АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/486/17
Провадження № 22-ц/792/1728/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Янчук Т.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування», третя особа Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року,

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі ПАТ «СК «Альфа Страхування») про стягнення страхового відшкодування.

ОСОБА_1 зазначив, що 4 листопада 2016 року в м. Волочиську, Хмельницької області, належний йому на праві власності автомобіль НОМЕР_1 зазнав механічного пошкодження внаслідок падіння вантажу. На час інциденту автомобіль був застрахований відповідачем згідно договору добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу, від 22 квітня 2016 року. За умовами цього договору ПАТ «СК «Альфа Страхування» мало виплатити вигодонабувачу або страхувальнику страхове відшкодування у два етапи, спочатку 75 відсотків суми, визначеної у висновку калькуляції, акті автотоварознавчої експертизи (дослідження) чи рахунку СТО, а потім, у разі підтвердження виконання відновлювальних (ремонтних) робіт, їх оплати та огляду відремонтованого транспортного засобу, здійснити перерахунок та остаточну виплату страхового відшкодування. Згідно замовленого позивачем звіту про оцінку майна вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, склала 60 822 грн, а тому на першому етапі розмір виплати, з якої відраховується франшиша, мав становити 39 776 грн 50 коп. Однак ПАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило йому авансовий платіж у сумі 8 830 грн 68 коп., внаслідок чого розмір страхового відшкодування занижено на 30 945 грн 82 коп. Крім того, позивач поніс витрати на складання субєктом оціночної діяльності звіту про оцінку майна в розмірі 1 600 грн.

За таких обставин ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «СК «Альфа Страхування» на свою користь 30 945 грн 82 коп. страхового відшкодування та 1 600 грн витрат на оцінку майна.

Суд залучив Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі ПАТ «Кредобанк») до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 17 482 грн 82 коп. авансової виплати страхового відшкодування та 343 грн 79 коп. судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд виходив з того, що ПАТ «СК «Альфа Страхування» виплатило позивачу страхове відшкодування у неповному розмірі, разом із тим, за умовами договору страхування на страховика не можуть бути покладені витрати ОСОБА_1 на оцінку майна.

В апеляційній скарзі ПАТ «СК «Альфа Страхування» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду в частині відмови в позові ОСОБА_1 про стягнення витрат на оцінку майна, тому згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку в цій частині воно не переглядається.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Представники ПАТ «СК «Альфа Страхування» та ПАТ «Кредобанк», які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не зявилися.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно зясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля НОМЕР_1.

22 квітня 2016 року ПАТ «СК «Альфа Страхування» і ОСОБА_1 уклали договір добровільного страхування ризиків, повязаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 046.0900474.708 (КАСКО), за умовами якого відповідач застрахував майнові інтереси ОСОБА_1, що не суперечать закону, повязані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем НОМЕР_1.

Цей договір був укладений сторонами на строк з 23 квітня 2016 року до 22 квітня 2017 року, страхова сума визначена ними у розмірі 584 000 грн. Вигодонабувачем за договором є ПАТ «Кредобанк».

У той же день ОСОБА_1 сплатив передбачений умовами договору страховий платіж у розмірі 23 710 грн 40 коп.

При цьому сторони визначили перелік страхових випадків, з настанням яких виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування). Одним із таких страхових випадків є вплив предметів/речовин (падіння дерев або предметів тощо). Франшиза за цим видом страхування склала 1% від страхової суми.

Згідно п. 12.4.3 частини ІІ договору страхування, що укладений сторонами, страховик зобовязався при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

За змістом п. 15.5.2 частини ІІ договору страхування страхове відшкодування виплачується страхувальнику, за відсутністю вигодонабувача (або вигодонабувачеві та/або, за письмовою згодою вигодонабувача, страхувальнику), якщо обсяг витрат погоджений зі страховиком. У такому разі виплата страхового відшкодування здійснюється у два етапи: до розрахунку страхового відшкодування на першому етапі приймається сума збитку у розмірі 75-ти (сімдесяти пяти) відсотків від висновків калькуляції/акта автотоварознавчої експертизи (дослідження)/рахунку СТО; на другому етапі, у разі надання документів, що підтверджують факт виконання відновлювальних (ремонтних) робіт, факт оплати за виконані відновлювальні роботи, та огляду відновленого (відремонтованого) транспортного засобу, здійснюється перерахунок та остаточна виплата страхового відшкодування.

Пунктом 4.3.18 частини ІІ договору страхування визначено, що страховик не відшкодовує втрату товарної вартості транспортного засобу, в тому числі витрати, повязані з вирівнюванням кольору суміжних елементів.

4 листопада 2016 року по вул. Незалежності, у м. Волочиську, Хмельницької області, на автомобіль НОМЕР_1 упав сторонній предмет, що спричинило механічне пошкодження транспортного засобу.

ПАТ «СК «Альфа Страхування» визнало цей випадок страховим. 3 лютого 2017 року відповідач перерахував ОСОБА_1 авансовий платіж страхового відшкодування у розмірі 8 830 грн 68 коп.

ПАТ «Кредобанк» як вигодонабувач не заперечує відносно одержання ОСОБА_1 цього страхового відшкодування.

Відповідно до звіту фізичної особи підприємця ОСОБА_3 від 6 березня 2017 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля НОМЕР_1, без урахування величини втрати товарного вигляду транспортного засобу склала 42 871 грн 62 коп. При цьому субєкт оціночної діяльності визначив, що капот автомобіля підлягає заміні.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

В силу ст. 1 Закону України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон № 85/96-ВР) страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Частиною 1 статті 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ч. 2 ст. 8 Закону № 85/96-ВР страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обовязок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Як передбачено ч.ч. 2, 4, 16 ст. 9 Закону № 85/96-ВР страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Частиною 4 статті 16 Закону № 85/96-ВР визначено, що договір страхування повинен містити умови здійснення страхової виплати.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону № 85/96-ВР, п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Цивільний кодекс України, який регулює принципи та зміст зобовязальних правовідносин, визначив, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є його право на страхове відшкодування у відповідному розмірі. Разом із тим, і ПАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 заперечують розмір страхового відшкодування, заявлений іншою стороною.

В силу ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 1 статті 3 Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-ІІІ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі Закон № 2658-ІІІ) оцінка майна, майнових прав (далі оцінка майна) це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності субєкта оціночної діяльності.

Оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обовязковим, зокрема у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 2658-ІІІ).

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 2658-ІІІ, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури оцінки майна субєктом оціночної діяльності субєктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника субєкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведення процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону № 2658-ІІІ методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах)оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Національний стандарт № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обовязковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав (далі майно) субєктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

У ньому визначені вимоги до складання звіту про оцінку та підготовки висновку про вартість майна (п.п. 56, 57). Зокрема звіт про оцінку майна повинен містити: опис обєкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання обєкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд обєкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та обєктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби інші інформаційні джерела, які розяснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлені Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395; далі ОСОБА_4).

Методика застосовується, в тому числі, для визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, і для визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ (п. 1.4 ОСОБА_4).

Згідно з п. 5.1 ОСОБА_4 технічних огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збиту чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки.

Із п.п. 8.1, 8.5, 8.5.3, 8.5.10 ОСОБА_4 слідує, що для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовується витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту.

Калькуляція вартості відновлювального ремонту складається за результатами технічного огляду КТЗ.

Визначення необхідних ремонтних операцій, а також трудомісткості ремонту приймається на підставі нормативних документів виробника КТЗ або розроблених на замовлення (за участю) виробника КТЗ. У разі відсутності даних виробника про застосування конкретних ремонтних операцій слід керуватися вимогами державних стандартів України, галузевих стандартів України та міжнародних стандартів, галузевих стандартів і технічних умов СРСР та УРСР, інших нормативних документів, чинних в Україні. Рішення про заміну складових частин КТЗ приймається у разі неможливості їх відновлення відповідно до технічних вимог або в разі економічної недоцільності їх відновлення (ремонту).

Дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 8, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що калькуляція вартості відновлювального ремонту (ремонтна калькуляція) є складовим документом звіту (висновку) субєкта оціночної діяльності (експерта) про вартість матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження транспортного засобу, та вартість його відновлювального ремонту. Цей документ складається оцінювачем (експертом) за наслідками технічного огляду транспортного засобу та визначення обсягу і вартості необхідних ремонтних операцій.

Визначаючи розмір авансового платежу, АТ «СК «Альфа Страхування» використало ремонтну калькуляцію № 1242.206ЕО від 26 грудня 2016 року (а.с. 99-100). Обставини складання цієї калькуляції не відомі, вона не підписана оцінювачем (експертом) та керівником субєкта оціночної діяльності, а на вимогу апеляційного суду відповідач не надав звіт (висновок) про вартість відновлювального ремонту, до складу якого входив указаний документ (а.с. 214, 217).

Також матеріали справи містять звіт субєкта оціночної діяльності фізичної особи підприємця ОСОБА_5 від 9 грудня 2016 року №17599-47026 (а.с. 103-122), згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 склала 44 388 грн 18 коп. Цей звіт був складений оцінювачем на замовлення Асистуючої компанії «Укравтоекспертиза», представник якої 7 листопада 2016 року оглянув указаний автомобіль і склав акт огляду колісного транспортного засобу. При цьому оцінювач ОСОБА_5 не здійснював технічний огляд автомобіля.

Названі висновки про вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1 є сумнівними, внаслідок чого суд першої інстанції правомірно не взяв їх до уваги.

Разом із тим, визначаючи розмір страхового відшкодування, суд обґрунтовано використав звіт фізичної особи підприємця ОСОБА_3 від 6 березня 2017 року про вартість матеріального збитку (а.с. 16-59), який відповідає нормативно-правовим актам з оцінки майна. Цей звіт узгоджується з рахунком офіційного дилера виробника автомобілів FORD Товариства з обмеженою відповідальністю «Опус-Авто плюс» від 20 грудня 2016 року № БПК00501 (а.с. 102), згідно якого пошкоджений капот автомобіля ОСОБА_1 підлягає заміні.

Суд першої інстанції правильно обчислив суму страхового відшкодування у розмірі 17 482 грн 57 коп. (((60822-17951)х75%)-5840-8830,68).

Посилання АТ «СК «Альфа Страхування» на неправильність визначення судом розміру страхового відшкодування не відповідає фактичним обставинам справи. До того ж, після розяснення апеляційним судом сторонам права на вчинення процесуальних дій (ч. 4 ст. 10 ЦПК України) АТ «СК «Альфа Страхування» відмовилося від проведення відповідної судової експертизи.

Не спростовують висновків суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» відхилити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_4

/підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 25