провадження № 2-о/243/958/2017
справа № 243/9278/17
РІШЕННЯ

МЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2017 року

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області про встановлення факту народження дитини в певний час, -

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту народження в певний час. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 18 серпня 2017 року в місті Донецьку його дружина ОСОБА_2 народила дитину чоловічої статі. На даний час заявнику відомо, що органи ДРАЦС, зокрема, на території м. Донецька діють незаконно і всі документи видані ними є недійсними та не відповідають вимогам діючого в Україні законодавства. З метою реєстрації народження дитини на території України, заявник звернувся до Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Однак, у ВДРАЦС йому було відмовлено у реєстрації народження сина, оскільки для підтвердження факту його народження заявником було предявлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту народження дитини заявникові необхідне для проведення державної реєстрації народження дитини на території України, на якій здійснюють свої повноваження державні органи, та отримання свідоцтва про народження сина встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України. У звязку із викладеним, через відсутність можливості зареєструвати народження сина у встановленому законом порядку іншим чином аніж як через звернення до суду, заявник змушений був звернутися до суду та просити суд ухвалити рішення яким встановити факт народження його дружиною ОСОБА_2 дитини чоловічої статі 18 серпня 2017 року в Україні, в м. Донецьку.

Заявник ОСОБА_1, будучи повідомленим про місце дату та час судового засідання, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, заяву задовольнити (а.с. 4).

Заінтересована особа ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленою про місце, дату та час розгляду заяви, у судове засідання не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника відділу.

Суд, дослідивши надані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Згідно із свідоцтвом про шлюб серія І-НО №324745, 26 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб (а.с. 9).

Згідно із медичним свідоцтвом про народження № 1304 від 04 вересня 2017 року, 18 серпня 2017 року, ОСОБА_2 в м. Донецьку народила дитину чоловічої статі вагою 3900,00 гр. (а.с. 11).

Згідно із свідоцтвом про народження № 034796, ОСОБА_3 народився 18 серпня 2017 року в м. Донецьку. Його батьками записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 10).

Згідно із відмовою у проведенні державної реєстрації народження Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 3875/15.22-25 від 26 вересня 2017 року, у реєстрації народження дитини заявнику було відмовлено, у звязку із тим, що для підтвердження факту народження сина ним був предявлений документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 20).

Судом були досліджені також представлені обмінна карта пологового відділення лікарні згідно із якою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 18 серпня 2017 року в м. Донецьку народила дитину чоловічої статі вагою 3900,00 гр., результати комбінованого скринінгу 1 триместру вагітності, протокол УЗД (а.с.12-15,16,17-19).

Згідно із п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження.

Згідно із ч.1ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в державних органах, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а лише є підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно із ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення факту народження дитини необхідне для проведення державної реєстрації народження на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження встановленого державного зразка, для подальшого його використання згідно із законодавством України.

До складу тимчасово окупованої території України, визначеної Верховною Радою України, входять тимчасово окуповані території України, особливий правовий режим яких встановлено відповідно до Законів України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»№1207-VII від 15 квітня 2014 року, а також «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» №1680- VII від 16 вересня 2014 року та постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17 березня 2015 року.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Та обставина, що ОСОБА_2 18 серпня 2017 року в м. Донецьку народила дитину чоловічої статі знайшла своє підтвердження в судовому засіданні та стверджується медичним свідоцтвом про народження, свідоцтвом про народження, відомостями обмінної карти пологового відділення лікарні, результатами комбінованого скринінгу 1 триместру вагітності, протоколом УЗД.

Згідно із положеннями ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд зазначає, що згідно із статтею 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо допустимості та належності доказів у сенсі глави 5 ЦПК України, суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження, які хоч і не є офіційними документами, що створюють самі по собі правові наслідки, однак на думку суду, можуть слугувати джерелом тих фактичних даних, які у сукупності із дослідженими у судовому засіданні обмінною картою пологового відділення лікарні, результатами комбінованого скринінгу 1 триместру вагітності та протоколом УЗД, дають можливість суду дійти висновку про народження ОСОБА_2 дитини за вказаних у заяві обставин.

Приймаючи до уваги медичне свідоцтво про народження, обмінну карту пологового відділення лікарні, результати комбінованого скринінгу 1 триместру вагітності та протокол УЗД, суд виходить з того, що у тому становищі, в якому опинився заявник, він був позбавлений можливості отримати офіційні документи щодо народження сина, а тому звертаючись до суду, надав усі можливі докази, які міг надати у цій ситуації.

Суд також зазначає, що медичне свідоцтво про народження та свідоцтво про народження, разом із представленими суду обмінною картою пологового відділення лікарні, результатами комбінованого скринінгу 1 триместру вагітності та протоколом УЗД, на думку суду є належними, допустимим та достатніми, для того щоб дійти висновку, про те, що ОСОБА_2 дійсно народила дитину чоловічої статі 18 серпня 2017 року в м. Донецьку.

За змістом ч. 2 ст. 8 Конвенції з прав та основоположних свобод людини, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У тлумаченні поняття «невтручання органів державної влади у здійснення права до приватного і сімейного життя людини», Європейським судом з прав людини застосовується принцип пропорційності та балансу інтересів, який забезпечується зокрема накладенням на державу позитивних обовязків, властивих дієвій повазі до приватного та сімейного життя.

У вказаній конкретній справі, на думку суду, встановлення факту народження дитини, саме буде відповідати позитивному обовязку держави сприяти матері, яка знаходиться під юрисдикцією України щодо визначення статусу новонародженої дитини та самої матері. При цьому, суд зазначає, що досліджені судом докази у їх сукупності дають підстави вважати, що в даному конкретному випадку встановлення факту народження дитини має значення для охорони прав матері та прав новонародженої дитини, оскільки в такому випадку є наявною можливість визначення соціального статусу як матері так і новонародженої дитини, а також не порушує балансу інтересів суспільства та/ або держави, за яким на державу покладаються нереальні і непропорційні зобовязання.

Крім того, застосовуючи Рішення Європейського Суду, як джерело «живого» права, суд також зазначає, що в ситуаціях, подібним тим, що приводяться у вказаній справі, обовязок ігнорувати, не приймати до уваги дії існуючих de facto інститутів далекий від абсолютного. Для людей, які проживають на цій території життя продовжується. І це життя потрібно зробити більш стерпним і терпимим, воно повинно бути захищено від влади de facto, включаючи і їх суди, і саме в інтересах жителів цієї території дії згаданих властей, що мають відношення до сказаного, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами в тому числі і цим. Думати інакше означало б зовсім позбавляти проживаючих на цій території людей всіх їх прав кожного разу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, це означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

Така позиція висловлена у Рішенні Європейського Суду по справі «Кипр проти Турції» від 10 травня 2001 року (де також у п. 93 Суд нагадує, що в своєму Консультативному Висновку по Намібії Міжнародний Суд заявив наступне (1971 ICJ Reports, p. 56, § 125):

"Загалом непризнання північно-африканської адміністрації цієї Території не повинно привести позбавлення народу Намібії вигод від міжнародної співпраці. Зокрема в той час як дії офіційного характеру, які здійснюються урядом Північної Африки від імені або по відношенні Намібії після спливу відомого мандата, являються незаконними та такими, що не мають сили, ця неспроможність не може бути розповсюджена на такі дії, як наприклад реєстрація народження, смерті, шлюбу, наслідки подібних дій можуть бути проігноровані в погіршення мешканців цієї Території».

Суд, виходячи з аналізу чинного законодавства, розглянувши подані заявницею документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши представлені в силу положень ст. 60 ЦПК України докази в їхній сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про встановлення факту народження дитини його дружиною ОСОБА_2 підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження дитини, виданого державним органом України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212 - 215, 223, 234, 251-256 ЦПК України, ст.144 Сімейного кодексу України, ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Словянський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області про встановлення факту народження дитини в певний час - задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянкою України, 18 серпня 2017 року дитини чоловічої статі, вагою 3 900,00 гр., в Україні в м. Донецьку.

Рішення відповідно до ч. 4 ст. 257-1, п. 8 ч.1 ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя: Р.В. Кузнецов