Справа № 629/1296/16-ц
Номер провадження 2/629/43/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.04.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Шевцова О.А.,
секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, про визнання незаконними нотаріальних дій та нотаріальних актів, стягнення моральної шкоди,
Позивач звернулася з позовом до відповідача та в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 20 жовтня 2011 року між її батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено спадковий договір, згідно з умовами якого ОСОБА_4 після своєї смерті зобовязався передати ОСОБА_5 житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області, який був посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 Після смерті батька позивач, дізнавшись про укладання вказаного спадкового договору, звернулася до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою про визнання вищевказаного спадкового договору недійсним. 07.03.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області було винесено рішення, згідно якого позов ОСОБА_2 було задоволено частково та визнано спадковий договір недійсним у 1/2 його частині. 06.08.2014 року рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року в частині часткового визнання спадкового договору недійсним скасовано. 04.12.2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ її касаційну скаргу відхилено. 23.09.2015 року постановою Верховного Суду України ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних прав від 04.12.2014 року та рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року скасовано та залишено в силі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року. Проте реалізувати право на оформлення права власності на вказане нерухоме майно позивач не може, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 13.01.2016 року, спірний житловий будинок з відповідними надвірними спорудами та будівлями на підставі договору купівлі продажу від 14.05.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 796 ОСОБА_5 відчужено без її згоди на користь ОСОБА_6
Позивач та представник позивача у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у ньому.
Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, надали до суду заперечення, в якому зазначається, що 20.10.2011 року за реєстровим № 3583, відповідачем був посвідчений спадковий договір на житловий будинок з відповідними надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. 60 років СРСР, буд. 19 в м. Лозова Харківської області між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та накладено заборону на відчуження вищезазначеного майна за реєстровим № 3584 від 20.10.2011 року. Також, на виконання п. 4.2 Глави 1 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, була долучена письмова згода колишньої дружини ОСОБА_4 ОСОБА_9, про відчуження вказаного житлового будинку на власний розсуд ОСОБА_4 Зокрема, встановлено, що з, дати розірвання шлюбу - 12.04.1988 року та по день смерті ОСОБА_4 - 08.06.2011 року, ОСОБА_9 питання щодо поділу спірного будинку, не ставила. У звязку з припиненням спадкового договору від 20.10.2011 року, повязаного із смертю ОСОБА_4 померлого 24.01.2013 року, нею 14.02.2013 року знято заборону на відчуження вказаного житлового будинку та уповноважено ОСОБА_5 на реєстрацію права власності на зазначене майно. 14.05.2015 року ОСОБА_3 було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: вул. 60 років СРСР, буд. 19 в м. Лозова Харківської області, між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, який зареєстрований у реєстрі № 796 від 14.05.2015 року. На момент вчинення договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, тобто станом на 14.05.2015 року було чинним рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року, яке було підтверджене ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.12.2014 року, згідно яких було скасовано рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року в частині визнання частково недійсним спадкового договору від 20.10.2011 року. Ухвала про відкриття провадження Верховним Судом України щодо розгляду заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 04.12.2014 року отримано ОСОБА_3 09.06.2015 року, постанова Верховного Суду України про визнання спадкового договору недійсним нотаріусом була отримана 29.12.2015 року. Безпосередньо заяви від ОСОБА_2 про її звернення до суду до ОСОБА_3 як приватного нотаріуса, не надходило, відповідно, на момент посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу у неї не було підстав для зупинення вчинення нотаріальної дії. Отже, при підготовці до посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_3 було перевірено відсутність обтяжень та заборон на відчуження вказаного майна.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, показання свідків, дослідивши докази надані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.
Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Так, 20 жовтня 2011 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 посвідчено спадковий договір між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, відповідно до якого відчужувач ОСОБА_4 передає після своєї смерті у власність набувача ОСОБА_5, житловий будинок № 19 по вулиці 60 років СРСР в місті Лозова Харківської області, з відповідними надвірними будівлями та спорудами. (т. 1 а.с. 112-114). Договір містить умову про те, що відчуження житлового будинку за цим договором вчиняється за письмовою заявою про згоду бувшої дружини відчужувача, підпис на якій засвідчено нотаріально. Вказана заява доведена до відома набувача.
Відповідно до заяви ОСОБА_9, посвідченої 23.07.2008 року приватним нотаріусом Сахновщинського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_11 (т. 1 а.с. 123), ОСОБА_9 надала згоду її колишньому чоловікові ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, на продаж під час перебування у шлюбі на спільні кошти жилого будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки № 19, які розташовані в м. Лозова Харківської області по вул. 60 років РСР, за суму та на умовах на його власний розсуд.
Для посвідчення спадкового договору нотаріусу також було надано наступні документи: правовстановлюючий документ про право власності та витяг з реєстру прав власності від 31.08.2011 року (т. 1 а.с. 118-120), якими підтверджується право власності ОСОБА_4 на будинок № 19 по вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області; довідку Лозівського міського кварталу № 21 (т. 1 а.с. 121); довідку Міськрайонного управління Держкомзему у місті Лозова і Лозівському районі Харківської області від 18.10.2011 року (т. 1 а.с. 122), відповідно до якої право власності на земельну ділянку за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. 60 років СРСР, 19, не оформлювалося; а також заява ОСОБА_5 про ознайомлення з заявою ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 125), заяву ОСОБА_13 про те, що їй відомо про укладення спадкового договору ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 126), а також заява ОСОБА_4 про те, що він ознайомлений із заявою ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 127).
21 січня 2013 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с 133).
На підставі запису приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 на правовстановлюючому документі (т. 1 а.с. 118-119), у звязку зі смертю відчужувача ОСОБА_4, за спадковим договором право власності на житловий будинок № 19 по вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області, перейшло до набувача за цим договором ОСОБА_5
Згідно рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року у цивільній справі № 629/3299/13-ц (т. 1 а.с. 6-13), яке залишено в силі постановою Верховного Суду України від 23.09.2015 року (т. 1 а.с. 14-19), позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Лозівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання спадкового договору недійсним та стягнення безпідставно отриманих коштів, задоволено частково, визнано частково недійсним спадковий договір, укладений 20.10.2011 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_5, а саме у 1/2 його частині.
Оглядом матеріалів цивільної справи № 629/3299/13-ц встановлено, що позивач ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження на свідоцтвом про шлюб від 01.03.2013 року (справа № 629/3299/13-ц, т. 1, а.с. 12-13). 08 червня 2011 року померла ОСОБА_9, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (справа № 629/3299/13-ц, т. 1, а.с. 18). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та листом Шостої Донецької державної нотаріальної контори (справа № 629/3299/13-ц, т. 2, а.с. 11, 15) позивач є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_9
Вирішуючи позовні вимоги щодо визнання незаконним дій відповідача щодо нотаріального посвідчення спадкового договору, укладеного 20.10.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд дійшов висновку, що на момент посвідчення спадкового договору відповідачу було відомо, що предметом договору є нерухоме майно яке набуто під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, на що вказує заява ОСОБА_9 та зміст спадкового договору. Поряд із цим, відповідачем не враховано ту обставину, що ОСОБА_9 у своїй заяві від 23.07.2008 року, надавала дозвіл на продаж будинку № 19 по вул. 60 років СРСР в м. Лозова Харківської області, а дозвіл на укладення спадкового договору не надавався. Ототожнюючи правочини щодо продажу будинку та спадкового договору, відповідачем не прийнято до уваги, що згідно вимог цивільного законодавства це є різні правовідносини, які є різними за умовами, формою та змістом, а також тягнуть за собою різні наслідки.
Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 07.05.2011 року, який діяв на момент посвідчення спадкового договору від 20.10.2011 року, встановлено, що нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Статтею 46 Закону України «Про нотаріат» в редакції від 07.05.2011 року визначено, що нотаріус має право витребувати від фізичних осіб відомості та документи необхідні для вчинення нотаріальних дій, неподання яких є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії, або відмови у її вчиненні.
З урахуванням вищевказаних приписів Закону, відповідач, будучи обізнаною про те, що нерухоме майно, яке є предметом спадкового договору, набуто під час шлюбу за спільні кошти подружжя, повинна була вжити заходів щодо встановлення наявності або відсутності волевиявлення ОСОБА_9 саме на укладення спадкового договору. Зобовязавши відчужувача надати відомості щодо волевиявлення ОСОБА_9 на укладення спадкового договору, відповідач дізналася б про її смерть та повинна була встановлювати відомості щодо спадкоємців, або не отримала б відомостей про її волевиявлення. За таких обставин, відповідач зобовязана була на підставі ст. 5 та п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 07.05.2011 року, відмовити у вчиненні нотаріальної дії у вигляді посвідчення спадкового договору від 20.10.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вчинення такої нотаріальної дії суперечило законодавству України, яке регулює правовий режим спільного сумісного майна набутого подружжям під час шлюбу, а також через не подання відомостей необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме волевиявлення ОСОБА_15 на відчуження нерухомого майна шляхом укладення саме спадкового договору.
За таких обставин, суд визнає незаконною нотаріальну дію відповідача щодо посвідчення спадкового договору від 20.10.2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також вважає необхідним скасувати її.
14 травня 2015 року приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 вчинено нотаріальні дію у вигляді посвідчення договору купівлі-проважу житлового будинку, відповідно до якого ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_7 придбала житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Лозова, вул. 60 років СРСР, буд. 19.
Даний договір було посвідчено нотаріусом на підставі спадкового договору від 20.10.2011 року (т. 1 а.с.146-150 ), витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.01.2015 року (т. 1 а.с. 151), витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 12.03.2013 року (т. 1 а.с. 152-153), довідки про відсутність зареєстрованих осіб від 13.05.2015 року (т. 1 а.с. 154), висновку про вартість майна (т. 1 а.с. 155), довідки Управління Держкомзему у Лозівському районі Харківської області від 20.03.2015 року (т. 1 а.с. 156), заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 157-159).
09 червня 2015 року на адресу відповідача надійшла копія ухвали Верховного Суду України від 26.05.2015 року та заява ОСОБА_2М у справі за її позовом до ОСОБА_5, третя особа приватний нотаріус Лозівського міськрайонного нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання спадкового договору недійсним та стягнення безпідставно отриманих коштів, що підтверджується відповідним супровідним листом (т. 1 а.с. 176).
Відповідно до супровідного листа Верховного Суду України від 22.12.2015 року № 6-25цс15, яка отримана відповідачем 29.12.2015 року, відповідачем отримано постанову Верховного Суду України від 23.12.2015 року.
Оглядом цивільної справи № 629/3299/13-ц встановлено, що 06.08.2014 року Апеляційним судом Харківської області було змінено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року, а саме скасовано в частині визнання частково недійсним спадкового договору, укладеного 20 жовтня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрований в реєстрі за № 3584, а саме у 1/2 його частині і в цій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено, а також скасовано в частині стягнення з ОСОБА_5 судового збору. В іншій частині рішення залишено без змін та набрало законної сили з моменту проголошення (справа № 629/3299/13-ц, т. 3 а.с. 151-152). Зазначене рішення Апеляційного суду Харківської області залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року (справа № 629/3299/13-ц, т. 3 а.с. 151-152).
Ухвалою Верховного Суду України від 26.05.2015 року (справа № 629/3299/13-ц, т. 3 а.с. 308-309), ОСОБА_2 поновлено строк на звернення до суду із заявою про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року, відкрито провадження у справі та зупинено виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.12.2014 року, рішення Апеляційного суду Харківської області від 06.08.2014 року та рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року до закінчення провадження в справі у Верховному Суді України.
З урахуванням вищезазначених судових рішень, в період з 06.08.2014 року по 26.05.2015 року було чинним та діяло рішення Апеляційного суду Харківської області яким змінено рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.03.2014 року та спадковий договір визнано чинним. Договір купівлі - продажу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, посвідчено відповідачем 14.05.2015 року, тобто під час дії судового рішення яким визнано чинним спадковий договір від 20.10.2011 року та до зупинення його виконання Верховним Судом України 26.05.2015 року. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що відповідачу було відомо про існування судового спору, оскільки відповідач діяла на підставі судового рішення, яке було чинним, а наміри позивача звертатися до Верховного Суду України відповідачу не були відомі та не є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Статтею 88 ч. 1 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позовні вимоги позивача в частині стягнення судових витрат суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки їх розмір позивачем не визначено та документально не підтверджено.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у звязку із тим, що позивача звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеній частині вимог немайнового характеру та вимог про стягнення моральної шкоди, що складає 1929,20 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 214-215, 217-218 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3, про визнання незаконними нотаріальних дій та нотаріальних актів, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Визнати незаконною та скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 у вигляді посвідчення спадкового договору, укладеного 20 жовтня 2011 року між ОСОБА_18 та ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 3584.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з приватного нотаріуса Лозівського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1929,20 грн (одна тисяча девятсот двадцять девять грн 20 коп).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.А. Шевцов