Справа № 203/4135/17
УХВАЛА

08 листопада 2017 року суддя Кіровського районного суду м.Дніпропетровська Казак С.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська 06.11.2017 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про визнання права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Ухвалою суду від 08.11.2017 року було відкрито провадження по справі та останню призначено до судового розгляду.

07.11.2017 року позивачем подано заяву, в якій останній в порядку забезпечення позову просив до розгляду справи по суті накласти арешт на нежитлову будівлю по пр.Олександра Поля,117Д в м.Дніпрі, а також заборонити відповідачу ОСОБА_2 здійснювати будь-які дії (уповноваження інших осіб на укладення правочинів, передача в заставу тощо), направлені на відчуження зазначеного вище нерухомого майна.

Розглядаючи вказану заяву відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, суд враховує наступне.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України видами забезпечення позову, окрім іншого, є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; заборона вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

В обгрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач посилався на те, що йому на підставі договору купівлі-продажу на праві власності належало нежитлове приміщення по пр.Олександра Поля,117Д в м.Дніпрі. Зазначаючи про те, що в подальшому вказане нежитлове приміщення незаконно вибуло з його володіння та було набуте у власність відповідачем, яким останнє може бути відчужено на користь третіх осіб, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду, позивач просив вжити заходи забезпечення позову стосовно спірного майна.

Перевіривши доводи заяви про забезпечення позову, надані до неї та позовної заяви докази на підтвердження заявлених вимог, з огляду на підстави та предмет предявленого позову, суд вважає, що відчуження відповідачем спірного нерухомого майна, право власності на яке на теперішній час зареєстровано за останнім, на користь третіх осіб, може зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, потягнене за собою необхідність залучення до участі у справі нових власників майна та таким чином ускладнить та затягне розгляд справи та реалізацію прав позивача на своєчасний розгляд справи і відновлення прав за захистом, яких останній звернувся до суду.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем вид забезпечення позову щодо накладення арешту на спірне майно на час розгляду справи є співмірним з заявленими позовними вимогами, не призведе до позбавлення відповідача права володіння та користування спірним майном. А тому заяву ОСОБА_1 в цій частині підлягає задоволенню.

Поряд з цим, в задоволенні заяви позивача в частині заборони відповідачу вчиняти будь-які дії щодо відчуження спірного майна слід відмовити, оскільки накладення арешту на це майно виключає можливість його подальшого відчуження на час чинності арешту та, відповідно, необхідність вжиття додатково такого виду забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151,152,153,208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 (52053, Дніпропетровська область, Апостолівський район, с.Шевченкове, РНОКПП НОМЕР_1) про забезпечення позову задовольнити.

До набрання законної сили судовим рішенням по розглядаємій цивільній справі накласти арешт на спірне нежитлову будівлю по пр.Олександра Поля,117Д в м.Дніпрі (реєстраційний номер обєкту нерухомого майна №01), право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 (49000, м.Дніпро, вул.Яружна,32, РНОКПП НОМЕР_2) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №1002.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом пяти днів з дня постановлення ухвали апеляційної скарги.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк предявлення ухвали для виконання три роки.

Суддя С.Ю.Казак