ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/5405/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" жовтня 2017 р.Дарницький районний суд м. Києва

в складі: головуючої-судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ЯБЛОНСЬКОЇ І.К.

сторін:

позивача ОСОБА_3 представника відповідача-1 СПЕКТОР М.О.

представника відповідача-3 МЕДВЕДЄВОЇ Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ДАРНИЦЬКОГО РАЙОННОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ м. КИЄВА ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ у м. КИЄВІ, ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ у м. КИЄВІ, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ у м. КИЄВІ про відшкодування моральної шкоди , суд

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві, Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, свої вимоги мотивувавши тим, що Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 02 березня 2017 року, було визнано неправомірною бездіяльність начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 , щодо виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва, від 19 квітня 2016 року, по виконавчому провадженню ВП № 49029314, від 15 жовтня 2015 року.

Бездіяльність , начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6, завдала, позивачу моральної шкоди.

Так, ОСОБА_3 зазнав значних душевних страждань , які виражені в тому, що його, звичайний, ритм життя змінився . Протягом тривалого часу не виконується рішення суду. Позивач змушений, протягом тривалого часу, стояти у чергах , у виконавчій службі , звертатися до адвокатів, витрачати час та нерви , звертатися до суду, у порушенні його прав, оскільки він не міг розпорядитися та користуватися своєю власністю, у душевних і моральних стражданнях, нервових стресах та погіршенні самопочуття . Все це викликає моральні страждання від неможливості добитись справедливості та задоволення вимог, які присуджені судом. Бездіяльність, начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_6 , завдала, його , душевних і моральних страждань, що виразилося у погіршенні стану здоров'я, погіршенні самопочуття. Від порушення прав, позивач перенервував, переніс, нервові, стреси, піднявся тиск та боліло серце. Позивач звертався до лікарні. Оскільки позивач не працює, то лікарняний листок він не отримував.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд задовольнити заявлені вимоги, з підстав зазначених у позовній заяві та доказів які наявні у цивільній справі.

Представник Дарницького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Спектор М.О., що діє на підставі довіреності від 19 вересня 2017 року, позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні заявлених вимог.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві Медведєва Яніна Сергіївна, що діє на підставі довіреності № 5 - 08 / 3673 - 11105 від 05 вересня 2017 року, позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні заявлених вимог, при цьому надавши свої письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів..

Статті 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на день виникнення правовідносин) визначають, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цьогоЗакону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, вживати заходів необхідних для своєчасного і в повному обсязі примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасного і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, з матеріалів виконавчого провадження ВП № 49029314 від 15.10. 2015 року і це було встановлено судом, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.10.2014 року виселено ОСОБА_7 із квартири АДРЕСА_1 .

Вказане рішення набрало законної сили 23 грудня 2014 року.

На виконання вказаного рішення суду 23 вересня 2015 року Дарницьким районним судом м. Києва ОСОБА_3 видано виконавчий лист № 753/12204/14-ц.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко М.Р. від 15.10.2015 року відкрито виконавче провадження № 49029314 з примусового виконання вказаного рішення суду за виконавчим листом № 753/12204/14-ц , виданим 15.10.2015 року Дарницьким районним судом м. Києва (а.с. 9 , ВП № 49029314 ).

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 02 березня 2017 року, було визнано неправомірною бездіяльність начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 та начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 , щодо виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва, від 19 квітня 2016 року, по виконавчому провадженню ВП № 49029314 від 15 жовтня 2015 року.

Зобов'язано начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6та начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 здійснити контроль за своєчасністю, правильністю та повнотою виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року по виконавчому провадженню ВП № 49029314 від 15 жовтня 2015 року.

Стягнуто з начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6та начальника Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_9 в рівних частках на користь держави 640 грн. судового збору.

Вказана ухвала суду набрала законної сили, відомості щодо її оскарження в установленому законом порядку в матеріалах справи відсутні.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував на те, що начальником Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 не .здійснювався контроль за своєчасністю, правильністю та повнотою виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року по виконавчому провадженню ВП № 49029314 від 15 жовтня 2015 року.

Дані доводи позивача матеріалами справи не спростовано.

Відповідно до вимог ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти певні дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, судовим рішенням, встановлені неправомірні дії та бездіяльність начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 щодо виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва, від 19 квітня 2016 року, по виконавчому провадженню ВП № 49029314 від 15 жовтня 2015 року.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі,що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини.

Відповідно до ч.1,2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

На підставі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року (справа №6-48цс13) при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статті 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24.03.1998 року "Про державну виконавчу службу".

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" (в редакції Закону, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 115 200,00 грн. позивач обґрунтував порушенням звичайного способу життя, необхідністю звернення з позовами та скаргами на дії державних виконавців, з метою виконання рішення суду. У зв»язку з невиконанням рішення суду та неправомірною бездіяльністю начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 він змушений був страждати, що призвело до моральних переживань.

В зв'язку з тим, що ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 02 березня 2017 року, було визнано неправомірною бездіяльність начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6, яка є чинною, щодо здійснення контролю за своєчасністю, правильністю та повнотою виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року по виконавчому провадженню ВП № 49029314 від 15 жовтня 2015 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги ОСОБА_3 про стягнення на його користь моральної шкоди з Державної казначейської служби шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України грошових коштів державного бюджету , оскільки на державу покладена відповідальність за невиконання або неналежне виконання рішення суду Державною виконавчою службою.

задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод ( в редакції Протоколу № 11 ), рішення Європейського суду є обов'язковими для держав-учасниць Конвенції. При цьому Україна офіційно визнала юрисдикцію Європейського суду з питань тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї. Отже, суду необхідно враховувати в своїй діяльності прецеденту практику Європейського суду з прав людини.

Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто, в разі порушення майнових або цивільних прав « середня », « нормально » реагуюча, на протиправну, щодо неї, поведінку, людина повинна відчути страждання ( моральну шкоду ). Згідно практики Європейського суду з прав людини, завжди призначається компенсація за порушення прав людини

Таким чином виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, тобто заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи враховується період із надходження до суду позовної заяви й до виконання рішення суду.

Наведене узгоджується також з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд.

Так, у справі « Горнсбі проти Греції » ( Case of Hornsby v. Greece ) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь - яким судом, має розцінюватися як складова частина « судового розгляду ».

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відтак, суд приходить до висновку про заподіяння позивачу моральної шкоди, пов'язаної з порушенням його законних прав щодо своєчасного, належного та повного виконання рішення суду, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, знайшли своє підтвердження в процесі розгляду цієї цивільної справи. Однак при визначені розміру моральної шкоди суд виходить з конкретних обставин справи, характеру спричинених моральних страждань, їх наслідки й інших негативних впливів, а також виходить з принципів розумності та справедливості, визначає розмір такої шкоди в сумі 2 500 грн., відшкодування яких покладає на Державний бюджет.

Відповідно до повноважень органів Державної казначейської служби України, визначених ст. 43 Бюджетного кодексу України, Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460 / 2011, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду ( підпункт 5 пункту 4 цього Положення ).

У відповідності до п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування ) шкоди, заподіяної громадянинові внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує конкретні обставини справи, характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, порушення його звичайного способу життя, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках з вини відповідача,необхідність звернення зі скаргами та позовом на дії державного виконавця, та з урахуванням принципів співрозмірності та справедливості, вважає необхідним стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України на користь позивача моральну шкоду в сумі 2 500 грн. шляхом безспірного списання грошових коштів державного бюджету з відповідного відкритого для цього рахунку Державної казначейської служби України.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи, що у відповідності до п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України « Про судовий збір » позивач звільнений від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, суд стягує з виконавчої служби - яка завдала моральну шкоду позивачу, судовий збір в дохід держави пропорційно задоволеній вимозі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.3, 4, 10, 60, 61, 79, 81, 88, 212 - 215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ДАРНИЦЬКОГО РАЙОННОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ м. КИЄВА ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ у м. КИЄВІ, ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ у м. КИЄВІ, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ КАЗНАЧЕЙСЬКОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ у м. КИЄВІ про відшкодування моральної шкоди , задовольнити частково.

Стягнути з Держави України в особі Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_3, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 моральну шкоду в сумі 2 500 ( дві тисячі п"ятсот) гривень шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України грошових коштів державного бюджету з відповідного відкритого для цього рахунку Державної казначейської служби України, в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ДАРНИЦЬКОГО РАЙОННОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ м. КИЄВА ГОЛОВНОГО ТЕРИТОРІАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ ЮСТИЦІЇ у м. КИЄВІ ( м. Київ- 02121, Проспект Бажана, 7-є , ) на користь держави судовий збір в сумі 320 ( триста двадцять) гривень .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27 жовтня 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК