Справа № 740/2921/16-ц Провадження № 22-ц/795/1467/2017 Головуючий у I інстанції - Олійник В. П. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

за участі: представника прокуратури м. Києва Кравченко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Державної казначейської служби України на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури м. Києва, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві, Державної казначейської служби України, Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути солідарно з Прокуратури м. Києва та Головного управління Національної поліції в м. Києві на її користь грошові кошти у сумі 5 669,32 грн у відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, кошти у сумі 10 000 грн на відшкодування завданої їй моральної шкоди, витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого її автомобілю у сумі 1 250 грн, а всього стягнути грошових коштів на суму 16 919,32 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що 05.02.2015 о 12 год. 30 хв. в м. Києві на Броварському проспекті на мосту через річку Десенка відбулося зіткнення автомобілів «Деу Сенс» д.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2, «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, «МІЦУБІСІ ПАДЖЕРО» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 та «МІЦУБІСІ ГАЛАНТ» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6, в результаті якого водій автомобіля «МІЦУБІСІ ГАЛАНТ» помер на місці, водії та пасажири інших автомобілів отримали тілесні ушкодження.

Третім слідчим відділом слідчого управління Прокуратури м. Києва були внесені відомості за вказаним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000149 від 05.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та розпочато досудове слідство.

В цей же день під час огляду місця події слідчим було вилучено автомобіль «Деу Сенс» д.н. НОМЕР_1, належний позивачці, та поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Дніпровського РУ ГУ УМВС України в м. Києві.

03.11.2015 слідчим у вказаному вище кримінальному провадженні винесено постанову про повернення тимчасово вилученого майна та під час отримання транспортного засобу ОСОБА_2 виявив розукомплектування автомобіля, який знаходився на збереженні, в зв'язку з чим останній звернувся до 4-го відділу міліції Дніпровського управляння поліції ГУ Національної поліції у м. Києві з заявою про злочин щодо неналежного зберігання тимчасово вилученого майна, за якою 03.11.2015 були внесені відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №40016735 та розпочато досудове слідство.

Згідно висновку експерта від 14.04.2016 вартість матеріального збитку, з урахуванням того, що автомобіль був пошкоджений та не відновлений на час проведення експертизи становить 5 669,32 грн.

Позивачці, як власнику майна, спричинено матеріальну шкоду, завдану незбереженням тимчасово вилученого майна, пошкодження якого стало можливе завдяки бездіяльності співробітників відповідачів, які неналежно виконували охорону майданчика. Також їй спричинено моральної шкоди, оскільки у зв'язку з незаконним та тривалим вилученням транспортного засобу та його незбереженням позивачка була позбавлена можливості користуватися транспортним засобом, що призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.04.2017 залучено до участі у справі як співвідповідачів Державну казначейську службу України та Дніпровське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до Дніпровського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві про відшкодування шкоди задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5669,32 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимог до Дніпровського районного управління Головного управління МВС України в місті Києві відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_2 до Прокуратури м.Києва, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Дніпровського УП ГУ НП України в місті Києві про відшкодування шкоди відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, ухвалення з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповно з'ясованих обставинах справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові діями органів дізнання, досудового розслідування, прокуратури і суду дає лише встановлена незаконність дій посадових осіб вказаних органів. Доказів щодо визнання бездіяльності Державної казначейської служби України та інших відповідачів незаконною позивачем не надано, як і доказів на підтвердження незаконності проведеної виїмки автомобіля, яка сама по собі не може бути безперечною підставою для відшкодування шкоди згідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Заявник вважає, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 16.10.2015 про повернення ОСОБА_2 транспортного засобу не є підставою для відшкодування шкоди в розумінні ст. 2 вказаного Закону.

Наголошує, що судом першої інстанції не наведено жодних суттєвих обставин того, які дії відповідачів нанесли моральну шкоду позивачу чи призвели до настання інших негативних наслідків.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення Ніжинського міськрайонного суду від 09.06.2017 без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Прокуратури м. Києва Кравченко А.А., яка підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 до Дніпровського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 1176 ЦК України, виходив з того, що позивач має право на відшкодування шкоди внаслідок протиправного пошкодження (розукомплектування) належного автомобіля, при цьому саме порушення службовими особами Дніпровського РУ ГУ МВС України в місті Києві, яке у встановленому порядку станом на час розгляду справи не припинене, порядку зберігання вилученого автомобіля позивача призвели до його пошкодження (розукомплектування). За відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження причинного зв'язку між пошкодженням автомобіля позивача та діями посадових осіб, районний суд відмовив у задоволенні позовних вимог до ГУ НП в м. Києві, Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві, Прокуратури м. Києва.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, і, як наслідок, судом при вирішенні спору неправильно застосовані норми матеріального права.

Судом по справі встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo Т13110», р/н НОМЕР_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10 грудня 2015 року (а.с. 36 зворотна сторона).

05.02.2015 в м. Києві на Броварському проспекті, на мосту через річку Десенка, відбулась дорожньо-транспортна пригода в результаті зіткнення автомобіля «Деу Сенс» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 (чоловік позивача), автомобіля «Фольксваген Транспортер» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, автомобіля «Міцубісі Паджеро» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_5 та «Міцубісі Галант» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_6, що підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.02.2015 (а.с. 13-23).

За фактом порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тілесні ушкодження потерпілим, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № 0000149 від 05.02.2015 (а.с. 114).

Постановою слідчого в ОВС третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва Надід О.В. кримінальне провадження №0000149 від 05.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрито, у зв'язку із встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (суб'єкта злочину) (а.с. 37-39).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16.10.2015 зобов'язано старшого слідчого відділу прокуратури м. Києва Р.Салкова або іншого слідчого, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №000149 невідкладно повернути ОСОБА_2 належний йому транспортний засіб автомобіль ДЕО СЕНС д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 61).

03.11.2015 старшим слідчим другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури м. Києва Салковим Р.В. винесено постанову про повернення тимчасово вилученого майна, згідно якої автомобіль «Деу Сенес» д.н.з. НОМЕР_1, 2004 року випуску повернуто ОСОБА_2 (а.с. 62).

Під час отримання транспортного засобу ОСОБА_2 виявив його розукомплектування, що підтверджується протоколом огляду місця події від 03.11.2015, проведеного слідчим СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві лейтенантом міліції Шаламов П.В. на підставі заяви ОСОБА_2 (а.с. 32-35).

На звернення позивачки ОСОБА_2 на Урядову гарячу лінію від 03.11.2015 за № ЄВ-4284982 щодо розукомплектування автомобіля «Деу Сенс», н.з. НОМЕР_1 слідчим управлінням ГУ Національної поліції у м. Києві надано відповідь за № 12/2-Є-4967нц від 27.11.2015 про те, що дійсно 03.11.2015 за фактом викрадення деталей та комплектуючих з автомобіля «Деу Сенс», н.з. НОМЕР_1, який знаходиться на території 4-го відділу міліції Дніпровського управління ГУ Національної поліції у м. Києві, відомості внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0016735 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває.

Як вбачається із відповіді Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві від 05.05.2016, автомобіль «Деу Сенс», н.з. НОМЕР_1 дійсно зберігався у м. Києві за адресою АДРЕСА_1 та 07.04.2016 був переданий ОСОБА_2 (позивачці) під розписку.

Згідно висновку експерта №040/16 за результатами автотоварознавчого дослідження від 14.04.2016 вартість матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля ЗАЗ-Daewoo Т13110, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 внаслідок розукомплектування автомобіля в період часу з моменту постановки автомобіля на території4-го ВП Дніпровського УП ГУНП у м. Києві по 03.11.2015, з урахуванням того факту, що автомобіль був пошкоджений та не відновлений по теперішній час становить 5669,32 грн (а.с. 25-30).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов'язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом першої інстанції не враховано, що підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 1174 ЦК України, є наявність шкоди, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, і відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких рішень про визнання незаконними дій чи бездіяльністю посадових осіб Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, районний суд дійшов помилкового висновку про необхідність стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 5 669,32 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про відшкодування шкоди та стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 5669 грн 32 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Висновок районного суду щодо відсутності підстав для стягнення шкоди з Прокуратури м. Києва, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Дніпровського УП ГУ НП України в м. Києві за відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження причинного зв'язку між пошкодженням автомобіля позивача та діями посадових осіб є вірним, а тому рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Прокуратури м. Києва, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Дніпровського УП ГУ НП України в місті Києві про відшкодування шкоди підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч. 1 п. 4, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України - задовольнити частково.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 09 червня 2017 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві про відшкодування шкоди та стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 5669 грн 32 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди - скасувати та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: