ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Момот Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що його батьку ОСОБА_2 та його рідній бабусі ОСОБА_3 по праву приватної власності належав в рівних частинах житловий будинок № АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 року бабуся померла, спадкоємцем після її смерті є батько позивача, який прийняв спадщину, оскільки постійно проживав у спадковому будинку, проте юридично спадщину не переоформив. ІНФОРМАЦІЯ_1 року батько помер, спадкоємцем після його смерті є його дружина, мати позивача - ОСОБА_4, яка спадщину після смерті батька не переоформила. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 померла. Спадкоємцем на майно померлої матері, а саме на ? частину будинку є позивач, який проживав у спадковому будинку, мав в ньому реєстрацію, продовжував поточні ремонти, обробляв земельну ділянку, тобто прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, проте йому було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Виходячи з викладеного позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1, як спадщину після смерті батьків.

В судове засідання позивачка не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилися, через канцелярію суду надали заяву, в якій просять слухати справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерті, виданим повторно 23.09.2015 року, серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину будинку № АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Кожанської селищної ради від 23.05.2017 року № 440 після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв ОСОБА_2, оскільки в передбачений 6-ти місячний строк вступив у володіння та управління спадковим майном (а.с. 16).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 10.01.1999 року Кожанською селищною радою, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2 (а.с. 6).

Відповідно до довідки Кожанської селищної ради від 23.05.2017 року № 441 після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки в передбачений 6-ти місячний строк вступили у володіння та управління спадковим майном (а.с. 17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, про що Виконкомом Кожанської селищної ради видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.7)

Згідно довідки Кожанської селищної ради від 23.05.2017 року № 442 після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняли ОСОБА_1, оскільки в передбачений 6-ти місячний строк вступив у володіння та управління спадковим майном (а.с. 18).

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ст. 529Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У відповідності до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а отже є, в силу ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР спадкоємицею першої черги спадкування за законом.

Реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, проте, нотаріус листом від 15.06.2017 року за №471/01-16 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавців (а.с. 15).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно довідки № 547 КП Фастівської міської ради Фастівського бюро технічної інвентаризації від 12 травня 2017 рокустаном на 01 січня 2013 року житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано в рівних частинах кожному на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 9).

З роз'яснення, наданого у п. 1 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013, вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до п.3.3 цього Узагальнення, підлягають задоволенню вимоги спадкоємців про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та/або відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_4, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, тому набув право спадкування на житловий будинок, але не має оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на спадкове нерухоме майно, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № АДРЕСА_1, як спадщину після смерті батька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року та матері ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова