УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2017 р.

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді: Нев'ядомського Д.В.

при секретарі: Кузнецовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» , Зацікавлена особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області , ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,-

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25.01.2013 року по справі № 2018/17323/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «АКБ БАЗИС» до ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за кредитним договором на відкриття кредитної лінії № 90/09 від 04.09.2009 року в сумі 3 218 518,12 гривень, а також судовий збір у розмірі 3219,00 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором між ПАТ «АКБ «БАЗИС» та ОСОБА_1 04.09.2009 року укладено року договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 за реєстровим № 2918, предметом якого є будинок житловий з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Басейна, 90, який належить ОСОБА_1 на праві власності.

На виконання зазначеного рішення 07.04.2014 року Київським районним судом міста Харкова виданий виконавчий лист, з яким ПАТ «АКБ «БАЗИС» звернувся до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

16.06.2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження № 43718494 на підставі виконавчого листа, виданого по справі № 2018/17323/2012.На даний час виконавче провадження є незавершеним. Стягувачем у даному виконавчому є Публічне акціонерне товариство «АКБ «БАЗИС».

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.02.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено та заочне рішення Київського районне Харкова від 25 січня 2013 року залишити без змін.

02.06.2016 року Публічне акціонерне товариство «АКБ «БАЗИС» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» уклали договір відступлення права вимоги № ВВ-90/09, за яким ПАТ «АКБ «БАЗИС» як первісний кредитор відступило ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» своє право вимоги за кредитним договором № 90/09 від 04.09.2009 року, укладеним між ПАТ «АКБ «БАЗИС» та ОСОБА_1. Також згідно Договору відступлення права за іпотечним договором від 03.06.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом Xарківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстровий № 2071,ПАТ «АКБ «БАЗИС» відступлено право вимоги за іпотечним договором, укладеним з ОСОБА_1.

Таким чином,заявник вважає ,що з 04.06.2016 року виключно ТОВ «Юридична компанія «ЮР- АЛКОМ» має право вимоги щодо виконання грошових зобов'язань ОСОБА_1М згідно зазначеного кредитного договору № 90/09 від 04.09.2009 року та щодо виконання зобов'язань згідно зазначеного договору іпотеки, а також стягнення судового збору у розмірі 3219,00 грн.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву якою просив розглянути його заяву за його відсутності та задовольнити.

Боржник в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення та просив відмовити в задоволенні заяви на підставі того, що з матеріалів справи та наданих доказів вбачається, що ПАТ « АКБ «БАЗИС», укладаючи зазначений договір відступлення права вимоги, фактично надавав фінансові послуги, не маючи спеціального статусу фінансової установи та ліцензії на здійснення зазначеної послуги, що є підставою для визнання вказаного договору недійсним відповідно до частини 1 статті 227 ЦК України.

Дослідивши заяву, заперечення боржника, письмові докази по справі, суд вважає, що в задоволенні заяви має бути відмовлено з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст. 378 ЩІК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Згідно п.5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Таким чином, підставою заміни сторони виконавчого провадження є вибуття її внаслідок правонаступництва.

Передання ПАТ "АКБ "БАЗИС" своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги не є правонаступництвом. Крім того, право вимоги вже було реалізоване і виконавче провадження вже було відкрито, а тому відсутні передбачені законом підстави для заміни сторони виконавчого провадження на підставі договору відступлення права вимоги.

Заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, в той час як відносини, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, не мають характеру цивільно-правових у розумінні частини першої статті 1 ЦК України, а стороною, яка наділена правом вимоги, є стягувач, а не кредитор.

Відповідно до Закону від 12 липня 2001 р. № 2499-УІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зокрема, суди мають встановлювати такі обставини:

- досягнення сторонами згоди щодо усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобов'язань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит;порядок зміни

та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору;

*кредитний договір має укладатись обов'язково у письмовій формі, причому

недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних

правових наслідків, окрім тих, що пов'язані з його нікчемністю;

*сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної

дієздатності;

*волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Юридична особа ПАТ "АКБ Базис" на момент відступлення права вимоги не мала для цього повної цивільної дієздатності, так як була позбавлена банківської ліцензії, статусу банку та не є фінансовою установою. А отже, не мала права ані обслуговувати кредит, ані відступати право вимоги за кредитним договором.

Вищий господарський суд України у своїй Постанові 13.10.2005 р. №14/113 вказав, що договір відступлення права вимоги (який передбачає фінансування передання на умовах платності) є по суті договором факторингу (ст. 1079 ЦКУ). Тобто такий договір може укладатися лише банком або фінансовою установою, а також фізичною особою-підприємцем, яка має право здійснювати факторингові операції відповідно до закону. Якщо новим кредитором є інша особа, не зазначена у ст. 1079 ЦКУ, то такий договір може бути визнаний недійсним.

Згідно зі ст. 1079 ЦКУ сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа-підприємець, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (лист Держфінпослуг від 13.10.2003 р. № 347/07/1-3/1).

Окрім того Головним територіальним управлінням юстиції у м. Києві на адреси завідуючих Київських державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу був направлений інформаційний лист (вих. № 3/28/1172 від 29.01.2016) з питань посвідчення договорів відступлення прав вимоги за іпотечними договорами.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Таким чином, у випадках передачі банком права вимоги за кредитним зобов'язанням іншій фінансовій установі, нотаріус посвідчує договір відступлення права вимоги за іпотечним договором.

Однак нотаріус не має жодних правових підстав для посвідчення договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором на користь фізичної особи чи юридичної особи, що не є фінансовою установою. Стаття 1054 Цивільного кодексу України не передбачає фізичну особу як кредитора в кредитних відносинах.

Отже, ні фізична, ні юридична особа, якщо вона не є банком або іншою фінансовою установою, не можуть бути іпотекодержателями за договором іпотеки, який забезпечує виконання зобов'язання за кредитним договором.

Київським нотаріусам повідомлено про те, що виявлені в подальшому аналогічні порушення будуть сприйматися управлінням юстиції як необізнаність нотаріуса з чинним законодавством, або навмисне його ігнорування. Це роз'яснення чинне для нотаріусів по всій території України.

Правочин щодо зміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у тій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (статті 512, 513 Цивільного кодексу України). Кредитний договір укладається між банком (або іншою фінансовою установою) та боржником, тож і при заміні кредитора така умова повинна бути дотримана.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України), тобто має ліцензію НБУ на провадження даної діяльності.

Пунктом 11 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» прямо передбачено, що факторинг відноситься до фінансових послуг.

Водночас частиною 4 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.

Тому суд вважає, що підстав для задоволення заяви немає і у зв'язку з тим, що до суду з цією заявою звернулася не сторона виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст 114,ст 378, ст.1,ст.203,ст215, ч.1 ст. 227, ч.1 ст. 512, ст. 513, ст.ст. 1048-1052, ст. 1054, 1077, 1079 Цивільного Кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг",-

Ухвалив:

В задоволенні заяви ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» , Зацікавлена особа: Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області , ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні №43718494 за виконавчим листом 2018/17323/2012,виданим 07.04.2014 року Київським районним судом міста Харкова ,про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « АКБ «БАЗИС» судового збору у розмірі 3219(трьох тисяч двісті дев»ятнадцяти ) грн..00 коп.-відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня винесення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5- днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д.В. Невядомський