АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/231/17 Справа № 205/8482/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Федченко В. М. Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року

по справі за позовом Приватної фірми «Нік Ан» до ОСОБА_2, третя особа: Приватне підприємство «Справедливість 2015» про витребування майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Приватне підприємство «Справедливість 2015» про витребування майна, в якому просив:

Витребувати від ОСОБА_2 на користь Приватної фірми «Нік Ан» автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; припинити право власності ОСОБА_2 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; визнати за Приватною фірмою «Нік Ан» право власності на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що невстановлені особи, із застосуванням процедури прилюдних торгів, без відома позивача 22 вересня 2014 року здійснили відчуження Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» належної їм на праві власності автомобільної стоянки, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., АДРЕСА_1.

У подальшому, з Інформаційної довідки № 48420202 від 26.11.2015 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачу стало відомо, що власником автомобільної стоянки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01) значиться ОСОБА_2, який набув право власності на спірну автостоянку відповідно до свідоцтво № НОМЕР_1, що було видано на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30.10.2015 р. і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржою від 29.10.2015 р.

На думку позивача перехід права власності на спірну автомобільну стоянку спочатку до ТОВ «Пеле Груп», а потім до ОСОБА_2 відбувся з порушенням вимог чинного законодавства та внаслідок злочинних дій невстановлених осіб.

Свої позовні вимоги Позивач обґрунтовав тим, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, власник має право витребувати це майно від набувача навіть в тому випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).

Оскільки, спірне майно Приватної фірми «Нік Ан» вибуло з їх володіння поза їх волею, хоча відповідач є добросовісним набувачем, однак права власності на таке майно не набуває, просили суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року позовні вимоги Приватної фірми «Нік Ан» задоволені у повному обсязі.

Витребувано від ОСОБА_2 на користь Приватної фірми «Нік Ан» автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Припинено право власності ОСОБА_2 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за Приватною фірмою «Нік Ан» право власності на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Приватної фірми «Нік Ан» судовий збір у розмірі 1218 гривень 00 копійок, сплачений при зверненні до суду.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, Приватне підприємство «Нік Ан» зареєстроване ще 15.10.1993 року (а.с.15).

Станом на 19.05.2014 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний № 21828795), власником автомобільної стоянки, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., АДРЕСА_1 значилась Приватна фірма «Нік Ан»(а.с.18).

Право власності на дану автомобільну стоянку у ПФ «Нік Ан» виникло на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 505 від 18 квітня 1996 року «Про передачу автомобільної стоянки в мікрорайоні «Парус». На виконання даного рішення 29 жовтня 1998 року Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації видало Приватній фірмі «Нік Ан» Свідоцтво про право власності на автомобільну стоянку за адресою: АДРЕСА_1 (реєстровий № 1388-130 у реєстровій книзі № 28 ЮН)(а.с.17).

Реєстраційний номер вказаного об'єкта нерухомого майна: 01(а.с.18).

03 червня 2014 року Приватним підприємством «Нива-В.Ш.», в особі Філії 04 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - автомобільної стоянки, що належить Приватній фірмі «Нік Ан». Дані торги було оформлено протоколом від 03.06.2014 року №0834509-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику - Приватній фірмі «Нік Ан» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 92)(а.с.25, абзац 3 зверху).

09 червня 2014 року на підставі Протоколу Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції видав Акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна за вих. № 36548/16 від 09.06.2014 року (а.с.25, абзац 4 зверху).

22 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» на виконання Акту було видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим номером 779(а.с.25, абзац 5 зверху).

За наведених обставин Товариство з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» набуло право власності на автомобільну стоянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер вказаного об'єкта нерухомого майна: 01)(а.с.25, абзац 6 зверху).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року у справі № 904/5912/15 за позовом Приватна фірма «Нік Ан» :

- визнано недійсними протокол від 03.06.2014 року № 0834509-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику - приватній фірмі «Нік Ан», складеного Філією 04 приватного підприємства «Нива-В.Ш.»;

- визнано недійсним акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна від 09.06.2014 року № 36548/16, виданий Ленінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції;

- визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.09.2014 року за реєстровим номером 779, видане товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» приватним нотаріусом Павловською Ганною Олегівною(а.с.19-23).

26 листопада 2015 року Дніпропетровським апеляційним господарським судом апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» відхилино, а Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року у справі № 904/5912/15 залишено без змін (а.с.24-27).

Судами першої та апеляційної інстанції у господарській справі № 904/5912/15 встановлено, що виконавчих документів, де боржником виступає Приватна фірма «НікАн» на виконання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не надходило, тому реалізація об'єктів нерухомого майна, які належать Приватна фірма «Нік Ан» не здійснювалось, заявок на проведення прилюдних торгів, актів про проведення прилюдних (аукціону) по реалізації арештованого майна Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не видавав(а.с.19-31).

Слідчим суддею Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Калініченко Г.П. ухвалою від 17.02.2015 р. по справі № 205/6594/14-к було накладено арешт на автомобільну стоянку за адресою: Дніпропетровська обл., АДРЕСА_1 (реєстраційний номер вказаного об'єкта нерухомого майна 01)(а.с.37-38).

Державна реєстрація вказаного обтяження здійснена 19.02.2015 р. о 16:29:41 год. (номер запису про обтяження 8793109).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.04.2015 р. по справі № 904/2404/15 також було накладено арешт на автомобільну стоянку за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01)(а.с.28-31).

Державна реєстрація вказаного обтяження здійснена 14.04.2015 р. о 09:33:59 год. (номер запису про обтяження 9361767), що підтверджується Інформаційною довідкою № 42407263 від 18.08.2015 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.33).

У подальшому, Державний реєстратор в особі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко Валентини Володимирівни 20 листопада 2015 року видала ОСОБА_2 Свідоцтво № НОМЕР_1 на підставі акта про передання права власності на куплене нерухоме майно від 30 жовтня 2015 року і протоколу про проведення аукціону, складеного Правобережною товарною біржою 29 жовтня 2015 року(а.с.35, 82, 99).

Тобто, перехід права власності на арештовану автомобільну стоянку відбувся під час дії ухвал слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська та судді Господарського суду Дніпропетровської області про накладення арешту на автомобільну стоянку за адресою: м. Дніпропетровськ, АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01). Дані ухвали також не були скасовані у апеляційному чи касаційному порядку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд під час вирішення спору не звернув уваги на вимоги ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та помилково дійшов висновку про відмову у задоволенні позову не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду м. Дніпропетровська від 14.04.2015 року по справі №904/2396/19 ТОВ «Пеле-Груп» було визнано банкрутом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника.

У зв»язку з чим, господарським судом було винесено постанову про скасування усіх обтяжень, які перешкоджають продажу майна боржника - арештів, заборон на відчуження, іпотек з спірного нерухомого майна.

При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено.

Встановлено, що спірне майно було відчужено в період ліквідаційної процедури боржника.

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч.1, 2 ст.49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно придбав спірне майно за договором купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні 29.10.2015 року (т.2 а.сю137-139) та сплатив ціну продажу майна, що підтверджено квитанцією на суму 546 000 грн. (а.с.91), як добросовісний набувач. Крім того, ч. 2 ст. 388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від набувача, якщо воно було продане у порядку, установленому для виконання судових рішень.

Однак, колегія суддів вважає, що у даному випадку підлягає захисту право безпосередньо власника майна, з підстав передбачених ст..ст. 387,388 ЦК України.

Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.

У справі, яка переглядається, суд встановив, що спірне майно - автомобільна стоянка за адресою: АДРЕСА_1 вибула з власності Приватної фірми «Нік Ан» наступним чином.

Так, 03 червня 2014 року Приватним підприємством «Нива-В.Ш.», в особі Філії 04 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.», було проведено прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна - автомобільної стоянки, що належить Приватній фірмі «НікАн». Дані торги було оформлено протоколом від 03.06.2014 року №0834509-1 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику - Приватній фірмі «НікАн» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Заводська, 92)(а.с.25, абзац 3 зверху).

09 червня 2014 року на підставі Протоколу Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції видав Акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) по реалізації арештованого майна за вих. № 36548/16 від 09.06.2014 року (а.с.25, абзац 4 зверху).

22 вересня 2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Павловською Ганною Олегівною Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» на виконання Акту було видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів за реєстровим номером 779(а.с.25, абзац 5 зверху).

За наведених обставин Товариство з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» набуло право власності на автомобільну стоянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер вказаного об'єкта нерухомого майна: 01)(а.с.25, абзац 6 зверху).

Однак, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року по справі № 904/5912/15 визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.09.2014 року за реєстровим номером 779, видане Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» приватним нотаріусом Павловською Ганною Олегівною, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подальше відчуження спірного майна Товариством з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» відповідачу здійснено особою, яка не мала на це права(а.с.19-23). Крім того, Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року у справі №904/5912/15 залишено без змін, а скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» Малишка О.С. залишено без задоволення (а.с.24-27).

Крім того, судами першої та апеляційної інстанції у господарській справі № 904/5912/15 встановлено, що виконавчих документів, де боржником виступає Приватна фірма «Нік Ан» на виконання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не надходило, тому реалізація об'єктів нерухомого майна, які належать Приватна фірма «Нік Ан» не здійснювалось, заявок на проведення прилюдних торгів, актів про проведення прилюдних (аукціону) по реалізації арештованого майна Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції не видавав(а.с.19-31).

Крім того, в ході розгляду справи стало відомо, що вже на підставі постанови Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2006 року по справі за позовом громадського формування з охорони громадського порядку «Всеукраїнське формування Безпека руху» та Комунального підприємства «Міськавтопарк» до Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Лісоволенко Романа Михайловича, третя особа: Департамент транспорту та зв»язку Дніпропетровської міської ради про визнання протиправними дії та скасування рішення - скасовано рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.04.1996 року №505. Скасовано державну реєстрацію свідоцтва про право власності за № 28ЮН за реєстровим № 1388-130 від 29.10.1998. Скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Лісоволенко Романа Михайловича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 13122706 від 19.05.2014 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 11 жовтня 2016 року, апеляційну скаргу ПФ «Нік Ан» задоволено, постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.02.2006 року скасовано, провадження закрито. Зазначена ухвала набрала законної сили.

Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Тому, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки спірне майно вибуло без волі його власника ПФ «Нік Ан», то він має право витребувати це майно від добросовісного набувача на підставі статті 388 ЦК України.

Судове рішення, яке ОСОБА_2 просить переглянути, є обґрунтованим, суд правильно застосував положення статті 388 ЦК України.

Оскільки обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 і скасування рішення Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року в частині застосування ст..388 ЦК України.

Крім того, згідно статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення прав власності, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, судових захист цивільного права та інтересу.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи (в тому числі юридичної) на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить засадам чинного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу одним із наступних способів: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльність органу місцевого самоврядування.

Колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо обрання позивачем вірного способу захисту порушених прав в частині застосування правил ст.. 388 ЦК України.

Крім того, статтею 330 ЦК України визначено, що якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України вбачається, що якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, власник має право витребувати це майно від набувача навіть в тому випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач).

Оскільки, спірне майно вибуло з володіння власника Приватної фірми «Нік Ан» не з його волі, Відповідач є добросовісним набувачем, однак права власності на таке майно не набуває.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

Пунктом 8 постанови Пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 визначено, що Відповідно до статей 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього.

Пунктом 22 визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК).

Пунктом 26 цієї ж постанови Пленуму ВССУ також визначено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, колегія вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у Приватної фірми «Нік Ан», як власника, не було волі на передачу права володіння спірною автомобільною стоянкою Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп».

Крім того, правоустановчий документ, який підтверджував право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» на спірне майно - Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22.09.2014 року за реєстровим номером 779 видане Товариству з обмеженою відповідальністю «Пеле Груп» приватним нотаріусом Павловською Ганною Олегівною було визнано недійсним на підставі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.09.2015 року, залишенним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.11.2015 року.

Пунктом 5 частини 1 статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV встановлено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Підпунктом 10 пункту 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою КМУ № 868 від 17.10.2013 р. також визначено, що документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є : рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Однак, колегія суддів вважає, що рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо: припинення права власності ОСОБА_2 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адрою: АДРЕСА_1 та визнання за Приватною фірмою «Нік Ан» право власності на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адрою: АДРЕСА_1 підлягає скасуванню та ухваленню у вказаній частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, колегія вважає, що позивач в частині вимог щодо припинення права власності ОСОБА_2 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адрою: АДРЕСА_1 обрав невірний спосіб захисту своїх порушених прав, у відповідності до вимог ст.16 ЦК України. Його порушене право захищено у спосіб визначений ст.388 ЦК України, оскільки позивач не був стороною спірних правочинів, а є власником майна, яке вибуло з його володіння поза його волею. Оскільки, спірне майно вибуло з володіння власника - Приватної фірми «Нік Ан» не з його волі, Відповідач є добросовісним набувачем, однак права власності на таке майно не набуває. А тому, зазначені вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004року N 1952-IV ( 1952-15 ) "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"). Враховуючи зазначене також відсутні правові підстави щодо задоволення позовних вимог і в частині фактично повторного визнання за позивачем права власності на спірне майно, оскільки, зазначена особа ніколи не була позбавлена права власності відносно данного майна - автомобільної стоянки, яка знаходиться за адрою: АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Пунктом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12 роз»яснено, що відповідно до ст. 304 ЦПК України суд апеляційної інстанції при розгляді справи керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими гл. І «Апеляційне провадження» розд. V ЦПК України.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Так, відповідач ОСОБА_2 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції звернувся з апеляційною скаргою та просив оскаржуване ним рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити узадоволенні позову у повному обсязі.

У встановлений законом строк уточнення до апеляційної скарги не подавались.

У судових дебатах представник відповідача-апелянта у справі підтримуючи апеляційну скаргу просила провадження у справі закрити, рішення скасувати з підстав не підвідомчості даної справи цивільній юрисдикції.

Колегія вважає дане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки дана справа підсудна саме суду цивільної юрисдикції. Судом дійсно встановлено, відповідач ОСОБА_2 приймав участь у торгах саме як фізична особа - підприємець, що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 27.07.2005 року (т.1.а.с.171) та на теперішній час, згідно витягу з єдиного державного реєстру юридичних і фізичних осіб його підприємницька діяльність не припинена (т.2.а.с.124-127). Однак, спірне майно було зареєстровано за ОСОБА_2 на праві приватної власності, саме як за фізичною особою, що підтверджено Свідоцтвом виданим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. 20.11.2015 року , в реєстрі № НОМЕР_1 (т.1.а.с.172) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.11.2015 року (т.1.а.с.173-174). Крім того, дане питання вирішувалось у суді господарської інстанції, та ухвалою було Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 року було вирішено шляхом припинення провадження, у зв»язку з тим, що суд першої господарської інстанції дійшов висновку, що належним відповідачем у ній має бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді - ОСОБА_2, оскільки останній не є суб»єктом господарювання, у спірних відносинах (т.1а.с.107-108) Ухвалою Дніпропетровського Апеляційного господарського суду від 14.01.2016 року апеляційна скарга ПФ «Нік Ан» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2015 року повернута без розгляду (т.1,а.с. 109). Крім того ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року була залишена без змін ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2015 року про відкриття провадження (т.1.а.сю154,-156).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

У іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково. Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року в частині задоволення позовних вимог щодо: припинення права власності ОСОБА_2 на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адрою: АДРЕСА_1 та визнання за Приватною фірмою «Нік Ан» право власності на автомобільну стоянку, яка знаходиться за адрою: АДРЕСА_1 - скасувати та відмовити у їх задоволенні.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2016 року у іншій частині залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді І.А.Єлізаренко

Т.П.Красвітна