АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5102/17 Справа № 188/495/17 Головуючий у 1 й інстанції - Бурда П. О. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Свистунової О.В., Красвітної Т.П.

за участі секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Октан-Плюс» на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року про відкриття провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Октан-Плюс», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року було відкрито провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ПП «Октан-Плюс», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В апеляційній скарзі ПП «Октан-Плюс» просить ухвалу суду від 28 квітня 2017 року про відкриття провадження у справі скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права у зв'язку з недотриманням правил предметної підсудності.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року було відкрито провадження у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ПП «Октан-Плюс», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки (а.с.19).

Відкриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява подана відповідно до вимог ст. 118 ЦПК України та оформлена з додержанням вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України, підстав для відмови у відкритті провадження у справі, передбачених ст.122 ЦПК України, не встановлено.

Однак, повністю погодися з такими висновками суду неможливо з наступних підстав.

Положенням ст.114 ЦПК України визначено категорії справ, за якими застосовується виключна підсудність.

Так, відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідност. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою.

В абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 роз'яснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути об'єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов'язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об'єднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, тому суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем у даній справі є фізична особа-підприємець - ОСОБА_2, а відповідачами є ПП «Октан-Плюс», ОСОБА_3 (а.с.1-4).

Суд першої інстанції при відкритті провадження у даній справі не звернув належної уваги на те, що позивач ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, а один із відповідачів - ПП «Октан-Плюс» - є юридичною особою та не врахував, положення закону, щодо того, що суд відкриває провадження у цивільній справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року про відкриття провадження у справі скасуванню та слід передати питання на новий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Октан-Плюс» - задовольнити частково.

Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2017 року про відкриття провадження у справі - скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя

Судді