Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 листопада 2017 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю секретаря - Заіка А.В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, без виділу його часток в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною частковою власністю подружжя, без виділу його частки в натурі, вказуючи, що шлюб між ним та відповідачкою було укладено та зареєстровано 27.07.1996 року. Неповнолітніх дітей, які б народились у них в шлюбі з відповідачкою, немає. Під час шлюбу ними за спільні кошти, за договором купівлі-продажу частини будинку від 30.09.2002 року, було придбано майно, яке за законом є їхньою з відповідачкою спільною сумісною власністю, а саме 11/25 частини житлового будинку № 15 по вул. Криничанській в м. Вільногірську Дніпропетровської області із господарськими будівлями, які розташовані на земельній ділянці площею 395,0 кв.м. Однак, оскільки в договорі купівлі-продажу частки квартири було зазначено покупцем відповідачку, то і право власності на зазначену вище будівлю також було зареєстроване за нею особисто. Крім того, в зв'язку з тим, що у зазначеному вище будинку були різні власники, то рішенням виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області від 21.01.2008 року за № 13, зазначеній вище частині будинку, що зареєстрована за відповідачкою, була присвоєна поштова адреса: будинок № 15-а по вул. Криничанській в м. Вільногірську Дніпропетровської області. Оскільки між ним та відповідачкою жодних домовленостей щодо розміру часток кожного із них в спірному майні не було, а шлюбний договір між нами не укладався, вважає, що кожен з них має право власності на 1/2 частку в спірному житлі. Оскільки спірне житло розташоване в двоквартирному одноповерховому будинку, то з урахуванням конструктивних та технічних особливостей спірного житла, виділити кожному з них у власність 1/2 частину спірного майна в натурі є технічно та фізично неможливим, а тому доцільним та необхідним буде визнати за ним та відповідачкою право власності на 1/2 частку в спірному житлі за кожним, без виділу цієї частки кожному з них в натурі. Оскільки під час укладання зазначеного вище договору купівлі-продажу спірної будівлі, всі правовстановлюючі документи були виготовлені та складені на ім'я відповідачки, право власності на житло зареєстровано також одноособово на відповідачку, вона на сьогоднішній день безпідставно заперечує його право на 1/2 частку в спірному житлі, добровільно визнати за ним право на частку у спірній будівлі відмовляється, що й змушує його звертатися за захистом своїх прав та інтересів до суду з цим позовом, оскільки відповідачка в інший шлях вирішити цей спір на добровільних засадах не бажає.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, посилаючись на вищевказані обставини, просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, факт перебування позивача ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_3 з 27.07.1996 року у зареєстрованому шлюбі підтверджено копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-КИ № 295563 (а.с. 5).

30.09.2012 року згідно договору купівлі-продажу частини жилого будинку, що посвідчений ОСОБА_4, державним нотаріусом Вільногірської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 купила 11/25 частини жилого будинку А-І лампачевого, обкладеного цеглою, жилою площею 21,2 кв.м., розташованих на земельній ділянці площею 395,00 кв.м. що знаходиться у м.Вільногірську по вулиці Криничанська № 15 з господарчими будівлями: жилі кімнати 2-2, 2-3, 2-4, кухня 2-1, сіни а/1//1/2: літня кухня Б-1, ганок ап, сарай Б-2, вбиральня А-1, огорожа №1//1/2, № 4 ворота, №5 огорожа, № 6 хвіртка, № 8 огорожа /1/2, №9 огорода, І мощення, К водопровід.

Згідно рішення виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області № 13 від 21.01.2008 року, яке оглянуто в судовому засіданні, частині будинку у м.Вільногірську по вулиці Криничанська № 15, яка зареєстрована зо ОСОБА_3, присвоєна поштова адреса: будинок № 15-а по вул. Криничанській в м.Вільногірську Дніпропетровської області.

Згідно інформаційної довідки, виданої керівником КП «БТІ м.Вільногірська», станом на 31.12.2012 року, згідно даних КП «БТІ м.Вільногірська» на частину житлового будинку № 15-а по вул. Криничанській, що в м.Вільногірську Дніпропетровської області зареєстровано право приватної часткової власності на 11/25 частин за ОСОБА_3 (а.с. 6)

Згідно копії технічного паспорту на імя ОСОБА_3 від 01.06.2017 року індивідуальний житловий будинок № 15-а, розташований на земельній ділянці по вул. Криничанська м.Вільногірськ, який складається : А-1 житловий будинок, а-1 сіни, а/-1 прибудова, а//- ганок, Л-1 вбиральня, Б-1 гараж, В-1 альтанка, №1, №5, № 8 огорожа, № 2, № 6 хвіртка, № 4 ворота, К-водопровід, І мощення.(а.с. 8-12)

Згідно копії звіту про оцінку майна № 2079809_13082017_624 від 13.08.2017 року, дійсна вартість будинку № 15-а по вул. Криничанській в м. Вільногірську Дніпропетровськ становить 172242,00 грн. (а.с. 13-15)

Згідно ч.ч. 1, 4 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. п. 22, 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст.368 ЦК, відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути, зокрема, квартири, жилі й садові будинки.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 27.07.1996 року перебувають у шлюбі, під час якого ними було придбано у власність 11/25 частин жилого будинку, розташованого на земельній ділянці площею 395,00 кв.м., що знаходиться у м.Вільногірську по вулиці Криничанська № 15 «а» з господарчими будівлями, тому вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, однак право власності на вказане нерухоме майно зареєстровано за відповідачкою, частки майна дружини та чоловіка у вказаному майні є рівними, оскільки інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, відповідачкою позов визнано в повному обсязі, що не суперечить обставинам справи та закону, тому позов підлягає задоволенню, а за позивачем слід визнати право власності на ? частину спірного будинку з господарськими спорудами.

Судові витрати у справі у виді сплаченого судового збору віднести на рахунок позивача, згідно його заяви.

На підставі ст.ст. 60, 69-71 СК України, 325, 368, 370, 372 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 60, 79, 88, 174, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, без виділу його часток в натурі - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку лампачевого, обкладеного цеглою будинку А-1, загальною площею 45,3 кв. метри, житловою площею 21,2 кв. метри, розташованого на земельній ділянці площею 395,0 кв. метри за № 15-а по вул. Криничанській в м. Вільногірську Дніпропетровської області разом із господарськими будівлями, які складаються згідно даних технічного паспорту на садибу з: сіней а-1; прибудови а-1; ганку а"; вбиральні Л-1; гаражу Б-1; альтанки В-1; огорожі № 1, № 5, № 8; хвіртки № 2, 6; воріт № 4; водопроводу К; мощення І, залишивши за відповідачкою право власності на іншу 1/2 частку спірного майна, переліченого вище, без виділу часток в натурі кожному.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 14 листопада 2017 року.

Головуючий - суддя : підпис ОСОБА_5