Справа №263/6814/17
Провадження № 4-с/263/62/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Хараджі Н.В., при секретарі Петровському Д.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Маріуполі скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» на дії державного виконавця, зацікавлена особа: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Скаржник звернувся до суду із зазначеною скаргою, вказуючи що 02.02.2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя видав виконавчий документ № 2-н-1178/2011 від 30.09.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2008 року по 01.08.2010 року у розмірі 1811,21 грн., ітз в розмірі 30,00 грн. 15.05.2017 року державний виконавець зазначеної виконавчої служби була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на тій підставі, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, яку заявником було отримано 23.05.2017 року, та яку він вважає прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню, оскільки згідно ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин для повернення виконавчого документа державний виконавець складає акт, при цьому не зазначено жодного акту складеного державним виконавцем. Зауважує на факту бездіяльності державного виконавця, що полягає в тривалому невиконанні вищезазначеного виконавчого документа, допущенні тяганини, порушенні строків проведення виконавчих дій. На підставі викладеного просить визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, які виявилися у винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві і зобов'язати виконати виконавчий документ № 2-н-1178/2011 від 30.09.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2008 року по 01.08.2010 року у розмірі 1811,21 грн., ітз в розмірі 30,00 грн., а також постановити окрему ухвалу щодо порушення ЗУ „Про виконавче провадження" державним виконавцем Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 і направити її до керівництва Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Донецькій області для вжиття заходів з метою недопущення порушень вимог закону та прав стягувачів у подальшій роботі виконавчої служби.

Представник заявника в судове засідання не зявився, в скарзі зазначив прохання про її розгляд за його відсутністю.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд скарги за його відсутності та про відмовлення заявлених вимог у повному обсязі, а також письмові пояснення, відповідно до яких вказаний виконавчий документ надійшов до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 25.04.2016 року. 25.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. За виконавчим провадженням державним виконавцем здійснені наступні виконавчі дії. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме все рухоме та нерухоме майно, про що було внесено інформацію до відповідних Державних реєстрів. З метою встановлення зареєстрованого за боржником майна направлені запити до контрольно - реєструючих органів. Боржник має майно, а саме реєстраційний номер №3,1/1 частка квартири, АДРЕСА_1; реєстраційний номер №22679441 житловий будинок, Миколаївська обл., Доманівський р, с. Прибужжя, вул. Чапаєва буд.115; реєстраційний номер №24936788, квартира, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Ушинського буд.8; реєстраційний номер №13989866, квартира, АДРЕСА_2; реєстраційний номер №3791299, будинок, Дніпропетровська обл., Солонянський р, смт. Солоне вул. Радянська буд.153; реєстраційний номер №17925373, будинок житловий з надвірними будівлями, Житомирська обл., Народицький р., с. Калинівка, вул. Радянська буд. 122. Згідно відповіді з Територіального сервісного центру 1441 від 23.12.2016 року №31/5-1441-9859 на вх.№В7/15179 від 10.10.2016 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено. Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено. Згідно відповідей на запити з Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня. При виході за адресою: АДРЕСА_3 майна на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Державним виконавцем проведено всі дії для примусового виконання рішення які передбачені Законом України «Про виконавче провадження». 15.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого провадження. При цьому, зауважує, що згідно Закону України «Про виконавче провадження» ст.48 п.7 у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

У постановах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року (справа N 6-2187цс15) та 24 лютого 2016 року (справа N 6-3077цс15), які є обовязковими для застосування у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, викладено правовий висновок про те, що виходячи з положень статті 383, частини четвертої статті 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Вказаним правом обґрунтовано скористався заявник, звернувшись до суду з даною скаргою.

Судом встановлено, що 30.09.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя був винесений судовий наказ № 2-н-1178/2011 від 24.11.2011 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.08.2008 року по 01.08.2010 року у розмірі 1811,21 грн., ітз в розмірі 30,00 грн.

25.04.2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50913199 за вказаним судовим наказом № 2-н-1178/2011 від 30.09.2011 р.

10.10.2016 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта ОСОБА_2, РНОКПП: НОМЕР_1, боржник має майно, а саме реєстраційний номер №3,1/1 частка квартири, АДРЕСА_1; реєстраційний номер №22679441 житловий будинок, Миколаївська обл., Доманівський р, с. Прибужжя, вул. Чапаєва буд.115; реєстраційний номер №24936788, квартира, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Ушинського буд.8; реєстраційний номер №13989866, квартира, АДРЕСА_2; реєстраційний номер №3791299, будинок, Дніпропетровська обл., Солонянський р, смт. Солоне вул. Радянська буд.153; реєстраційний номер №17925373, будинок житловий з надвірними будівлями, Житомирська обл., Народицький р., с. Калинівка, вул. Радянська буд. 122.

Згідно відповіді з Територіального сервісного центру 1441 від 23.12.2016 року №31/5-1441-9859 на вх.№В7/15179 від 10.10.2016 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи - інформацію не знайдено.

Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії - інформацію не знайдено.

Згідно відповідей на запити з Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно акту від 05.05.2017 року при виході за адресою: АДРЕСА_4 встановлено, що боржник за вказаною адресою не мешкає.

15.05.2017 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення стягувачу вищевказаного виконавчого документа - судового наказу № 2-н-1178/2011 від 30.09.2011 року, у звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи, та відповідно до вимог ст. 385 скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно з п.2 ч.1.2 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення постанови державного виконавця від 15.05.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачеві, «виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними». Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.

Відповідно до ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Таку ж періодичність проведення перевірки майнового стану боржника було передбачено частиною 8 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 № 606-XIV.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» ст.48 п.7 у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобовязаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника.

При, цьому суд не бере до уваги посилання представника Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області на вище наведену норму законодавства, оскільки вони є безпідставними, у звязку з тим, що як вбачається з матеріалів скарги боржник має не єдине житло.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 3 цієї статті передбачено значний обсяг прав, які може використовувати державний виконавець у процесі виконавчого провадження.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не вчинено достатньо заходів для примусового виконання рішення, не використано всіх, передбачених ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», прав під час здійснення виконавчого провадження, тож у суду є підстави вважати, що оскаржувана постанова була винесена передчасно та підстави для задоволення скарги, зокрема, слід визнати незаконними дії та скасувати постанову, оскільки дії державного виконавця у звязку із винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.05.2017 року не відповідають чинному законодавству та порушують права заявника (стягувача) на одержання від боржника стягнутих з нього за судовим рішенням коштів.

Слід зауважити, що згідно з ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобовязані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження предявити його до виконання.

Як розяснено Вищим спеціалізованим судом України у Постанові № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (п.18).

Таким чином, заявлена вимога про зобовязання державного виконавця виконати виконавчий документ № 2-н-1178/2011 від 30.09.2011 р. є передчасною і задоволенню не підлягає, оскільки у цій частині заявник вимагає судового захисту заздалегідь не порушеного права.

Разом з тим, у скарзі порушується питання щодо постановлення окремої ухвали про порушення Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Центрального ВДВС м. Маріуполя Головного управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Окрема ухвала суду це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушення. Підставою для окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Крім того, суд має право, а не зобов'язаний постановляти окрему ухвалу, тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26.12.2003 року № 14, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-22» на дії державного виконавця, зацікавлена особа: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_1, які виявилися у винесенні постанови про повернення стягувачеві виконавчого документа № 2-н-1178/2011 від 30.09.2011 року, виданого 24.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості у розмірі 1841,21 грн. неправомірними.

Скасувати постанову про повернення стягувачеві виконавчого документа № 2-н-1178/2011 від 30.09.2011 року, виданого 24.11.2011 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Жилье-22» заборгованості у розмірі 1841,21 грн.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.В. Хараджа