Номер провадження: 22-ц/785/4590/17
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу і форми участі батька у вихованні дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року,-

встановила:

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу і форми участі батька у вихованні дитини і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач просив встановити порядок його побачень з дитиною не менше двох разів на тиждень, в тому числі в п'ятницю і суботу, з ночівлею у нього дома з п'ятниці на суботу та з суботи на неділю, а також спільно з дитиною проводити відпустку на протязі шести тижнів на рік.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала.

Рішення ухвалено у відсутність третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволено частково.

Встановлено час спільних побачень ОСОБА_3 зі своєю дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в першій та третій тиждень кожного місяця суботи з 9.00 години до 19.00 години та щонеділі з 09.00 години до 17.00 години в присутності матері.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове яким зобов'язати ОСОБА_4 надати можливість бачитися з дитиною без її супроводження та прийняти участь у вихованні своєї дитини (а.с.92).

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позов та визначаючи спосіб і форму участі батька у вихованні дитини шляхом встановлення часу спільних побачень ОСОБА_3 зі своєю донькою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в першій та третій тиждень кожного місяця суботи з 9.00 години до 19.00 години та щонеділі з 09.00 години до 17.00 години в присутності матері ,суд першої інстанції виходив з врахуванням того,що дитина проживає з матір'ю ,яка має певний вплив на доньку з приводу формування уявлення про її батька, наявність між батьками дитини майнових спорів,з врахуванням того ,що по відношенню дитини до батька спостерігається емоційна відчуженість та небажання зустрічатися.

Проте, повністю погодитися з висновками суду першої інстанції неможна.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки мають обов"язки щодо виховання та розвитку дитини та, відповідно до частини четвертої цієї статті, батьки зобов"язані поважати дитину. Повага до дитини має базуватися на визнанні незаперечної істини: дитина - це маленька людина, зі своїм внутрішнім світом, своїми уподобаннями, своїми бажаннями та потребами.

За змістом ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов"язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, відповідно до ст. 159 СК України позов про усунення перешкод у вихованні дитини є позовом про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров"я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин справи, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Стаття 19 СК України передбачає участь органу опіки та піклування у захисті сімейних прав та інтересів.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв"язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Частина перша статті 159 СК України дає право звернення до суду з позовом про усунення перешкод щодо спілкування з дитиною, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні.

Судом першої інстанції встановлено,що відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 07.05.2008 року батьком неповнолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року є ОСОБА_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,матір'ю є ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_5 є громадянином США ,з 2009 року є резидентом України ,місце реєстрації :АДРЕСА_1 (а.с.56).

Неповнолітня ОСОБА_2,проживає разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_2 в квартирі ,яка була подарована ОСОБА_6 позивачем ,про що сторони не заперечують.

Як вбачається з матеріалів справи спір щодо участі батька у спілкуванні з дитиною виник через непорозуміння та не досягнення спільної згоди сторін про порядок та спосіб спілкування позивача з донькою , що є перешкодою для позивача у вільному спілкуванні з дитиною та участю у її вихованні.

Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Суворовської РДА Одеської міської ради № 036670 від 18.10.2016 року ,орган опіки та піклування вважає доцільним визначити способи участі батька ,ОСОБА_5 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_1 ,шляхом встановлення перебування дитини з батьком щосуботи з 09.00 год. до 19.00 год., щонеділі з 09.00 год. до 19.00 год., без присутності матері (а.с.26-27).

Відповідно до ч.2 ст. 158 СК України рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Суд першої інстанції не погоджуючись з висновком органу опіки та піклування та визначаючи спосіб спілкування батька з дитиною у присутності матері посилався на висновок спеціаліста практикуючого психолога ОСОБА_8, який надавав психологічний висновок 15.11.2016р., зазначив, що ОСОБА_2 є контактна. Підтримує діалог, розповідає про яркі спогади свого життя. При спілкуванні поводиться засмучено. Доброзичлива. Має високий рівень стурбованості та внутрішнє емоційне напруження, яке викликано спілкуванням з батьком та спогадами про це. На думку психолога зустрічі дитини з батьком без присутності матері можуть негативно вплинути на психоемоційний стан здоров'я дитини.

У відповідність до ст.171 СК України, судом була опитана ОСОБА_2 в присутності психолога ОСОБА_8, яка в судовому засіданні зазначила, що вона не бажає залишатися та спілкуватися з батьком у відсутність матері. Такого висновку дитина дійшла в зв'язку з спогадами, про те як батько на неї кричав, разом з нею їздив до своєї знайомої жінки та намагався виїхати разом з нею до США. Однак, вона не заперечує проти спілкування з батькам в присутності матері.

В судовому засіданні колегії суддів позивач ОСОБА_5 пояснив ,що він згоден з часом встановленим судом першої інстанції для спілкування з дитиною проте,не згоден з тим,що таке спілкування має бути тільки у присутності матері,оскільки він батько та має такі самі права на спілкування з дитиною ,як і мати. Дитина практично не хворіє,а небажання відповідача надавати йому дитину для проведення зустрічі є тиск на нього ,оскільки між ним та відповідачем існує спір з приводу нерухомого майна.

В судовому засіданні ОСОБА_4 колегії суддів пояснила ,що вона не заперечує проти зустрічі позивача з донькою ,дійсно практично щотижня вона разом з донькою зустрічається з позивачем ,який проводить час з донькою у її присутності проте, через те,що дитина постійно хворіє, вважає,що позивач через похилий вік не спроможний буде надати дитині відповідну допомогу та сама донька не бажає зустрічатися з батьком без її присутності.

При вирішенні питання щодо встановлення способу та порядку участі батька у вихованні дитини , колегія суддів враховує висновок органу опіки та піклування Суворовської РДА Одеської міської ради № 036670 від 18.10.2016 року та те,що батьки мають рівні права між собою щодо зустрічі з донькою та позивач не позбавлений права проводити зустрічі з донькою без присутності матері.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те,що матеріали справи не містять докази того, що неповнолітня ОСОБА_2 через стан свого здоров'я позбавлена можливості зустрічатися з батьком без присутності матері.

Крім того, матеріали справи не містять докази того,що проведення зустрічі дитини з батьком без присутності матері буде перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Посилання ОСОБА_4 на те,що ОСОБА_2 хворіє та позивач не зможе надати доньці належну медичну допомогу є припущенням, оскільки з наявних в матеріалах справи доказів щодо хвороби дитини не вбачається те, що дитина потребує постійного медичного догляду та перебування дитини без матері в присутності батька є неприпустимим та зашкодить здоров'ю дитини.

Колегія суддів, враховує ту обставину що дитина проживає разом з матір'ю та надані дитиною пояснення щодо небажання нею зустрічатися з батьком без присутності матері в зв'язку з спогадами, про те як батько на неї кричав проте,матеріали справи не містять докази неналежного ставлення батька до дитини та в судовому засіданні колегії суддів відповідачем також таких доказів не надано.

Колегія суддів, критично ставиться до висновку спеціаліста практикуючого психолога ОСОБА_8, щодо того,що зустрічі дитини з батьком без присутності матері можуть негативно вплинути на психоемоційний стан здоров'я дитини, оскільки такий висновок не підтверджений належними доказами .

Суд першої інстанції вірно визначив час спільних побачень ОСОБА_5 з донькою ,з яким сторони погодилися і в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

За таких обставин, відповідно до п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині визначення порядку способу і форми участі батька у вихованні дитини.

Керуючись ст.ст.303, п.3 ч.1 ст.307, 316,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3. задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 березня 2017 року змінити ,виклавши абзац другий резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

Встановити час спільних побачень ОСОБА_3. зі своєю дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в першій та третій тиждень кожного місяця суботи з 9.00 години до 19.00 години та щонеділі з 09.00 години до 17.00 години без присутності матері.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова