АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1939/17 Номер провадження 22-ц/786/1992/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Мартєва С.Ю.,

за участю секретаря: Маладики Л.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів встановлених рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 11.08.2014 року у справі № 1115/14-ц, стягнувши з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_6 аліменти в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 30 прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 11.08.2014 року з відповідача на її користь на утримання доньки ОСОБА_6 стягнуто аліменти в сумі 500 грн. В своїй позовній заяві просила суд змінити вказаний розмір аліментів на 1/4 частину всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у зв`язку із тим, що відповідач працює в ТОВ «Докучаєвські чорноземи» та отримав за липень 2016 року заробітну плату у розмірі 12043,05 грн. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину та не приймає участі у вихованні доньки.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальний стан відповідача не змінився, постійного заробітку він не має.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржила позивачка ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом при його ухваленні норм матеріального і процесуального права, прохала оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом при ухваленні рішення не враховано, що при визначенні розміру аліментів рішення має містити умову про мінімальний розмір аліментів не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Згідно з нормою ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 3 ст. 10, що також передбачено і ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В силу ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 29.10.2014 року, серія І-КЕ № 210222 (а.с. 3).

РішеннямКарлівського районного суду Полтавської області від 11.08.2014 року з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_6 стягнуто аліменти в сумі 500 грн. (а.с. 44-45).

Відповідач ОСОБА_5 з з 01.12.2015 року по 08.07.2016 року перебував та з 17.01.2017 року перебуває на обліку в Карлівському районному центрі зайнятості як безробітний (а.с. 50-52).

Як вже зазначалось вище, єдиним мотивом апеляційного оскарження ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції є те, що при постановленні рішення судом не було визначено умову про мінімальний розмір аліментів: не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Проте, погодитись з такими доводами апелянта колегія суддів не може з огляду на наступне.

Нормою статті 183 СК України передбачено визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 11 серпня 2014 року, що набрало законної сили та на виконання якого було видано виконавчий лист, вбачається, що розмір аліментів на утримання ОСОБА_6 був визначений саме у твердій грошовій сумі. При цьому, колегія суддів констатує, що суд не зобов`язаний при визначені розміру аліментів у твердій грошовій сумі зазначати про те, що мінімальний розмір аліментів має бути не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Згідно з нормою ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Колегія суддів констатує правильність висновків суду першої інстанції про те, що позивачкою не було надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України того, що у відповідача відбулись зміни, які обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, що з нього стягуються на утримання малолітньої доньки. Натомість, відповідач забезпечив подання до суду доказів на обґрунтування протилежного.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.1, 308 ч.1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 16 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: ОСОБА_1