У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління», Київського національного університету технологій та дизайну про стягнення заробітної плати та інших платежів за невчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку матеріальної допомоги і відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 01 вересня 2005 року по 01 вересня 2015 року вона працювала у Державному вищому навчальному закладі «Міжгалузева академія управління» (далі - ДВНЗ «Міжгалузева академія управління») на посаді старшого викладача кафедри гуманітарних дисциплін.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 травня 2015 року № 547-р та наказу Міністерства освіти і науки України від 19 червня 2015 року № 661 припинено юридичну особу - ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» шляхом реорганізації (приєднання) його до Київського національного університету технологій та дизайну, як структурного підрозділу.

Наказом ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» від 01 вересня 2015 року № 54-к «Про звільнення працівників» її було звільнено з роботи на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач посилаючись на те, що у день її звільнення, 01 вересня 2015 року, ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» не здійснило з нею повного розрахунку, з урахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути з зазначеного відповідача або його правонаступника - Київського національного університету технологій та дизайну заборгованість по заробітній платі та інших платежів у розмірі 14 381 грн 08 коп., недоплачену суму надбавки за вислугу років за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 3 072 грн, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2010-2014 роки у розмірі 6 735 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 02 вересня 2015 року по 16 листопада 2016 року в сумі 59 729 грн 20 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1 745 грн 31 коп., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 4 134 грн, а також на відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі та інших платежів у розмірі 14 381 грн 08 коп., недоплачену суму надбавки за вислугу років за період з 01 вересня 2014 року по 31 серпня 2015 року у розмірі 3 072 грн, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2010-2014 роки у розмірі 6 735 грн, середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 02 вересня 2015 року по 16 листопада 2016 року в сумі 59 792 грн 20 коп., компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1 466 грн 06 коп., компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 4 134 грн, а також на відшкодування моральної шкоди 2 тис. грн.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Київського національного університету технологій та дизайну відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду, змінити рішення суду першої інстанції у частині відмови від позову та в частині стягнення компенсаційних виплат і середнього заробітку за весь час затримки за період з 02 вересня 2015 року по день прийняття рішення судом касаційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання усього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 працювала у ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» на посаді виконуючої обов'язки старшого викладача кафедри гуманітарних дисциплін з 01 вересня 2005 по 01 вересня 2015 року.

Відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» № 661 від 19 червня 2015 року було прийнято рішення про припинення діяльності ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» шляхом його реорганізації (приєднання) до Київського національного університету технологій і дизайну, як структурного підрозділу.

Згідно з підпунктом 2.1. пункту 2 наказу Міністерства освіти і науки України «Про реорганізацію Державного вищого навчального закладу «Міжгалузева академія управління» № 661 від 19 червня 2015 року, Київський національний університет технологій і дизайну є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов'язків припиненого ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з моменту внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України.

Відповідно до наказу № 16-ОС від 19 червня 2015 року відповідач повідомив позивача про заплановане вивільнення його із займаної посади після закінчення двомісячного терміну попередження, згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП.

Наказом ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» від 01 вересня 2015 року № 54-к «Про звільнення працівників» ОСОБА_4 звільнена з посади на підставі ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних-осіб підприємців від 19 жовтня 2016 року ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» з 29 липня 2015 року перебуває в процесі припинення та встановлено строк для заявлення кредиторами своїх вимог до 30 вересня 2015 року.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у м. Києві Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління ДФС у м. Києва № 476/к від 24 лютого 2016 року позивачу в І кварталі 2015 року було нараховано заробітну плату у розмірі 9 057 грн 44 коп., виплачено - 9 090 грн 87 коп.; у ІІ кварталі 2015 року нараховано 10 134 грн 35 коп., виплачено - 5 715 грн 23 коп.; у ІІІ кварталі 2015 року нараховано 9 167 грн 30 коп., виплачено - 5 391 грн 11 коп.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Київського національного університету технологій та дизайну про стягнення заробітної плати та інших платежів за невчасно виплачену заробітну плату, компенсацію за затримку розрахунку матеріальної допомоги та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно виходив із того, що позивачем не доведено порушення його прав зазначеним відповідачем, оскільки на час вирішення спору до Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій України не внесено відповідного запису, а відтак Київський національний університет технологій та дизайну не набув статусу правонаступника усіх майнових прав та обов'язків припиненої юридичної особи - ДВНЗ «Міжгалузева академія управління», яка має заборгованість перед позивачем по заробітній платі та іншим платежам.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що суди не виконали норми законодавства щодо правонаступництва та позбавили її права на виконання рішення про стягнення заборгованості належних їй сум при звільненні з правонаступника ДВНЗ «Міжгалузева академія управління» - Київського національного університету технологій та дизайну і інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вимога касаційної скарги про зміну рішення суду першої інстанції у частині стягнення компенсаційних виплат та середнього заробітку за весь час затримки за період з 02 вересня 2015 року по день прийняття рішення судом касаційної інстанції не може бути розглянута судом, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 335 ЦПК України касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Отже, судові рішення в оскаржуваній частині є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 лютого 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук