Дата документу 13.07.2017
Мелітопольський міськрайонний суд
Справа № 320/3935/14-ц
Провадження № 2/320/8/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Редько О.В., при секретарі Мазуріній О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи реєстраційна служба Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, Мелітопольська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області та Бердянська державна нотаріальна контора про визнання договору недійсним та витребування майна від добросовісного набувача, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької областісуду з позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи реєстраційна служба Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, Мелітопольська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області та Бердянська державна нотаріальна контора про визнання договору недійсним та витребування майна від добросовісного набувача.

Позивачем неодноразово уточнювалися позовні вимоги.

Остаточно позивач просив суд: визнати недійсним договір дарування квартири №63 по бул. 30 річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі Запорізької області, яка складається з двох житлових кімнат, має житлову площу 33,9 кв.м, загальну площу 59,1 кв.м, посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 14.07.2011 року реєстровий № 2-1141; витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 квартиру №63 по бульвару 30-річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі Запорізької області, яка складається з двох житлових кімнат, загальна площа квартири складає 59,1 кв.м, житлова площа - 33,9 кв.м.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка складається з коридору №1 площею 2,9 кв.м, санвузла №2 площею 2,7 кв.м, кухні №3 площею 6,5 кв.м, кімнати №4 площею 16,1 кв.м, шафи №5 площею 0,6 кв.м, балкону площею 2,4 кв.м, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_7 04.10.2011 року реєстровий №1-1384; застосувати для сторін договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 04.10.2011 року реєстровий №1-1384 ОСОБА_3, який діяв по довіреності від 15.02.2011 року реєстровий №281 від імені ОСОБА_8, та ОСОБА_5 наслідки недійсного правочину - двосторонню реституцію; стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складають з судового збору та витрат на оплату правової допомоги, в загальному розмірі 2983,60 (дві тисячі девятсот вісімдесят три) гривні 60 коп.

Свої уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує наступним.

25.04.2011 року помер батько позивача - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, який на момент смерті був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. 26.04.2011 року було зроблено актовий запис про смерть № 711, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, яке видано відділом ЗАГС Жовтневого районі м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації 26.12.2013 року.

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина до якої входило наступне майно 1/2 частка житлового будинку по вул. Свердлова, 31 та квартира АДРЕСА_3 по бул. 30-річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі, і позивач у відповідності до ст.ст.1216, 1218, 1220, 1222 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), як спадкоємець звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі його заяви було заведено спадкову справу, про що внесено запис до реєстра спадкових справ, що підтверджується витягом з зазначеного реєстру від 16.09.2011 року.

З метою з'ясування обсягу спадкового майна, державним нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 було направлено запити до КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» та запит до КПТІ Бердянської міської ради.

На цей запит надійшла відповідь КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 17.09.2014 року та відповідь КПТІ Бердянської міської ради від 18.09.2014 року.

Так, згідно інформації з відповіді КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» на час смерті батькові позивача належала квартира №63 по бул. 30-річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі, якою він володів на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Мелітопольською державною нотаріальною конторою 08.10.2002 року реєстровий №2-3554. Згідно інформації з відповіді КПТІ Бердянської міської ради, на час смерті батькові позивача належала квартира АДРЕСА_4, у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Бердянською міською радою 24.06.2011 року, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.11.2011 року.

Згідно інформації з відповіді КП «Мелітопольське міжміське бюро технічної інвентаризації» квартиру №63 по бул. 30-річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі, яка належала, ОСОБА_8, було відчужено 14.07.2011 року іншій фізичній особі, а пізніше на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2011 року реєстровий №2991 громадянці ОСОБА_4,.

Відчуження квартири було здійснено ОСОБА_3, який зареєстрував право власності на це нерухоме майно на підставі договору дарування посвідченого державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 14.07.2011 року реєстровий №2-1141. Даний договір було укладено, між ОСОБА_2, який діяв по довіреності виданої, власником квартири ОСОБА_8 посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_10 від 11.03.2011р. реєстровий №446. Копію довіреності та цього договору позивач отримав при ознайомленні з матеріалами перевірки, яку було проведено Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області за його заявою та надав суду в додатках до позовної заяви.

На думку позивача зазначений договір дарування є недійсним, оскільки був укладений після смерті його батька, ОСОБА_8 і внаслідок його укладення, було порушено права позивача як спадкоємця, тому останній звертається до суду з даною заявою.

Згідно інформації з відповіді КПТІ Бердянської міської ради квартира АДРЕСА_1, яка належала, ОСОБА_8 була відчужено від імені його покійного батька ОСОБА_3, по довіреності від 15.02.2011 року посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_10 реєстровий №281, за договором купівлі-продажу від 04.10.2011 року реєстровий №1-1384 громадянину ОСОБА_5. Копію довіреності та цього договору позивач отримав при ознайомленні з матеріалами перевірки, яку було проведено Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області за його заявою від 28.08.2013 року та надав суду в додатках до позовної заяви.

Оскільки після смерті ОСОБА_8 до обсягу спадкового майна, яке належало йому на день смерті та на цей час знаходиться в Україні увійшла двокімнатна квартира №63 по бул. 30-річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі та однокімнатна квартира АДРЕСА_5, позивач керуючись ч.1 ст.114 ЦПК України та роз'ясненнями Постанови №5 та з урахуванням вартості квартир, для звернення з позовом обрав Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Довіренність від 11.03.2011 року реєстровий №446, посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_10, яку видав ОСОБА_8 ОСОБА_8 ОСОБА_11 втратила чинність з моменту смерті довірителя, а саме з 25.04.2011 року.

Довіренність від 15.02.2011 року реєстровий №281, посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_10, яку видав ОСОБА_8 ОСОБА_8 ОСОБА_12 втратила чинність з моменту смерті довірителя, а саме з 25.04.2011 року.

Однак реєстрацію смерті ОСОБА_8 було проведено в Російській Федерації, куди він виїхав за своє життя, тому в Україні була відсутня інформація про смерть даного громадянина, що підтверджується листами - відповідями відділу ЗАГС Жовтневого району м. Єкатеринбургу Свердловської області від 16.09.2014 року та відділу ДРАЦС по м. Бердянську Бердянського МРУЮ Запорізької області від 20.09.2014 року. У зв'язку з цим на час укладення договору нотаріус не мав можливості отримати інформацію з реєстра довіреностей щодо припинення дії вищезазначеної довіреності.

Отже, в вищезазначених правочинах ні ОСОБА_2 не міг діяти з боку дарувальника ОСОБА_8 на підставі довіреності від 11.03.2011 року реєстровий №446 та бути стороною в договорі дарування.

Після смерті мого ОСОБА_8 25.04.2011 року, позивач в установлений законом строк прийняв спадщину та набув відповідних прав щодо володіння та користування спадковим майном, а саме квартирою №63 по бул. 30 річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі та квартирою №44 по вул. Карла Лібнехта, 7 в м. Бердянську.

В порушення його законних прав спадкоємця, без його згодиАДРЕСА_6 по бул. 30 річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі була відчужена ОСОБА_3, який став власником даної квартири на підставі договору дарування від 14.07.2011 року реєстровий №2-1141, який позивач просить визнати недійсним. Новим власником квартири стала ОСОБА_13, яка придбала спірну квартиру на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу ОСОБА_14від 02.12.2011 року реєстровий №2991.

В порушення законних прав спадкоємця, без його згоди, квартира№44 по вул. Карла Лібнехта, 7 в м. Бердянську була відчужена ОСОБА_2 по договору купівлі-продажу від 04.10.2011 року реєстровий №1-1384, який позивач просить визнати недійсним, і на цей час є власником квартири є ОСОБА_5, у зв'язку з чим позивач не можу отримати свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєструвати своє право власності в державному реєстрі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, у заяві до суду просить розглядати справу за його відсутності, уточнений позов підтримує у повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Відповідачі та їх представники в судове засідання не зявилися. Від представників відповідачів надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги не визнають та просять суд відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

Від представників державних нотаріальних контор надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Справу просять розглянути на підставі наявних матеріалів.

Від представників реєстраційної служби також надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Справу просять розглянути на підставі наявних матеріалів.

У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 25.04.2011 року помер батько позивача - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, який на момент смерті був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3. 26.04.2011 року було зроблено актовий запис про смерть № 711, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть, яке видано відділом ЗАГС Жовтневого районі м. Єкатеринбурга Свердловської області Російської Федерації 26.12.2013 року.

Після смерті батька позивача відкрилась спадщина до якої входило наступне майно 1/2 частка житлового будинку по вул. Свердлова, 31 та квартира АДРЕСА_3 по бул. 30-річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі, і позивач у відповідності до ст.ст.1216, 1218, 1220, 1222 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), як спадкоємець звернувся до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На підставі його заяви було заведено спадкову справу, про що внесено запис до реєстра спадкових справ, що підтверджується витягом з зазначеного реєстру від 16.09.2011 року.

Відповідно до ст. 190 ЦК України майном вважається не лише окрема річ чи сукупність речей, а також майнові права. Майнові права є неспоживною річчю і визнаються речовими правами.

Статтею 396 ЦК України визначено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. Захист права власності як шляхом визнання права власності так і шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння передбачені статтями 386-388, 392 глави 29 ЦК України.

Прийнявши в установленому законом порядку спадщину, позивач з часу її відкриття, а саме з 25 квітня 2011 року, набув речові права на вищевказане спадкове майно, яке увійшло право володіння та право користування ним і, відповідно, право на захист цих прав.

Право розпорядження зазначеним майном виникає в позивача з часу державної реєстрації його права власності (ч. 2 ст. 1299 ЦК України, постанова ВСУ від 23.01.13 р. №6-164цс12, постанова ВСУ від червня 2016 року №6-1376ц16).

Можливість реалізації своїх спадкових прав, а саме оформлення права власності на вказане майно після смерті батька в нотаріальному порядку та реєстрації права власності позивачем втрачена через незаконне відчуження спадкового майна і його реєстрації за відповідачами по справі.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З огляду на те, що відповідач оспорює та не визнає право власності позивача на спадкове майно, позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину (ухвала Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ по справі № 6-33879ск15 від 17.12.15р.).

Вищезазначена правова позиція є усталеною та знайшла своє відображення як в постановах Верховного Суду України так і постановах Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В такому випадку права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до добросовісного набувача з використанням правового механізму, встановленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий захист можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. (постанова Верховного Суду України від 4 листопада 2015 року по справі №6-1920цс15, постанова Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-67цс15, п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності і інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5).

Як вбачається з п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності і інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, відповідно до ст. ст. 330, 334 ЦК право власності на нерухоме майно, відчужене особою, яка не мала на це права, виникає у добросовісного набувача з моменту реєстрації права на таке майно, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу воно не може бути витребувано у нього (постанова ВСУ від 21.11.2012 року по справі № 6-136цс12 ).

При цьому належне волевиявлення особи, що продала майно добросовісному набувачеві, не є підставою для відмови власнику у позові про витребування майна у цього набувача.

Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею (постанова Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року №6-1цс15).

Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника (п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності і інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5).

Так як позивача, поза його волею і поза волею спадкодавця, було позбавлено права власності на спірне майно, наявні підстави для застосування положень ст. 388 ЦК України та витребування зазначеного майна позивача з незаконного володіння ОСОБА_4

Прийняття позивачем спадщини підтверджено долученими до справи документами та матеріалами спадкової справи, таким чином, позивач має право на захист свого порушеного права на рівні з власником відповідно до вимог ст. 396 ЦК України.

Згідно з п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника не з його волі. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його у набувача у всіх випадках.

Відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. (п.26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності і інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5).

Факт вибуття майна з володіння поза волею як спадкодавця, так і спадкоємця поза їх волею підтверджується наступним:

Як убачається із долучених до позову документів спадкодавцеві, батькові позивача, до смерті, а саме до 25.04.2011 року належали: квартира №63 по бул. 30 річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі Запорізької області та квартира АДРЕСА_1, довіреність на право розпорядження вказаним майном була видана 11.03.2011 року, тобто відчуження спірного майна відбулося після смерті спадкодавця за довіреністю.

14 липня 2011 року відповідач ОСОБА_2, діючи від імені померлого на той час спадкодавця по довіреності від його імені, що посвідчена 11.03.2011 року, , подарував гр. ОСОБА_3 належної спадкодавцеві квартиру №63 по бул. 30 річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі Запорізької області. (т.1 а.с.4).

02 грудня 2011 року гр. ОСОБА_3 укла договір купівлі-продажу вищевказаної квартири з гр. ОСОБА_4 (т. 1 а.с.29).

04 жовтня 2011 року відповідач ОСОБА_2, діючи від імені померлого на той час спадкодавця по довіреності від його імені, що посвідчена 11.03.2011 року, уклав договір купівлі-продажу з гр. ОСОБА_5 належної спадкодавцеві квартири АДРЕСА_1. (т.1 а.с.74).

Оскільки ані спадкодавець, ані спадкоємець ОСОБА_2, який у відповідності до вимог чинного законодавства прийняв спадщину, майно не відчужували, вказане спадкове майно була було відчужене після смерті власника за недійсною довіреністю, тобто частина майна набута безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, а тому позивач, як особа що прийняла спадщину, має право витребувати це майно від добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року по справі № 6-164цс12.

Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені уточнені позовні вимоги є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимим доказами, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 169,212, 213, 215,224-226 ЦПК

В и р і ш и в :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Бердянської міської ради Запорізької області, треті особи реєстраційна служба Мелітопольського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області, Мелітопольська державна нотаріальна контора, реєстраційна служба Бердянського міськрайонного управління юстиції в Запорізькій області та Бердянська державна нотаріальна контора про визнання договору недійсним та витребування майна від добросовісного набувача задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним договір дарування квартири №63 по бул. 30 річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі Запорізької області, яка складається з двох житлових кімнат, має житлову площу 33,9 кв.м, загальну площу 59,1 кв.м, посвідчений державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 від 14.07.2011 року реєстровий № 2-1141.

Витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 квартиру №63 по бульвару 30-річчя Перемоги, 14 в м. Мелітополі Запорізької області, яка складається з двох житлових кімнат, загальна площа квартири складає 59,1 кв.м, житлова площа - 33,9 кв.м.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яка складається з коридору №1 площею 2,9 кв.м, санвузла №2 площею 2,7 кв.м, кухні №3 площею 6,5 кв.м, кімнати №4 площею 16,1 кв.м, шафи №5 площею 0,6 кв.м, балкону площею 2,4 кв.м, посвідчений державним нотаріусом ОСОБА_7 04.10.2011 року реєстровий №1-1384.

Застосувати для сторін договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 04.10.2011 року реєстровий №1-1384 ОСОБА_3, який діяв по довіреності від 15.02.2011 року реєстровий №281 від імені ОСОБА_8, та ОСОБА_5 наслідки недійсного правочину - двосторонню реституцію.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складають з судового збору та витрат на оплату правової допомоги, в загальному розмірі 2983,60 (дві тисячі девятсот вісімдесят три) гривні 60 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В. Редько