Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2354/17
Провадження №: 2/332/1071/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2017 р. Заводський районний суд м.Запорожжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_3 є опікуном малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 дитина проживає разом з позивачкою та находиться на повному її утриманні. ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав відносно дитини, коштів на утримання дитини не надає, тому позивач просить стягнути з неї аліменти керуючись ст.ст.84,180, 181, 183 СК України.

Сторони надали суду письмові заяви в яких просили справу розглядати за їх відсутності, позивач позов підтримав, відповідач був згоден на сплату аліментів. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, опікун малолітнього онука - ОСОБА_5, розпорядження про встановлення опіки № 515 від 31.07.2017р. ( а.с.6-7). 18 грудня 2007 року ОСОБА_4 була позбавлена батьківських прав, згідно з рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя. З грудня 2006р. ОСОБА_4 не брала ніякої участі в вихованні сина і не проживала разом з ним. З цього часу вона не бачилася з сином і не цікавилася його долею, життям та здоровям. ОСОБА_5 живе разом з бабусею, ОСОБА_3, яка займається його вихованням та лікуванням.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ОСОБА_1 України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

З урахуванням зазначених обставин, інтересів дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у статті 7 СК України, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позов є законним та підлягає задоволенню. Так, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, визначивши їх у розмірі по 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі по стягненню аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з положеннями ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.

Окрім того, згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.180, 182, 184 СК України, ст.ст.57-60, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, починаючи стягувати з 31.08.2017 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. в дохід держави.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, без участі яких постановлено рішення, в той же строк з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.В.Сінєльнік