22-ц/775/487/2017(м)
Головуючий у 1 інстанції Мохов Є.І.
Категорія 53 Доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Биліни Т.І., Принцевської В.П.

секретар - Брежнєв Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою начальника відділу освіти Волноваської районної адміністрації Донецької області - Деремешка М.І. на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Волноваської районної адміністрації Донецької області про скасування рішення районної комісії, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення районної атестаційної комісії, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку.

В позовній заяві вказала, що з 15.08.1972 року працює у Волноваському ліцеї Волноваської районної ради. З 13.08.1981 року виконувала роботу заступника директора та вчителя. В березні 2015 року відносно неї проведена атестація Волноваським ліцеєм та Волноваським відділом освіти без жодних правових підстав для її проведення. Внаслідок атестації 19.06.2015 року позивач була безпідставно звільнена з посади заступника директора. Вважає атестацію незаконною, проведеною в порушення вимог Положення про атестацію, оскільки в 2014 році вона вже була атестована, жодних претензій з боку членів комісії до її роботи не було. 28.03.2014 року директором школи видано незаконний наказ про перенесення атестації щодо позивача на 2014-2015 рік. В наказ навмисно внесені неправдиві дані щодо засідання шкільної атестаційної комісії, яка відбулась не 28.03.2014 року, а 21.03.2014 року; разом з тим, перенесення атестації за рішенням атестаційної комісії не передбачене Типовим положенням про атестацію педагогічних працівників. Тому просила скасувати рішення районної атестаційної комісії від 27.03.2015р. та 03.04.2015р., скасувати наказ про звільнення від 19.06.2015р., поновити на посаді заступника директора. В подальшому доповнила позовні вимоги, просила стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з урахуванням компенсації в зв'язку з інфляцією за період її затримки.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 30 травня 2017 року позов ОСОБА_2 до відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації про скасування рішення районної атестаційної комісії, наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення атестаційної комісії відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації від 27 березня 2015 року «Про невідповідність ОСОБА_2 раніше присвоєній кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії». Визнано незаконним та скасовано рішення атестаційної комісії відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації від 03 квітня 2015 року «Про невідповідність ОСОБА_2 посаді заступника директора Волноваського ліцею». Скасовано наказ начальника відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації Донецької області від 19 червня 2015 року № 161-к «Про звільнення ОСОБА_2». Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника директора Волноваського ліцею з навчально-виховної роботи. Стягнуто з відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 19 червня 2015 року по 30 травня 2017 року в сумі 170 776 гривень 40 копійок.

Стягнуто з відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1600 грн..

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, начальник відділу освіти Волноваської районної адміністрації Донецької області - Деремешко М.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення від 30.05.2017 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

В скарзі зазначає, що судом було не об'єктивно досліджено документи по справі, а саме, протоколи засідань комісій, в яких вказаний чіткий перелік заходів, що необхідно виконати позивачу, результатів перевірок контрольних робіт, тестових завдань стосовно заявниці. Судом без необхідних повноважень необгрунтовано поставлено під сумнів рішення атестаційної комісії III рівня. Вважає висновок суду щодо неправомірності перенесення атестації таким, що суперечить Типовому положенню про атестацію педагогічних працівників, оскільки атестація була перенесена на 2014-2015 начальний рік тільки задля того, щоб позивач належно підготувалася до неї та мала змогу підтвердити свою кваліфікацію. Вказує, що певні повноваження, в тому числі присвоєння кваліфікаційної категорію «спеціаліст вищої категорії» та визначення відповідності займаній посади заступника керівника закладу має право тільки атестаційна комісія II рівня, тому вона приймає ( або повертає) документи та клопотання від атестаційної комісії І рівня та колегіально приймає відповідні рішення. Між тим, атестація, про проведення якої вказує позивач щодо неї в 2014 році, була проведена атестаційною комісією І рівня, до того ж з порушенням.

Судом не враховано, що оплата педагогічним працівникам нараховується на підставі тарифікації, в якій вказуються ставки заробітної плати й посадові оклади педагогічних працівників, які встановлюються керівниками закладів та установ освіти при тарифікації за наслідками атестації (відповідно до Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.1993 № 102 (п. 4). А оскільки , на думку відповідача, ОСОБА_2 не має права обіймати посаду заступника директора у зв'язку із відсутністю відповідної кваліфікації, то неможливо їй нараховувати заробітну плату з урахуванням посади, на яку її поновив суд. Крім того зазначає, що ОСОБА_2 пропустила строк на звернення до суду з позовними вимогами про визнання незаконним рішення атестаційної комісії від 03.04.2015 року, і суд не вирішував питання про поновлення такого строку. Позивачу атестаційною комісією ІІІ рівня було 18 травня 2015 року відмовлено в задоволенні її скарги на вказане рішення, тому останнім строком для звернення до суду для неї було 18 серпня 2015 року, в той час, як вона звернулася до суду з позовом 25 вересня 2015 року. Суд на це уваги не звернув.

Вказує, що судом невірно визначений період вимушеного прогулу, який на думку відповідача складає не 489 робочих днів, як вказано в рішенні, а 403 робочих дні, тому, як наслідок, невірно вказаний розрахунок суми, що підлягає сплаті позивачу.

Крім того, вказує на те, що судом не дотримано положень ст. 209, ст.222 ЦПК України у зв'язку із несвоєчасною видачею копії вступної та резолютивної частини оскаржуваного рішення суду, що змусило відповідача неодноразово звертатися з заявами про видачу копії рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відділу освіти Волноваської районної адміністрації Донецької області Яроцького О.В., який просив задовольнити апеляційну скаргу, та пояснення ОСОБА_2, яка заперечувала проти задоволення скарги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з 17.08.1972 року ОСОБА_2 працювала вчителем у Волноваської ЗОШ №5, яка в подальшому в 2008 році реорганізована у Волноваський ліцей Волноваської міської ради (т.1 а.с.4)

На посаду заступника директора позивач призначена 15.01.1981 року (т.1 а.с.4 зворот).

У відповідності до наказу районного відділу освіти «Про атестацію керівних кадрів закладів району в 2013-2014 н.р.» від 11.10.2013 ОСОБА_2 повинна була пройти атестацію як заступник директора в 2014 році, що зазначено в протоколах засідання атестаційної комісії Волноваського ліцею №2 від 17.10.2013 та №3 від 09.12.2013 р. (т.1 а.с.49,53).

Згідно з наказом директора Волноваського ліцею №167 від 14.10.2013 року ОСОБА_2, як вчитель географії та як заступник директора підлягала атестації в 2013-2014 навчальному році (т. 1 а.с.6).

Волноваський ліцеєм 18 березня 2014 року позивачу було направлено повідомлення про проведення її атестації як вчителя географії 21 березня 2014 року (т.1 а.с.9).

Згідно з протоколом засідання атестаційної комісії Волноваського ліцею від 24.03.2014 року вирішено поставити перед атестаційною комісією ІІ рівня питання про відповідність ОСОБА_2 кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» за умови виконання заходів, визначених комісією, та вирішено виключити ОСОБА_2 зі списків керівних кадрів, що атестуються у 2013-2014 року для проходження нею курсів (т.1 а.с.11,44-47).

25 березня 2014 року наказом директора ліцею №36-к на підставі рішення атестаційної комісії Волноваського ліцею від 21.03.2014 року (протокол №4) постановлено порушити до атестаційної комісії районного відділу освіти клопотання про присвоєння вчителю географії ОСОБА_2 кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії» (т.1 а.с.11).

Атестаційна комісія районного відділу освіти протоколом №7 від 25.03.2014 року повернула клопотання та пакет документів на вчителя географії та рекомендувала переглянути прийняте рішення та перенести чергову атестацію вчителя географії на 2015 рік, що підтверджено витягом з протоколу, наявним в матеріалах справи (т.1 а.с.60).

На підставі рішення атестаційної комісії районного відділу освіти від 25.03.2014 року та протоколу №6,7 (т.1 а.с.60,69) директор ліцею ОСОБА_4 видав наказ №51 від 28.03.2014 року про перенесення чергової атестації вчителя географії ОСОБА_2 на 2014-2015 рік (т.1 а.с.12).

Відповідно, наказом директора ліцею від 13.10.2014 року затверджений список учителів, що підлягають атестації, серед яких є вчитель географії ОСОБА_2 (а.с.13).

Відповідно до журналу обліку роботи з особами, які атестуються, ОСОБА_2 в 2013-2015 роках не проходила відповідні курси (т.1 а.с.106-108)

Згідно з протоколом засідання атестаційної комісії Волноваського ліцею від 16.10.2014 року, на підставі рекомендацій районної атестаційної комісії та рішення атестаційної комісії ліцею ОСОБА_2 внесена до списку вчителів, що атестуються у поточному навчальному році. Крім того, на підставі наказу РВО «Про атестацію керівних кадрів закладів району у 2014-2015 н.р.» №295 від 29.09.2014 року ОСОБА_2 мала пройти атестацію, як заступник директора (т.1 а.с.39).

З протоколу засідання атестаційної комісії Волноваського ліцею від 20.03.2015 року вбачається, що членами комісії ухвалено порушити клопотання перед атестаційною комісією ІІ рівня про прийняття рішення щодо відповідності раніше присвоєної категорії «спеціаліст вищої категорії» ОСОБА_2 та встановлено кваліфікаційну категорію «спеціаліст першої категорії» (т.1 а.с.42)

Згідно з протоколом №8 засідання атестаційної комісії відділу освіти Волноваського РДА від 27.03.2015 року щодо ОСОБА_2, як вчителя географії, вирішено, що вона не відповідає кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» (т.1 а.с.58-59).

В атестаційному листі від 27.03.2015 року атестаційною комісію ІІ рівня - відділом освіти Волноваської РДА прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_2, як вчителя географії, кваліфікаційній категорії «спеціаліст вищої категорії» (т.1 а.с.14).

На підставі наказу №79-к від 27.03.2015 року по РВО присвоєна кваліфікаційна категорія «спеціаліст першої категорії», про що свідчить запис за №12 в трудовій книжці (т.1 а.с.213).

Згідно з протоколом №9 засідання атестаційної комісії відділу освіти Волноваського РДА від 03.04.2015 року щодо атестування ОСОБА_2, як заступника директора з навчально-виховної роботи Волноваського ліцею Волноваської районної ради, зазначено, що ОСОБА_2 за результатами атестації не відповідає займаній посаді у зв'язку з наявністю 23 пунктів недоліків у роботі ОСОБА_2, як заступника директора (т.1 а.с.56-57).

Згідно з атестаційним листом від 03.04.2015 року атестаційною комісію ІІ рівня - відділом освіти Волноваської РДА прийнято рішення про невідповідність ОСОБА_2, як заступника директора, займаній посаді (т.1 а.с.15).

Наказом начальнику відділу освіти №86-к від 03.04.2015 року «Про результати атестації керівних кадрів району районною атестаційною комісією у 2014-2015 роках» встановлено, що ОСОБА_2 не відповідає займаній посаді заступника директора з навчально-виховної роботи Волноваського ліцею .

16.04.2015 року начальником відділу освіти попереджено ОСОБА_2 про звільнення з посади заступника директора на підставі п.2 ст. 40 КЗпП через невідповідність займаній посаді по закінченню двомісячного строку та запропонована посада вчителя географії Волноваського ліцею. З даним попередженням ОСОБА_2 ознайомлена під підпис 17.04.2015р. (т.1 а.с.67)

З інформацій департаменту освіти і науки Донецької обласної адміністрації від 29.04.2015 року №01/12-СМ-110/10, від 18.05.2015 року №01/12-СМ-118 апеляційна скарга ОСОБА_2 на процес атестації, як заступника директора та як вчителя, розглянута та зроблено висновок, що рішення комісій І та ІІ рівня прийняті відповідно до чинного законодавства. Дана інформація направлена ОСОБА_2 супровідним листом від 22.05.2015 року. (т.1 а.с.35,71,73,74,75).

Наказом відповідача від 19.06.2015 року № 161-к позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи Волноваського ліцею, як таку, що не відповідає займаній посаді (п. 2 ст. 40 КЗпП України) з 19.06.2015 року (т.1 а.с.16).

В наказі, як підстава її звільнення вказаний протокол засідання атестаційної комісії відділу освіти Волноваської РДА від 03.04.2015 року №9, наказ відділу освіти від 03.04.2015 року №86-к.

Цим же наказом залишено ОСОБА_2 вчителем географії ліцею згідно тижневого педагогічного навантаження.

Даний наказ позивачем отриманий 27.08.2015 року, про що свідчить її підпис в наказі (т.1 а.с.16).

Звертаючись до суду з позовними вимогами про поновлення на роботі на посаді заступника директора ліцею, ОСОБА_2 посилалася на те, що за правилами Типового положення про атестацію педагогічних працівників України, вона повинна була пройти чергову атестацію в 2014 році, оскільки в 2013 році її атестація вже була перенесена на один рік за її власною заявою, і саме в 2014 році відповідач мав ухвалити рішення про її відповідність або невідповідність займаній посаді. Тому рішенні про перенесення її атестації на 2015 рік є незаконним, і як наслідок є незаконним її звільнення у зв'язку із нібито не проходженням нею атестації в 2015 році.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічні працівники підлягають атестації. За результатами атестації визначаються відповідність працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюються категорії, педагогічні звання. Порядок атестації педагогічних працівників встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.

Відповідно до п. 1.2 Типового положення про атестацію педагогічних працівників України, затвердженого наказом МОН України від 06.10.2010 року №930 (далі - Типове положення), атестація педагогічних працівників - це система заходів, спрямована на всебічне комплексне оцінювання їх педагогічної діяльності, за якою визначаються відповідність педагогічного працівника займаній посаді, рівень його кваліфікації, присвоюється кваліфікаційна категорія, педагогічне звання.

З п.1.7 вказаного Типового положення вбачається також, що атестація може бути черговою або позачерговою. Чергова атестація здійснюється один раз на п'ять років. Умовою чергової атестації педагогічних працівників є обов'язкове проходження не рідше одного разу на п'ять років підвищення кваліфікації на засадах вільного вибору форм навчання, програм і навчальних закладів.

Як встановлено судом, в 2007 році позивач ОСОБА_2 підвищила кваліфікацію в Донецькому обласному інституті після дипломної підготовки на курсах для вчителів географії (т.1 а.с.56).

Тобто у 2012-2013 н.р. вона підлягала черговій атестації як вчитель географії «вищої категорії».

Згідно п. 3.20 Типового положення про атестацію педагогічних працівників, атестація педагогічного працівника, який підлягає черговій атестації, може бути перенесена на один рік у випадку тривалої тимчасової непрацездатності або при переході працівника у рік проведення чергової атестації на роботу до іншого навчального закладу та з інших поважних причин. За такими працівниками до наступної чергової атестації зберігаються встановлені попередньою атестацією кваліфікаційні категорії (тарифні розряди), педагогічні звання.

11.09.2012 року позивач звернулася до директора Волноваського ліцею з заявою про перенесення чергової атестації на наступний навчальний рік у зв'язку з сімейними обставинами, так як вона не має змоги пройти курсову перепідготовку через знаходження на її утриманні 92 річної матері-інваліда. (т.1 а.с.62).

Заява була задоволена, і атестація ОСОБА_2 перенесена за її проханням на 2013-2014 навчальний рік.

Таким чином, можливість перенесення атестації педагогічного працівника на один рік, передбачена п.3.20 Типового положення, була використана.

На підставі викладеного суд першої інстанції вказував про правомірність перенесення атестації позивача на 2013-2014 навчальний рік.

Як вказано вище, пунктом 1.7 Типового положення встановлено, що чергова атестація здійснюється один раз на п'ять років.

Отже, приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 останню атестацію проходила в 2007 році, а в 2012 році її чергова атестація була перенесена на один рік на 2013-2014 навчальний рік, то у відповідності до вимог Типового положення, вона повинна була бути атестована не пізніше 2013-2014 навчального року.

Між тим, як вбачається зі справи, відповідач переніс атестацію позивача на 2015 рік, що не передбачено законом.

Тому правильним є висновок суду про те, що повторне перенесення чергової атестації позивача та її проведення в 2015 році відбулося всупереч вимогам Типового положення про атестацію, тому рішення атестаційної комісії відділу освіти від 27.03.2015 року «Про невідповідність ОСОБА_2 раніше присвоєної кваліфікаційної категорії «спеціаліст вищої категорії» підлягає скасуванню. Відповідно, є законним і обгрунтованим висновок суду про скасування неправомірного рішення атестаційної комісії відділу освіти Волноваської районної державної адміністрації від 03 квітня 2015 року «Про невідповідність ОСОБА_2 посаді заступника директора Волноваського ліцею», і, як наслідок, визнання незаконним і скасування наказу про звільнення позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначене Типове положення не містить норм про заборону атестаційній комісії будь-якого рівня переносити атестацію працівника, суперечать змісту пункту 1.7 Типового положення, відповідно до якого працівник повинен проходити чергову атестацію кожні п'ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Неможливо погодитися із доводами апеляційної скарги й про те, що ОСОБА_2 пропустила строк на звернення до суду з позовними вимогами про визнання незаконним рішення атестаційної комісії від 03.04.2015 року, і суд не вирішував питання про поновлення такого строку. На думку відповідача, оскільки позивачу атестаційною комісією ІІІ рівня було 18 травня 2015 року відмовлено в задоволенні її скарги на вказане рішення, тому останнім строком для звернення до суду для неї було 18 серпня 2015 року, в той час, як вона звернулася до суду з позовом 25 вересня 2015 року. Між тим, ОСОБА_2 звернулася до суду із вимогами про поновлення на роботі й скасування наказу про звільнення, при цьому строк звернення до суду з такими вимогами вона не пропустила, про що правильно зазначено в рішенні суду першої інстанції, а вимоги про визнання неправомірними й скасування рішень районної атестаційної комісії були нею заявлені саме у зв'язку із виникненням спору про її незаконне звільнення.

Отже, повністю відповідає вимогам закону висновок суду про задоволення вимог позивача про поновлення її на посаді заступника директора Волноваського ліцею з навчально-виховної роботи із стягненням з відповідача на користь ОСОБА_2 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 19 червня 2015 року по 30 травня 2017 року в сумі 170 776 гривень 40 копійок.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов'язків вимагає доступу до державної таємниці.

Наказом відповідача від 19.06.2015 року № 161-к позивача ОСОБА_2 було звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи Волноваського ліцею, як таку, що не відповідає займаній посаді (п. 2 ст. 40 КЗпП України).

В наказі, як підстава її звільнення зазначено протокол засідання атестаційної комісії відділу освіти Волноваської РДА від 03.04.2015 року №9, та наказ відділу освіти від 03.04.2015 року №86-к.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом без необхідних повноважень необгрунтовано поставлено під сумнів рішення атестаційної комісії III рівня, і висновок суду щодо неправомірності перенесення атестації є таким, що суперечить Типовому положенню про атестацію педагогічних працівників, оскільки атестація була перенесена на 2014-2015 начальний рік тільки задля того, щоб позивач належно підготувалася до неї та мала змогу підтвердити свою кваліфікацію, не грунтуються на законі, спростовуються матеріалами справи і нормами вищевказаного Типового положення.

Як роз'яснено в п.21 Постанови Пленуму ВС України №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України, висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

У зв'язку з тим, що призначення та проведення атестації позивача у 2015 році є незаконним та атестацію проведено з порушенням вимог Положення, суд першої інстанції вважав, що висновки атестаційної комісії від 03.04.2015р., а також матеріали цієї атестацій не є тими належними доказами, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації позивач не може виконувати покладені на неї трудові обов'язки як заступник директора.

Разом з тим, у відповідності до вищевказаних рекомендацій Постанови Пленуму ВС України №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», судом перевірено надані відповідачем докази, проаналізовані відповідні правові норми, в тому числі встановлені Типовим положенням про атестацію, доказам надана повна і об'єктивна оцінка, і висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, як вбачається з рішення, є вичерпними, відповідають дійсності, і тому підстав для його скасування в цій частині також не вбачається.

Встановивши вищенаведені обставини і перевіривши докази по справі, суд правильно вирішив, що висновок атестаційної комісії про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді заступника директора є необґрунтованим, а тому рішення атестаційної комісії відділу освіти від 03.04.2015 року підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд неправильно вказав про відсутність подання директора Волноваського ліцею про звільнення ОСОБА_2, яке необхідно було для її законного звільнення, в той час, як таке подання існує, представником відповідача нічим не підтверджені, оскільки й апеляційному суду відповідач не надав переконливих і достатніх причин, за якими такий доказ не був наданий суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з п.3.20 Типового положення про атестацію за працівниками, щодо яких перенесена атестація, до наступної чергової атестації зберігаються встановлені попередньою атестацією кваліфікаційні категорії.

Сторонами по справі не надано суду розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому він проведений судом першої інстанції. За розрахунком суду, через незаконне звільнення позивач втратила заробіток, який повинен бути виплачений їй за час вимушеного прогулу з 19.06.2015 по 30.05.2017 року в сумі 170776,40 гривень із розрахунку ( 489 дн. Х 160,20 грн.) Х 2,18 = 170776,40 грн..

Відповідач не оспорює розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_2, який взятий судом з довідки відповідача, з коефіцієнтом підвищення - 2,18, але вказує в апеляційній скарзі, що судом неправильно визначена кількість робочих днів - 489, замість 403 робочих днів на думку відповідача.

Колегією суддів перевірений розрахунок кількості робочих днів, виконаний судом першої інстанції, і він відповідає дійсності. Іншого розрахунку відповідач під час розгляду справи суду не надавав. Розрахунок, наданий ним апеляційному суду, нічим не аргументований, тобто, відповідач вказав тільки іншу цифру, що складає кількість робочих днів за спірний період, але ніяк не обґрунтував і не підтвердив свою позицію (т.2 а.с 125).

Отже, розрахунок суду першої інстанції проведений ним у відповідності до положень статті 27 Закону України "Про оплату праці", пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, тому в цій частині рішення суду скасуванню або зміні також не підлягає.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідач посилався на те, що судом не дотримано положень ч.3 ст.209, ст.222 ЦПК України у зв'язку із несвоєчасною видачею копії вступної та резолютивної частини і повного тексту оскаржуваного рішення суду, що змусило відповідача неодноразово звертатися з заявами про видачу копії рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції строку видачі копії рішення, встановленого статтею 157 ЦПК України, відповідають дійсності, оскільки, як вбачається зі справи, копія вступної та резолютивної частини рішення та копія повного тексту рішення були направлені відповідачу тільки 07.06.2017 року. Але таке порушення не призвело до неправильного висновку у справі. Доводи про те, що суд порушив вимоги статті 303 ЦПК України, оскільки вже після ухвалення рішення суду надійшли відомості про розмір ставки заступника директора і коефіцієнт підвищення, не мають значення, оскільки суд застосував при розрахунку довідку про розмір середньоденної заробітної плати позивача, наданої відділом освіти під час розгляду справи. Крім того, вбачається, що суд не приймав до уваги при вирішенні частини спору про стягнення суми середнього заробітку за вимушений прогул розмір ставки заступника директора на 31 травня 2017 року, зазначений в довідці, що надійшла після ухваленого рішення, а розмір ставки заступника директора на 01 червня 2015 року міститься у матеріалах справи до ухвалення судом рішення 30 травня 2017 року (т.2 а.с.13-14). Крім того, відповідач не оспорює розмір коефіцієнту підвищення, застосованого судом першої інстанції, не надає іншого розрахунку або конкретних даних, а тільки ставить під сумнів, виключаючи можливість суду зробити розрахунок і нічим не спростовуючи.

Зі справи вбачається, що суд діяв у відповідності до вимог частини 3 статті 10 ЦПК України, яка зобов'язує суд сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснити особам, які беруть участь справі їх права та обов'язки, попередити про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Зі справи вбачається, що судом роз'яснено сторонам їх процесуальні права та обов'язки, у відповідності до положень ст.11 ЦПК України можливість реалізовувати процесуальні права, передбачені статтею 60 цього кодексу.

В апеляційній скарзі відповідачем не наведено доводів та фактів, які б не були предметом дослідження суду першої інстанції, або вплинули б на правильність його висновків та належали до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує прийняття апеляційним судом рішення щодо скасування або зміни оскарженого рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду постановлено з дотримання норм матеріального і процесуального права, в ньому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні, то підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу начальника відділу освіти Волноваської районної адміністрації Донецької області - Деремешка М.І - відхилити.

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 30 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді :

Є.Є. Мальцева

Т.І. Биліна

В.П. Принцевська