07.12.2017 Справа № 756/3613/17
Унікальний номер 756/3613/17
Справа № 2/756/2949/17
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Євфіменко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.04.2015 р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, про що було складену відповідну розписку. У відповідності до умов договору ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 45000 грн. та 750 євро, що еквівалентно 21000 грн., а ОСОБА_2 в свою зобов'язалася повернути суму позики до 30.04.2015 р.

Як вказує позивач, у визначений борговим документом строк своє зобов'язання за договором відповідач не виконав та гроші в обумовлений договором строк не повернула.

Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики від 03.04.2015 р. у розмірі 66000 грн. та судові витрати.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Згідно до ст. 1047 ЦК України «договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний іншою стороною.

Як з'ясовано судом, 03.04.2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, про що було складену відповідну розписку.(а.с. 6). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 45000 грн. та 750 євро, що еквівалентно 21000, 00 грн., а ОСОБА_2 в свою зобов'язалася повернути суму позики до 30.04.2015 року.

У визначений борговим документом строк своє зобов'язання за договором відповідачка не виконала та гроші в обумовлений договором строк не повернула.

Станом на момент розгляду справи позивачу борг відповідачем повернуто не було.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення боргу за договором позики від 03.04.2015 р. у розмірі 66000 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору у розмірі 660 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 15, 16, 526, 536, 610, 625, 1049, 1050 ЦК України, ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.к. НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (і.к. НОМЕР_2) за договором позики від 03.04.2015 р. у сумі 66000 грн. та судовий збір у сумі 660 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 діб з дня отримання його копії.

Суддя: К.А. Васалатій