печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Василевській А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив, з урахуванням уточнення позовних вимог, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - Відповідача-1) суму невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 17064,70 грн.; стягнути з ОСОБА_2 (далі - Відподвіача-2) на його користь у відшкодування матеріальної шкоди 11288,88 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що внаслідок ДТП, що сталося з вини Відповідача-2 його автомобіль отримав механічні пошкодження. Оскільки, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача-2 була застрахована Відповідачем-1, останнім на його користь сплачено страхове відшкодування в сумі 31935,30 грн., яка не в повному обсязі покриває заподіяний йому матеріальний збиток, що згідно висновку КМНДЕКЦ від 12.07.2016 р., проведеного на підставі ухвали суду, становить 61288,88 грн. Таким чином Позивач вважає, що на його користь з Відповідача -1 в примусовому порядку підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування, виходячи із розміру ліміту його відповідальності в 50000,00 грн., а решта понесених витрат з Відповідача-2. Зазначає, що окрім того, ним понесені витрати на оплату послуг експерта в сумі 1100,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник Відповідача-1 в судовому засідання заперечив проти задоволення позову в частині вимог до нього, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позову в цій частині. Підтримав раніше подані письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи.

Відповідач-2 заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Підтримав раніше подані письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 16.02.2014 року в м. Києві по вул. Стеценка, сталася ДТП за участю належного Позивачу транспортного засобу HYUNDAI H1, д.н.з. НОМЕР_1 та ще трьох автомобілів.

Вина Відповідача-2 у вчиненні вказаного ДТП підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 17.03.2015 року у справі № 758/12668/14-п.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставин, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

З урахуванням вищевказаних положень закону доводи заперечень Відповідача-2 щодо реальних обставин ДТП, які на його думку мали місце, не заслуговують на увагу та судом відхиляються.

Також судовим розглядом встановлено, що цивільно-правова відповідальність Відповідача-2 згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 0591366 на час вчинення ДТП була застрахована Відповідачем-1.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

За правилами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 26.02.2016 р. за клопотанням сторони Позивача, проти якого Відповідачі не заперечували, у даній справі призначено автотоварознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта Київського міського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 12.07.2016 р. № 19/111/12-1-277 вартість матеріального збитку автомобіля НОМЕР_2, на дату ДТП, що сталася 16.10.2014 р., з врахуванням фізичного зносу та без врахування пошкоджень, що не відносяться до даного випадку, складає 61288,88 грн.

Даний висновок Відповідачами в належний спосіб не спростовано, а відтак він приймається судом як належний та допустимий.

З урахуванням вказаного висновку експерта стороною Позивача уточнено позовні вимоги.

Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 0591366 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Таким чином Відповідачем-1 з урахуванням положень ст.. 9 Закону України «Про страхування» Позивачу мала бути сплачена в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи сума страхового відшкодування в розмірі 49000,00 грн.

Оскільки Відподвіачем-1 15.05.2015 р. сплачено суму страхового відшкодування в сумі 31935,30 грн. різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 17064,70 грн., яка і підлягає стягненню на користь Позивача з Відподвіача-1.

З Відповідача-2 за правилами ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню 11288,88 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити позов.

Крім того, посилаючись на положення ЦПК України щодо відшкодування судових витрат Позивач ставить питання про відшкодування йому витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження та судового збору.

Згідно положень ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Згідно квитанції від 11.11.2014 р. до прибуткового касового ордеру № 420 Позивачем на користь ФОП «ОСОБА_3.», яким проведено оцінку матеріального збитку на замовлення Позивача, останнім сплачено 1100,00 грн.

При зверненні до суду Позивачем сплачено судовий збір в сумі 557,24 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись Законом України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 999, 1166-1168, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 27, 31, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 17064,70 грн. страхового відшкодування та у відшкодування судових витрат 234,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11288.88 грн. матеріального збитку, 1100,00 грн. оплати за проведення експертизи, у відшкодування судових витрат 323,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун