Номер провадження: 22-ц/785/4132/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Погорєлової С.О.

суддів - Калараш А.А., Заїкіна А.П.

при секретарі - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

встановила:

Представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовом до відповідачів, вказуючи, що 27.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 15 750,00 доларів США у вигляді поновлюваної кредитної лінії, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,50 % річних, строком до 27.09.2028 року, а ОСОБА_2 зобовязався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

27.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач прийняв на себе зобовязання по видачі кредиту в сумі 300 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,50 % річних, строком до 27.09.2028 року, а ОСОБА_2 зобовязався своєчасно повернути позивачу всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.

В забезпечення виконання зобовязань між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 27.09.2007 року було укладено договір поруки № 0.

В порушення умов вказаних договорів відповідачі прострочили виплату грошової суми, тому, у звязку з невиконанням відповідачами умов кредитного договору, представник позивача просив суд стягнути:

- з ОСОБА_2 заборгованість за договором № 0 в розмірі 11 364,18 доларів США;

- з ОСОБА_2 пеню за договором № 0 в розмірі 2 464,86 гривень;

- солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму боргу за договором кредиту № 0 в розмірі 296 287,50 доларів США;

- солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму пені за договором кредиту № 0 в розмірі 165 673,42 гривень та суму сплаченого судового збору (а. с. 1-5).

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором № 0 від 27.09.2007 року в розмірі 11 364,18 доларів США та пеню в розмірі 2 464,86 гривень. Стягнено солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за договором кредиту № 0 від 27.09.2007 року в розмірі 296 287,50 доларів США та суму пені в розмірі 165 673,42 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654,00 гривень (а. с. 106-108).

Ухвалою суду від 28.11.2016 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено (а. с. 134).

29.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив зазначити про стягнення заборгованості у національній валюті України з наведенням еквіваленту у доларах США за офіційним курсом НБУ станом на дату подання позову ПАТ «УкрСиббанк» (04.06.2015 року) (а. с. 150-153).

Додатковим рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року тягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.09.2007 року в національній валюті України в розмірі 238 647,78 гривень, що станом на день подання позову, 04.06.2015 року, за офіційним курсом НБУ становить 11 364,18 долари США, суму боргу по сплаті пені за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.09.2007 року в розмірі 2 464,86 гривень. Солідарно стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків за користування кредитом за Договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0 від 27.09.2007 року в національній валюті України в розмірі 6 222 037,50 гривень, що станом на день подання позову, 04.06.2015 року, за офіційним курсом НБУ становить 296 287,50 доларів США, суму боргу по сплаті пені за Договором про надання споживчого кредиту (при застосуванні ануїтетної схеми погашення) № 0 від 27.09.2007 року в розмірі 165 673,42 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судовий збір в сумі 3 654,00 грн. в рівних частинах з кожного (а. с. 167-171).

В апеляційній скарзі апелянт просить додаткове рішення скасувати, справу повернути до суду першої інстанції для розяснення рішення суду від 16.05.2015 року, посилаючись на його необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права (а. с. 205-207).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 листопада 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором № 0 від 27.09.2007 року в розмірі 11 364,18 доларів США та пеню в розмірі 2 464,86 гривень. Стягнено солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за договором кредиту № 0 від 27.09.2007 року в розмірі 296 287,50 доларів США та суму пені в розмірі 165 673,42 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654,00 гривень (а. с. 106-108).

29.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просив зазначити про стягнення заборгованості у національній валюті України з наведенням еквіваленту у доларах США за офіційним курсом НБУ станом на дату подання позову ПАТ «УкрСиббанк» (04.06.2015 року) (а. с. 150-153).

Відповідно до ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. У порядку, визначеному статтею 220 ЦПК, може бути ухвалено додаткове рішення й щодо заочного рішення.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2, та стягуючи з нього та ОСОБА_3 на користь АТ «УкрСиббанк» суми боргу по поверненню кредитних коштів та відсотків в національній валюті України на день подання позову, суд першої інстанції виходив із того, що зобовязання повинно бути виконане у гривнях.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і порядку, встановлених законом.

Якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст. 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 10 лютого 2016 року у справі N 6-1680цс15.

Так, з Банківської ліцензії, виданої Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» 24 грудня 2001 року за № 75 та дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року, вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» має право здійснювати операції, у тому числі в іноземній валюті, повний перелік яких міститься у додатку до дозволу № 75-2 від 19.11.2002 року (а. с. 75, 76, 77-78).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити, оскільки суд першої інстанції додатковим рішенням змінив суть основного рішення, чим суттєво зменшив суму боргу.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При указаних обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не визначився нормами права, які підлягають застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року підлягає скасуванню, а у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ст. 309, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Додаткове рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 січня 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 4 019,40 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий С.О.Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

ОСОБА_4