Справа №642/1955/17
25 липня 2017 р. Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Проценко Л.Г.,
за участю секретаря Канаєвої К.М.
розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів на дитину та надання дозволу на виїзд з України дитині, яка не досягла шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків, -
Позивачка звернулася до суду із даним позовом, в якому зазначила, що перебувала у шлюбі із відповідачем, від якого є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб із відповідачем розірвано рішенням суду 11.02.2014р. Позивачка з дитиною після початку АТО виїхала з постійного місця проживання до м. Одеси, а потім до м. Харків. До початку АТО відповідач надавав матеріальну допомогу на дитину, але в подальшому перестав надавати допомогу. Також, відповідач надавав нотаріально завірену заяву про дозвіл на виїзд матері з дитиною до РФ, але строк дії цієї заяви спливає. Позивачка неодноразово зверталася за телефоном до відповідача з проханням про надання нового дозволу, але його не отримала. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, та надати особі, яка не досягла 16-річного віку - ОСОБА_3, дозвіл на виїзд з України без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 на три роки з моменту винесення судового рішення.
В подальшому позов уточнено, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 до досягнення ним повноліття у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту подання позовної заяви, а також надати особі, яка не досягла 16-річного віку - ОСОБА_3, дозвіл на виїзд з України та перетин лінії зіткнення для проїзду у Луганську область без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2 на три роки з моменту винесення судового рішення.
В судовому засіданні позивачка уточнений позов підтримала та зазначила, що шлюб із відповідачем розірвано 11.02.2014р. Вона є перміщеною особою та виїхала з Луганської області, а в подальшому уклала шлюб з ОСОБА_1. Відповідач, який не працює, раніше надавав матеріальну допомогу на дитину, але в подальшому припинив її надавати. Вона хоче виїхати з дитиною до родичів у РФ (Ростовська область) та Луганська (АДРЕСА_2), але строк нотаріально завіреної заяви про дозвіл на виїзд матері з дитиною, яку надавав раніше відповідач спливає.
Відповідач в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі. Позивачка не заперечувала проти винесення заочного рішення.Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради уточнені позовні вимоги підтримала.
Суд, вислухавши доводи позивача, представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.
У ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3, про що зроблено відповідний запис за № 157. (а.с.9)
Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 11 лютого 2014 року шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 8)

Як вбачається з паспорту ОСОБА_1 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 13 березня 2015р. уклала шлюб із ОСОБА_5, про що вчинено відповідний запис за №266. Прізвище подружжя після укладення шлюбу: ОСОБА_1 та ОСОБА_5. (а.с. 6, 47)

Відповідно до копії трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 змінила прізвище на «ОСОБА_1» на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 13.03.2015р. (а.с.42)

Як вбачається з заяви від 30.07.2014р. зарестрованої приватним нотаріусом Краснодонського районного нотаріального округу в реєстрі №468 ОСОБА_2 заявляв про те, що йому відомо про тимчасовий виїзд малолітнього сина ОСОБА_3 до Російської Федерації з 30.07.2014р. по 30.07.2017р., а також про відсутність обмежень у здійсненні права на пересування відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48)

Згідно довідки від 31.01.2017р. про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3, яка прибула разом з неповнолітньою переміщеною особою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і які фактично проживають (перебувають) по АДРЕСА_1. (а.с.10)

За довідкою Управління праці та соціального захисту населення від 18.04.2017р. ОСОБА_1, яка фактично мешкає у АДРЕСА_1 та яка є переміщеною особою будь якої допомоги не отримує. (а.с.14)

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Так, рівність прав і обов'язків батьків стосовно дітей має дотримуватися незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи ні. Одне з питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини - реалізація права дитини на свободу пересування. В Сімейному Кодексі України це питання не регламентується. А відповідно до ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є проїзний документ дитини.

Згідно положень ч. 2 ст.4 Закону України від 21.01.1994 р. "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами, у п.4 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Відповідно до вимог п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., у редакції постанови КМ України №380 від 24.03.2004 року, оформлення проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В п.20 вищевказаних Правил визначено, що проїзний документ оформляється на три роки або до досягнення дитиною 18-річного віку.

Судом встановлено, що відповідач без пояснення причин не надає неповнолітньому ОСОБА_3 дозвіл на виїзд за кордон України для оздоровлення і відпочинку в РФ та перетин лінії зіткнення для проїзду у Луганську область з метою відвідування родичів. А тому, враховуючи вищевикладене та те, що відповідач ОСОБА_2 проживає поза межами м.Харкова, а саме - в Луганській області м.Молодогвардійськ, і ця обставина також значно утруднює отримання від відповідача дозволів на тимчасовий виїзд за кордон ОСОБА_3, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити та надати особі, яка не досягла 16-річного віку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, дозвіл на виїзд з України та перетин лінії зіткнення для проїзду у Луганську область, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, на три роки з моменту набрання чинності рішення суду.

За вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись, як аліменти визначається судом.

За ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, відповідно до вимог ст.182 СК України, враховуючи вищевикладені обставини, відсутність у відповідача інших дітей, його фінансовий стан, те, що він має нерегулярний, мінливий дохід суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів обґрунтовані та підлягають задоволенню і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення ним повноліття у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з моменту подання позовної заяви - тобто з 21 квітня 2017р.

На вимогу ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі при поданні позову про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Також. ухвалою суду від 25.04.2017р. ОСОБА_1, як внутрішньо переміщену особу з зони АТО звільнено від сплати судового збору щодо вимог про надання дозволу на виїзд з України дитині, яка не досягла 16 річного віку.

Суд вважає, що з відповідача в порядку ст.88 ЦПК України, та Закону України "Про судовий збір", підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1280 грн. 00 коп. (640 грн. 00 коп. + 640 грн. 00 коп.)

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 212-215, 224-226, 294, 296, 367 ЦПК України, ст.ст.180, 184 СК України, ст.ст. 8, 141 СК України, ст.313 ЦК України, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМ України від 27.01.1995 р. №57 із відповідними змінами, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995 р., у редакції постанови КМ України №380 від 24.03.2004 року, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про стягнення аліментів на дитину та надання дозволу на виїзд з України дитині, яка не досягла шістнадцятирічного віку без згоди та супроводу другого з батьків - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний НОМЕР_3), уродженця м. Молодогвардійськ, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний НОМЕР_4), що зареєстрована АДРЕСА_3 та проживає за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 21 квітня 2017р.

Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Надати особі, яка не досягла 16-річного віку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, дозвіл на виїзд з України та перетин лінії зіткнення для проїзду у Луганську область, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, на три роки з моменту набрання чинності рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.Г. Проценко