Справа № 306/1004/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01 серпня 2017 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Готри Т. Ю., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Шукаль О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2016 року ОСОБА_1 предявила позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником земельної ділянки площею 942 кв.м., що знаходиться по вул. Корольова, 10/1, в м. Свалява Закарпатської області, цільове призначення для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Відповідач самовільно відгородив її земельну ділянку, порушивши межові знаки. Позивачка просить відновити стан її земельної ділянки, що існував до порушення прав з боку відповідача (а.с.1).

Рішенням Свалявського районного суду від 16 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено як необґрунтованого (а.с.48-49).

На це рішення позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказувала на те, що суд першої інстанції не зясував всіх обставин справи, рішення ухвалив з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.52).

У судовому засіданні в апеляційній інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача скаргу не визнав та просив відхилити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги необгрунтовані.

При цьому суд виходив з того, що згідно рішення виконкому Свалявської міської ради № 75 від 19.04.1990 року відповідачу ОСОБА_2 виділено земельну ділянку 0,04 га в м. Свалява по вул. Корольова для будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку. Згідно акту про встановлення та погодження меж земельної ділянки від 27.08.2009 року було проведено встановлення в натурі межі землекористування за адресою: м. Свалява, вул. Корольова, 10/1, по огорожі та межовим знакам. Діями ОСОБА_3 внаслідок неправильного встановлення нею бетонної огорожі, захоплено частину земельної ділянки відповідача і після укладення договору купівлі-продажу новий власник ОСОБА_1 продовжує здійснення захоплення частини земельної ділянки ОСОБА_2.

Рішенням Свалявського районного суду від 12 червня 2013 року визнано недійсним та скасовано технічну документацію щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельну ділянку в м. Свалява по вул. Корольова, 10/1, і державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ № 048451 від 24.11.2009 р. виданий ОСОБА_3

Відповідно до акту №10 від 18.03.2014 року комісією Свалявської міської ради проведено обстеження земельної ділянки відповідача та відновлено її межі згідно рішення виконкому Свалявської міської ради № 75 від 19.04.1990 року про виділення ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва двоповерхового індивідуального житлового будинку.

Іншим рішенням Свалявського районного суду від 11.12.2013 року договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 28.07.2011 року, зареєстрований за № 708, визнано недійсним і зобовязано ОСОБА_1 знести частину огорожі довжиною 12 м, яка встановлена на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2

Ухвалою Свалявського районного суду від 07.11.2014 року, за заявою державного виконавця Свалявського РВ ДВС встановлено спосіб виконання судового рішення «Про зобовязання ОСОБА_1 знести частину огорожі довжиною 12 м, яка встановлена на земельній ділянці за адресою: м. Свалява, вул. Корольова, 10, що належить ОСОБА_2 А.» - стягувачем ОСОБА_2 за власний рахунок без участі боржника.

Виходячи із цих обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що дії відповідача зумовлені неправомірними діями позивача і направлені на відновлення межі його земельної ділянки відповідно до рішення виконкому Свалявської міської ради від 19.04.1990 року № 75.

24 квітня 2017 року, тобто після вирішення даної справи в суді першої інстанції, апеляційний суд Закарпатської області своїм рішенням скасував рішення Свалявського районного суду від 12 червня 2013 року, а в задоволенні позову ОСОБА_2 про скасування технічної документації на землю по вул. Корольова, 10/1, в м. Свалява і визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серії ЯИ № 048451 від 24.11.2009 р. відмовив (а.с.114-116). Цієї обставини місцевому суду відомо не було, вона залишилася не зясованою, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (стаття 57 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 58 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 59 ЦПК України).

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 60 ЦПК України).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина 3 статті 61 ЦПК України).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 предявила позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою по вул. Корольова, 10/1, в м. Свалява, шляхом відновлення стану цієї земельної ділянки, який існував до порушення її прав з боку відповідача. При цьому, позивачка посилалася на те, що відповідач самовільно відгородив її земельну ділянку, порушивши межові знаки. В якості документа, що посвідчує право власності позивачки на землю вказала договір купівлі-продажу земельної ділянки від 28 липня 2011 року.

Згідно рішення Свалявського районного суду від 11 грудня 2013 року договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, від 28 липня 2011 року визнано недійсним. Рішення набрало законної сили 30 грудня 2013 року (а.с.39).

Отже, право власності позивачки ОСОБА_1 на землю оспорене, договір купівлі-продажу визнаний недійним, а сама позивачка не є власником землі щодо якої ставить вимогу про усунення порушення її прав.

Крім того, належних та допустимих доказів порушення прав позивачки з боку відповідача, в тому числі порушення межових знаків, в матеріалах справи немає.

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду від 16 серпня 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий:

Судді: