Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 316/1653/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Капустинський М.В.
Провадження № 22-ц/778/1875/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначав, що є сином відповідача, шлюб між його батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було розірвано 03.10.2006 року.

За рішенням суду з відповідача стягувалися аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на користь ОСОБА_3 до досягнення позивачем повноліття, однак на теперішній час стягнення аліментів припинено, оскільки ОСОБА_4 досяг повноліття.

Також ОСОБА_4 зазначає, що проживає з матірю та перебуває на повному її утриманні, оскільки не працює, навчається у Запорізькому гідроенергетичному коледжі Запорізької державної академії на денному відділенні інженерно - компютерного факультету.

Батько на його утримання допомоги не надає, хоча працює, має стабільний заробіток та отримує пенсію.

Крім іншого, ОСОБА_4 має різноманітні захворювання, потребує постійного лікування, збалансованого харчування тощо.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд:

- стягнути з відповідача на його користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання.

- стягнути з відповідача аліменти за минулий час за період з 13.10.2016р. до ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на підставі ч. 2 ст. 191 СК України.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 лютого 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року до 30.06.2018 року (включно), з проведенням індексації визначеного розміру.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на підставі ч. 2 ст. 191 СК України задоволенню не підлягають, оскільки позивачем на надано належних та допустимих доказів ухилення відповідача від сплати аліментів. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем доведена необхідність отримання матеріальної допомоги на своє утримання на період навчання, однак не доведено необхідності надання допомоги у зазначеному в позові розмірі - 1/4 частина доходу відповідача, отже, суд прийшов до висновку про призначення аліментів у твердій грошовій сумі, яка підлягає індексації відповідно до закону.

Проте, з такими висновками суду повністю погодитися неможливо, рішення суду в частині визначення розміру та способу стягнення аліментів ухвалено судом без належного дослідження фактичних обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є батьками повнолітнього ОСОБА_4, 13.10.1998р. народження (а.с. 4).

ОСОБА_4 є студентом 3 курсу денного відділення Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної інженерної академії, навчається з 01.09.2014 року, термін закінчення навчання у коледжі - 30.06.2018р. (а.с. 12).

Позивач зареєстрований на термін навчання у гуртожитку Запорізького гідроенергетичного коледжу Запорізької державної академії у м. Запоріжжя (а.с. 10).

ОСОБА_4 перебуває на «Д» обліку, має певні захворювання, регулярно проходив лікування (а.с. 14, 15-32).

Мати позивача - ОСОБА_3 працює, у період з квітня по вересень 2016 року включно їй нарахований дохід в сумі 47 663,53 грн. (а.с. 2).

Відповідач працює на посаді охоронника в УПО Запорізької області, у період з грудня 2015 року по листопад 2016 року включно йому нарахована заробітна плата в сумі 31 678,18 грн. (а.с. 58).

Також, ОСОБА_5 отримує пенсію за вислугу років, сума пенсії за період з 01.01.2016р. по 31.01.2017р. складає 14 700 грн. (а.с. 60).

Відповідач з 01.11.2008р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (а.с. 64), дружина відповідача перебуває на обліку в Енергодарській ГУСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн. (а.с. 63).

Крім того, відповідач є батьком двох малолітніх дітей: доньки Катерини, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 65) та доньки Софії, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 66).

Малолітня донька Софія, ІНФОРМАЦІЯ_2, має певні захворювання, потребує постійного лікування (а.с. 67-73).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з доведеності потреби ОСОБА_4, 13.10.1998р. народження, в матеріальній допомозі у звязку з навчанням на денному відділенні, при цьому врахував матеріальне становище кожного з батьків, син яких продовжує навчання, та наявність у відповідача ще двох малолітніх дітей - Катерини, ІНФОРМАЦІЯ_1, та Софії, ІНФОРМАЦІЯ_2, потребу останньої у постійному лікуванні.

Проте, визначаючи спосіб та розмір стягнення аліментів, суд не врахував, що відповідач працює, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати та пенсії, тому помилково стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі відноситься нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів, визначаючи спосіб та розмір стягнення аліментів, враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема стан здоров'я та матеріальне становище позивача, те, що відповідач працює, має регулярний дохід у вигляді заробітної плати та пенсії, наявність у відповідача двох малолітніх дочок, одна з яких потребує постійного лікування, стан здоров'я платника аліментів, можливість надання утримання позивачу його матірю, тому вважає за доцільне стягнути аліменти на користь позивача в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року (від дня пред'явлення позову) до 30.06.2018 року включно (день закінчення навчання).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що визначаючи спосіб та розмір стягнення аліментів, суд не врахував, що відповідач працює, має регулярний дохід, тому помилково стягнув з ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Інші доводи апеляційної скарги стосовно вирішення судом позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітнього сина висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи, є повторенням обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відмовляючи у задоволенні позову в цій частині вимог суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки позивачем на надано належних та допустимих доказів того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, беручи до уваги вимоги ст.ст. 182, 199, 200 СК України, вважає, що рішення суду в частині визначення розміру та способу стягнення аліментів необхідно змінити, стягнути з до ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року до 30.06.2018 року (включно).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 27 лютого 2017 року у цій справі змінити в частині визначення розміру та способу стягнення аліментів, стягнути з до ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04.11.2016 року до 30.06.2018 року (включно).

В іншій частині рішення суду у цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: