Провадження № 2/537/1002/2017
Справа № 537/3253/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.10.2017 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Дядечко І.І.,

за участю секретаря - Пшенишної В.А.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення заборгованості з нарахованої та не виплаченої державної пенсії по інвалідності за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік,-

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, згідно вимог якої просить суд стягнути з Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на його користь 44 783 грн. 32 коп., що становить суму заборгованості з нарахованої та не виплаченої йому пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є інвалідом другої групи, захворювання повязане з виконанням службовим обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач перебуває на обліку в Кременчуцькому обєднаному управлінню Пенсійного фонду України, як пенсіонер і одержувач державної пенсії по інвалідності в розмірі відшкодування фактичних збитків згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2014 року позивачу проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік та нараховані грошові кошти в сумі 44 783 грн. 32 коп., але виплати не здійснюються. 06.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою, де просив негайно виплатити йому донараховану пенсію, а у випадку не проведення таких дій, підтвердити суму боргу та повідомити причини невиплати. Рішенням відповідача від 27.06.2017 року було підтверджено зафіксовану у виплатних документах по рішенню суду, з урахуванням виплаченого, вказану суму заборгованості по виплаті пенсії, але посилаючись на те, що фінансування для погашення заборгованості по рішеннях суду з Державного бюджету на даний час не здійснюються, в звязку з відсутністю достатніх ресурсів в Державному бюджеті у виплаті зазначеної суми позивачу було відмовлено і запропоновано звернутися до управління державної казначейської служби в Полтавській області. Позивач вважає, що неправомірними діями Кременчуцького обєднаного УПФУ Полтавської області йому завдано збитків у вигляді недоотриманої пенсії в розмірі 44 783,32 грн., які підлягають відшкодуванню, в звязку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому в позовній заяві просить справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Також, представником відповідача надано письмові заперечення, згідно яких останній просить відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечення зазначено, що відповідно до ст. 63 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів. Відповідно до ст. ст. 22, 23 Бюджетного кодексу України органи Пенсійного фонду України є розпорядниками коштів державного бюджету тільки в межах встановлених їм бюджетних призначень (дотацій). Відповідними постановами Кабінету Міністрів України Пенсійному фонду України затверджуються бюджети Пенсійного фонду України на відповідні роки, а згідно затверджених бюджетів Пенсійного фонду України, бюджетів головних регіональних управлінь, затверджуються бюджети територіальних управлінь. Оскільки виплати повязані з реалізацією ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» вони фінансуються за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів, управління в даному випадку, без наявності таких коштів, не є розпорядником коштів Державного бюджету України, а тому не може біти відповідачем у даній справі. Щодо віднесення нарахованої доплати до категорії збитків, зазначає, що відсутня сукупність підстав, лише за наявності яких може наставати цивільно-правова відповідальність щодо відшкодування збитків внаслідок упущеної вигоди.

Суд враховуючи пояснення сторін, повно та всебічно проаналізувавши представлені докази, дослідивши наявні матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на обліку в Кременчуцькому обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Полтавської області (далі управління) та отримує пенсію, як інвалід ІІ групи в розмірі фактичних збитків згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2014 року зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці Полтавської області провести перерахунок та здійснити виплати ОСОБА_2 з 01.01.2014 року щомісячної основної державної пенсії по інвалідності в розмірі не нижче 8-ми мінімальних пенсій за віком та щомісячної додаткової пенсії за шкоду в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, заподіяну здоровю, як інваліду 2-ї групи, щодо захворювання якого встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою відповідно до вимог ст. 50, ч. 4 ст. 54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлених та чинних на час виплат, з врахуванням виплачених раніше сум.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2014 року постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2014 року залишено без змін.

06.06.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив негайно виплатити йому донараховану пенсію.

Згідно листа управління за вих. № 104/П-14 від 27.06.2017 року на виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2014 року позивачу ОСОБА_2 нараховані 44 783 грн. 32 коп., доплата за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік, але через відсутність фінансування не виплачена.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає ст. ст. 22, 1166 ЦК України та посилається на заподіяну відповідачем матеріальну шкоду, яка полягає у невиплаті перерахунку пенсії на підставі постанови суду.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2014 року по справі № 524/5719/14-а частково виконана відповідачем, у звязку з проведенням перерахунку.

У матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач у встановленому порядку звертався до органів Державної виконавчої служби про примусове виконання постанови Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15.07.2014 року. Таким чином, позивач не позбавлений можливості у встановленому Законом України «Про виконавче провадження» порядку вимагати примусового виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у звязку з виконанням судового рішення, тому несплачена позивачу сума пенсії, яка підлягає стягненню на його користь за рішенням суду, не може вважатися майновою шкодою, або збитками в розумінні статей 22, 1166 ЦК України, а є сумою нарахованої пенсії, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду, відтак положення ст.ст. 22, 1166 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що також узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 13.09.2017 року.

Окрім того, Пенсійний фонд України не є розпорядником бюджетних коштів.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, повязаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ст. ст. 22, 23 Бюджетного кодексу України органи ПФУ є розпорядниками коштів Державного бюджету тільки в межах встановлених їм бюджетних призначень (дотацій). Відповідними постановами Кабінету Міністрів України Пенсійному фонду України затверджуються бюджети ПФУ на відповідні роки, а згідно затверджених бюджетів ПФУ, бюджетів регіональних управлінь, затверджуються бюджети територіальних управлінь.

Згідно із ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п.19 та п.20 «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою КМУ від 03.09.2014 року №440, бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік. Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845.

Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845, згідно з п. 3 якої рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань).

Судові рішення у справах щодо пенсійного забезпечення виконуються органами Пенсійного фонду України у межах покладених судом зобов'язань, з урахуванням повноважень, визначених чинним законодавством. Виплата коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, здійснюється виключно через органи казначейства шляхом списання коштів з відповідного рахунка, на який такі кошти зараховані.

Враховуючи викладене, виконання рішень судів із соціальних виплат інвалідів - чорнобильців здійснюється Державною казначейською службою України у порядку черговості відповідно до положень зазначених нормативно-правових актів.

Таким чином Кременчуцьке обєднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області взагалі не є належним відповідачем у справі.

Управлінням виконане в межах своїх повноважень рішення суду, а задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів, що підлягають до стягнення за іншим рішенням суду, яке набрало законної сили, ухваленому у іншій справі адміністративної юрисдикції, призведе до подвійного стягнення цих сум.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», тому повторне звернення до суду за стягненням вже визначеної суми є недопустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що нарахована, але не виплачена на користь позивача пенсія у розмірі 44 783,32 грн. не може вважатися збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, а є сумою, яка підлягає виплаті позивачу в порядку виконання постанови адміністративного суду, та приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення заборгованості з нарахованої та не виплаченої державної пенсії по інвалідності за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Кременчуцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про стягнення заборгованості з нарахованої та не виплаченої державної пенсії по інвалідності за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 рік відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.І. Дядечко

Повний текст рішення виготовлено 30.10.2017 року.