У Х В А Л А

27 липня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Хилевича С.В., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Вихотень Я.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про скасування запису про проведену державну реєстрацію обтяження,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області 22 червня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Національного банку України про скасування запису про проведену державну реєстрацію обтяження.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує, що ухвала суду постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Суд невірно визначив суть вимог позивачки, оскільки у даному позові позивач просила суд не скасувати рішення приватного нотаріуса Куц А.В. про внесення заборони, а скасувати і виключити сам запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Вважає, що приватний нотаріус Куц А.В. не повинна виступати відповідачем у даній справі як суб'єкт владних повноважень, оскільки відповідно до Законів України "Про нотаріат" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" в редакціях, що існували на дату внесення до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про накладену заборону приватні нотаріуси не були державними реєстраторами у сьогоднішньому розумінні реєстраторів речових прав на нерухоме майно, а були суб'єктами вчинення нотаріальних дій.

Крім того, приватний нотаріус Куц А.В. на сьогоднішній день взагалі припинила свою приватну нотаріальну діяльність, тому бути відповідачем по справі адміністративного судочинства об'єктивно бути не може.

З наведених підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що приватний нотаріус, який при внесенні до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна виступав як реєстратор з делегованими йому органами державної влади повноваженнями, а тому даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

З такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій та, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності, а також спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом (п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 17 КАС України).

Отже, з огляду на вищезазначене, справою адміністративної юрисдикції є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, який виник між конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у правовідносинах, які передбачають владний вплив уповноваженого законом одного (суб'єкта владних повноважень) на поведінку іншого (підпорядкованого) суб'єкта, які відповідно до законодавства зобов'язані виконувати його вимоги та приписи.

Якщо ж спірні правовідносини не містять ознак, наведених вище, у цьому разі відсутній й публічно-правовий спір. Від справ цивільної юрисдикції адміністративні справи відрізняються особливим змістом правовідносин між сторонами та предметом позовних вимог.

Вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогами до Національного банку України про зняття накладеної заборони, скасування та виключення запису про реєстрацію обтяження на нерухоме майно, здійснене приватним нотаріусом.

В обґрунтування своїх вимог позивачка покликалася на те, що при відчуженні належного їй та її дочці нерухомого майна стало відомо про наявність накладеної у 2008році приватним нотаріусом Куц А.В. заборони на нерухоме майно на підставі повідомлення Березнівського Держбанку б/н від 24.05.1985року. Запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про заборону перешкоджає власникам вільно розпоряджатися належним на праві спільної часткової власності майном - житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що перейшло до них в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4

У даній справі відповідачем є Національний банк України як правонаступник кредитора - Березнівського Держбанку і в основі спору лежить юридичний конфлікт стосовно арешту майна, а не дій приватного нотаріуса, як державного реєстратора обтяжень прав на нерухоме майно чи Національного банку, як суб'єкта владних повноважень.

Спір у справі, що розглядається, не стосується захисту прав, свобод і інтересів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, інших суб'єктів, а пов'язаний із правом володіння та розпорядження нерухомим майном, і припиненням дій, що створюють загрозу порушення таких прав, зокрема усунення перешкод в користуванні та розпорядженні майном шляхом зняття заборон та обтяжень, накладених приватним нотаріусом та вилучення записів про обтяження нерухомого майна, що внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Розгляд таких справ згідно з положеннями ст. 15 ЦПК України відбувається за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження в справі, помилково вважав даний спір публічно-правовим, допустив порушення процесуального закону, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - передачі до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

На підставі наведеного, керуючись п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області 22 червня 2017 року скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Бондаренко Н.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.