Категорія 57Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участі секретаря Торбасюк О.І., представника апелянта, позивача ОСОБА_2 - адвоката Горобця Д.Г., представника відповідача Публічного акціонерно-го товариства комерційного банку «ПриватБанк» Роя В.Л., розглянувши у від-критому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства

комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення банківського вкладу,

за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2, його пред-ставника Горобця Дмитра Григоровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

27 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся у Вінницький міський суд Він-ницької області з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційно-го банку ( далі - ПАТ КБ) «ПриватБанк» про стягнення банківського вкладу, мотивуючи свої вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, наступними обставинами.

16 березня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір банківського вкладу № SAMDN8931, за умовами якого позивач розмістив у банку свій грошовий вклад в сумі 119100,00 гривень на строк до 16 березня 2016 року включно з виплатою 16% річних щомісячно. 11 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про видачу готівки у розмірі суми вкладу та нарахованих відсотків за договором банківсь-кого вкладу, однак банк не виконав взяті на себе зобов'язання в цій частині. За-гальна сума заборгованості відповідача станом на 08 квітня 2016 року, з враху-ванням 40186,21 гривень відсотків та 2193,44 гривні - 3% річних, становить 161479,65 гривень. Ці кошти позивач просив суд стягнути на свою користь з банку - відповідача у справі ( а. с. 1, 53) .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2017 року позов ОСОБА_2 залишений без задоволення. Ухвалою цього ж суду від 03 липня 2017 року виправлена описка в рішенні, у вступній його частині вір-ним визначено головуючого суддю «ОСОБА_1» замість невірного «ОСОБА_2» ( а. с. 190-193, 195 ).

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач ОСОБА_2, йо-го представник, адвокат Горобець Д.Г. оскаржують це рішення в апеляційному порядку, просять його скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позо-ву у повному обсязі. Апелянти вважають оскаржуване рішення суду незакон-ним, поверховим ( а. с. 197-198 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу представників сторін у справі, дослідивши матеріали останньої, проана-лізувавши наявні в ній докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до виснов-ку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до норм статей 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути за-конним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рі-шення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими дока-зами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведе-ність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, викладені у ньому висновки слід визнати правильними, об'єктивними, такими, що відповідають встановленим фактичним обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції керу-вався нормами статей 1058, 1059, 1066 ЦК України, Положенням про порядок здійснення банками України вкладних ( депозитних ) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, Інструкціями про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвер-дженою постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, та про касові операції в банках України, затвердже-ною постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337 ( чинною на момент виникнення правовідносин між сторонами у справі ), зареєстрованою в в Міністерстві юстиції України 05 вересня 2003 року за № 768/8089. Суд наголосив, що письмова форма договору банківського вкла-ду вважається дотримаю, якщо внесення грошової суми на вкладний ( депозит-ний ) рахунок вкладника підтверджується договором банківського вкладу з ви-дачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, встанов-леним законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської ді-яльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, та-кий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову опе-рацію, дату її здійснення ( у разі здійснення касової операції в післяоперацій-ний час - час виконання операції ), а також підпис працівника банку, який прий-няв готівку, та відбиток печатки ( штампа ) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Відповідні правові позиції ви-кладені у постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у спра-ві № 6-118цс14, від 16 листопада 2016 року у справі № 6-128цс16.

Суд першої інстанції встановив, що позивачем, його представником на під-твердження укладення договору банківського вкладу надано докази, які не міс-тять необхідних реквізитів, передбачених діючими Положенням та Інструкці-ями, що регулюють банківську діяльність; не надано доказів на підтвердження наявності грошових коштів на рахунку вкладника. З огляду на це суд дійшов висновку про те, що надані позивачем копії документів не є належними доказа-ми у зв'язку з їх оформленням всупереч встановленим вимогам, а факт видачі відповідної довідки представником відповідача не визнаний. За таких фактич-них обставин суд не знайшов правових підстав для задоволення позову.

Оскаржуючи судове рішення від 03 липня 2017 року, ОСОБА_2, його представник зазначають, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не описав кожний конкретний доказ у розрізі його неналежності та/або недопусти-мості. Позивачем взагалі не надавалися заяви на видачу готівки, що свідчить про поверховість розгляду справи. За твердженням апелянтів, квитанція від 16 березня 2011 року № 9 про внесення ОСОБА_2 на депозитний рахунок коштів в сумі 119100,00 гривень відповідає вимогам Інструкції про касові опе-рації в банках України, що доводиться, зокрема, проведеною судовою техніч-ною експертизою. Квитанція від 27 вересня 2016 року № ПН594 взагалі не прийнята судом до уваги, хоча вона свідчить про зарахування коштів на раху-нок позивача. Відповідачем не наданий витребовуваний документ: виписка ру-ху коштів по вкладному рахунку № 7029, відкритого саме з метою обслуговування, виконання операцій за вкладним, депозитним договором.

З доводами апеляційної скарги погодитися не можна.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що Вінницький міський суд Вінницької області 03 листопада 2015 року ухвалив рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнен-ня заборгованості за депозитними вкладами. У цій справі позивачка діяла, зо-крема, як довірена особа ОСОБА_2, який довіреністю від 16 березня 2011 року № 710183979 надав їй право повністю розпоряджатися належним йому вкладом за договором з ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16 березня 2011 року № SAMDN8931. Тобто, йшлося про стягнення з банку 119100,00 гри-вень депозитних коштів за вкладом Стандарт довгостроковий на користь пози-вачки, яка діяла виключно і повністю в інтересах ОСОБА_2 Зазначеним рі-шенням суду у задоволенні позову ОСОБА_7 було відмовлено. Дане судове рішення залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 20 січня 2016 року. Ухвалені судові рішення були предметом розгляду Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ухвалою якого від 08 червня 2016 року рішення Вінницького міського суду Він-ницької області від 03 листопада 2015 року, ухвала Апеляційного суду Вінниць-кої області від 20 січня 2016 року в частині стосовно вимог про стягнення за-боргованості за договором банківського вкладу від 16 березня 2011 року зали-шені без змін ( а. с. 57-71 ).

Судом встановлено, що 16 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою № SAMDN8931 про оформлення вкладу Стандарт довгостроковий зі щомісячною виплатою процентів, згідно з яким ним були внесені кошти у розмірі 119100,00 гривень на строк 60 місяців зі сплатою 16% річних.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором бан-ківського вкладу ( депозиту ) одна сторона ( банк ), що прийняла від другої сторони ( вкладника ) або для неї грошову суму ( вклад ), що надійшла, зобов'-язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в ін-шій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад ( депозит ) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору ( стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на ко-ристь вкладника грошової суми ( вкладу ).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківсь-кого вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. За змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Пись-мова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо вне-сення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері бан-ківської діяльності ( банківськими правилами ) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів ( депозитів ) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу ( депозиту ) з видачею ощадної книжки; догово-ром банківського вкладу ( депозиту ) з видачею ощадного ( депозитного ) сер-тифіката; договором банківського вкладу ( депозиту ) з видачею іншого доку-мента, що підтверджує внесення грошової суми або банківских металів і відпо-відає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами ) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постано-вою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492), банки відкривають своїм клієнтам за дого-вором банківського вкладу вкладні ( депозитні ) рахунки ( пункт 1.8 Інструк-ції ); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один при-мірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клі-єнту під підпис ( пункт 1.9 Інструкції ); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний ( депозитний ) рахунок вкладника підверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, уста-новленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими правилами ) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний ( депозитний ) рахунок, строк збе-рігання коштів ( за строковим вкладом ), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо ( пункт 1.10 Інструкції ).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних ( депо-зитних ) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною осо-бою необхідних документів уповноважений представник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в пись-мовій формі договір банківського вкладу; після укладання договору банківсько-го вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний ( депозитний ) рахунок, після чого на підтвердження укла-дення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 «Приймання готівки» розділу IV «Касові опера-ції банків ( філій, відділень ) з клієнтами» Інструкції про ведення касових опе-рацій банками в Україні, затвердженої постановою Національного банку Украї-ни від 01 червня 2011 року № 174, банк ( філія, відділення ) зобов'язаний вида-ти клієнту після завершення приймання готівки квитанцію ( другий примірник прибуткового касового ордера ) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший платіж-ний документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіж-ній системі, має містити найменування банку ( філії, відділення ), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції ( у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час» ), а також підпис працівника банку ( філії, відділення ), який прийняв готівку, відбиток печатки ( штампа ) або електрон-ний підпис працівника банку ( філії, відділення ), засвідчений електронним підписом САБ.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний ( депозитний ) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нор-мативно-правовими актами у сфері банківської діяльності ( банківськими пра-вилами ) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен місти-ти найменування банку, який здійснив касову операцію, дату її здійснення ( у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання опера-ції ), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печат-ки ( штампа ) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електрон-ним підписом САБ.

З урахуванням вказаного суд першої інстанції дійшов правильного виснов-ку, що ОСОБА_2 у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не надав су-ду належних і допустимих доказів на підтвердження укладення ним з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору банківського вкладу ( надано лише заяву про оформ-лення вкладу, яка не завірена належним чином уповноваженою особою відпові-дача ) та внесення за цим договором коштів ( матеріали справи не містять ощад-ної книжки, а надана позивачем квитанція не містить відбиток печатки ( штам-па ) або електронний підпис працівника банку, засвідченний електронним під-писом САБ.

Не спростовують викладеного ті доводи представника позивача, що стосов-но квитанції від 16 березня 2011 року № 9 проведена судова технічна експер-тиза, оскільки питання, поставлене на вирішення експерта, а саме який зміст тексту на лицьовому боці квитанції, відтворити оригінальний текст по рядках, не заперечує невідповідності цієї квитанції встановленим банківськими прави-лами вимогам.

Квитанція від 27 вересня 2016 року № ПН594 про внесення 50,00 гривень на рахунок № НОМЕР_1 ( а. с. 73 ) не є безсумнівним доказом укладення 16 березня 2011 року позивачем з відповідачем договору банківського вкладу № SAMDN8931.

Не відповідають дійсності й ті твердження апелянта, що позивачем не нада-валися заяви на видачу готівки. На аркуші справи 5 міститься копія такої заяви від 08 квітня 2016 року, додана до позовної заяви ОСОБА_2

У відповідності з нормами статей 212-214 ЦПК України в апеляційного суду немає правових підстав для висновку про доведеність укладення між сторонами у справі договору банківського вкладу від 16 березня 2011 року № SAMDN8931 та внесення коштів на вкладний рахунок № НОМЕР_1 в сумі 119100,00 гривень.

Стосовно вимоги представника позивача ОСОБА_2, апелянта Горобця Д.Г. про постановлення окремої ухвали щодо ПАТ КБ «ПриватБанк» через не-надання на вимогу суду документів, які мають значення для вирішення цього спору, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на наступне.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення банківського вкладу судом першої інстанції відмовлено. Перевіркою законності й обгрунтованості цього рішення в апеляційному порядку не віднайдено підстав для скасування цього рішення на підставі мотивів, доводів апеляційної скарги. Як наслідок, не підлягає, відповідно, й задоволенню клопотання про постанов-лення окремої ухвали у цій справі стосовно відповідача. Відповідач посилаєть-ся на те, що втратив свої активи на території АРК, не має доступу до приміщень відокремленого структурного підрозділу - філії «Кримське РУ ПАТ КБ «При-ватБанк», до майна, призначеного для діяльності банківської установи, не має доступу до створених у відповідних відділеннях банку на цій території доку-ментів - договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, до-кументів каси тощо. Факт окупації з 20 лютого 2014 року Російською Федера-цією частини території України, а саме Автономної Республіки Крим та м. Се-вастополя, є загальновідомим. Відповідач посилається на те, що в нього відсут-ня будь-яка інформація стосовно договору, укладеного з ОСОБА_2, плате-жів, здійснених ним за цим договором. У відповідності з нормами статті 211 ЦПК України, враховуючи неодноразові пояснення, надані суду представником банку, в тому числі викладені письмово та додані до матеріалів справи, з при-воду неможливості надати витребовувані документи у зв'язку з вищевикладе-ними фактичними обставинами, клопотання про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягає.

За встановлених фактичних обставин колегія суддів апеляційного суду при-йшла до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склалися та існують між сторонами у справі, не помилився у застосуванні тих норм матеріального права, що регулюють ці пра-вовідносини, не порушив норм процесуального права.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої ін-станції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись нормами статей 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів апеляційного суду -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, його представника Горобця Дмитра Григоровича відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошен-ня, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з роз-гляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом: