, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними.

Просить суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, розташованим АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 двічі в судове засідання не зявився, по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надав, у звязку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що виніс відповідну ухвалу.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 також до судового засідання не зявився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує з приводу задоволення позовних вимог.

Суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності нез*явившихся осіб.

Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Вінницькі Хутори по вул. Набережна, №9 Вінницького району на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.09.2015 року та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.09.2015 року (а.с.7, 26). Інша 1/2 частка вказаного житлового будинку належить на праві власності - ОСОБА_3

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.01.2012 року розірвано шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 (а.с.8).

В позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_6 народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.25).

Відповідно до довідки №3711 від 07.08.2017 року виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради, згідно технічного паспорту на будинковолодіння №9 по провул. Набережний в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області від 22.07.2015 року, виготовленого КП «ООБТІ», проведено поквартирний розподіл між гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_1. Власник квартири №1 напров. Набережний будинок №9, гр. ОСОБА_3. Власник квартири АДРЕСА_2, гр. ОСОБА_1 (а.с.12), дані обставини також підтверджуються наявною в матеріалах справи копією технічного паспорту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Вінницькі Хутори по вул. Набережна, №9 Вінницького району(а.с.16-22).

Згідно довідки №3520 від 37.07.2017 року виданої виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради, в будинку за адресою: провул. Набережний ,9/2 с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, який належить ОСОБА_1 зареєстровані та проживають такі особи: ОСОБА_1 Василівна-09.03.1968 р.н., ОСОБА_4 Григорович-28.04.2012 р.н., ОСОБА_2 - 26.12.1960р.н. за вище вказаною адресою проживає, але не зареєстрований (а.с.13), що спростовується, відповіддю з УДМС України у Вінницькій області, яка була надана на запит суду, відповідно до якої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.39).

Позивач ОСОБА_1 неодноразово скаржилась на поведінку відповідача, щодо вчинення сімейних сварок, вживання спиртних напоїв, до органів поліції, на що отримувала відповідні відповіді щодо розгляду її звернень (а.с.29-35,69-73).

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 12.08.2015 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 та 173 КпАП України - закрито у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.10-11).

З висновку про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 26.05.2017 року , складеного інспектором СРПП Вінницького РВП ВВП ГУНП У Вінницькій області, вбачається, що позивач 27.04.2017 року зверталася до органу поліції про те, що її колишній чоловік відповідач по даній справі чинить сімейну сварку в стані алкогольного спяніння . По результату чого, працівником поліції проведено із відповідачем профілактичну бесіду , а також останньому винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім*ї.

З висновку про результати розгляду звернення гр. ОСОБА_1 від 01.08.2017 року , складеного інспектором СРПП Вінницького РВП ВВП ГУНП У Вінницькій області, вбачається, що позивач 25.07.2017 року знову звернулася до органу поліції із заявою, про вжиття заходів до її колишнього чоловіка, який у стані алкогольного спяніння знову вчинив сварку. За результатами якої , із відповідачем працівником поліції проведено із відповідачем профілактичну бесіду та попереджена про адміністративну та кримінальну відповідальності.

Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного.

Згідно ч.3 статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно ч.1 ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України власник будинку (частини будинку) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і має право розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно Закону № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК).

Статтею 175 ЖК України визначено, що членів сім'ї власника житлового будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.

Згідно ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Згідно п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 12 квітня 1985 року N 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

Проаналізував надані позивачем письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що відповідач , як колишній член сім*ї позивача ( чоловік) , який не має зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_3 , але проживаючий там з усної згоди позивача, порушує правила співжиття і роблять неможливим для позивача та сина проживання з ними в одній квартирі , що підтверджується зверненнями позивача до правоохоронних органів , суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення.

І саме таким шляхом , суд вважає , слід захистити порушене право позивача на вільне володіння , користування та розпорядження її власністю.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог.

Тому, враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати по справі по сплаті судового збору у сумі 640 гривень.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом виселення», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3,- задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком, розташованим АДРЕСА_1 шляхом виселення, проживаючого там ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок повернення понесених судових витрат по справі - судового збору у сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Повне рішення суду виготовлено 29 грудня 2017 року.

Суддя: