Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 334/4148/17Головуючий у 1-й інстанції Баруліна Т.Є.
Пр. № 22-ц/778/3551/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

за участі секретаря Бєлової А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2017 року про повернення позовної заяви позивачу у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування районна адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила:

- позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 888,50 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону до повноліття дитини.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2017 року (а.с. 10) позов ОСОБА_2 повернуто позивачеві.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 14-15) просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с. 18), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.20).

У судове засідання 16 листопада 2017 року повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України (а.с.22-25) відповідач ОСОБА_3 та представник третьої особи - Органу опіки та піклування Районної адміністрація Запорізької міської ради по Дніпровському району не зявились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Відповідач про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістив.

Третя особа подала апеляційному суду заяву (а.с.28), в якій просила розглядати дану справу без участі її представника.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки у дане судове засідання відповідача та представника третьої особи і на підставі ст. 305 ч. 2 ЦПК України ухвалила заяву третьої особи задовольнити, розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх нез'явившихся осіб, які беруть участь у справі, за присутністю позивача ОСОБА_2 та представника останньої за договором адвоката (а.с.29-30) ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача та представника останньої, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивачеві у цій справі, керувався ст. ст. 115, 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України та виходив із того, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1 Шевченківський район м. Запоріжжя; відповідно до ст. 109 ч. 1 ЦПК України позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місця її перебування; звідси, вказана справа територіально не підсудна Ленінському районному суду м. Запоріжжя.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Дійсно в силу вимог ст. 115 ч.1 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання для належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачеві.

Відповідно до ст. 109 ч.1 ЦПК України позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місця її перебування.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 122 ч. 3 ЦПК України, встановивши, що відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому ЦПК України, вказана фізична особа ОСОБА_3, що не є субєктом підприємницької діяльності, звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (ОСОБА_3В.).

За змістом отриманої судом першої інстанції інформації (а.с. 9) відомості про реєстрацію/зняття з реєстраційного обліку по Запорізькій області відносно ОСОБА_3 відсутні.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1 Шевченківський район м. Запоріжжя, є припущенням, що недопустимо в силу вимог ст. 60 ч.4 ЦПК України.

В силу вимог ст. 122 ч 3. абз. 3 ЦПК України лише у разі, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 цього Кодексу.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції не отримав від відповідного органу реєстрації, яка б давала йому право застосовувати вимоги ст. 121 ч. 3 абз. п. 4 ЦПК України для повернення вищезазначеної позовної заяви позивачеві.

За змістом ст. 122 ч. 3 абз.5 ЦПК України у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Крім того, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що позивачем за вищезазначеним позовом заявлено не лише позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача відносно дитини (підсудність згідно із вимогами ст. 109 ч. 1 ЦПК України), а також - про стягнення аліментів (ст. 110 ч.1 ЦПК України - підсудність справ за вибором позивача).

За змістом ст. 110 ч.1 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Встановлено, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_2 згідно інформації (а.с.8) відповідного органу реєстрації, наданої суду першої інстанції на його запит, є: вул. Незалежної України б. 2-а кВ. 41 Дніпровський (раніше Ленінський) район м. Запоріжжя з 2015 року.

Суд першої інстанції при визначенні підсудності цієї справи мав враховувати всі заявлені позивачем позовні вимоги у цій справі.

Саме позивачеві належить право на вибір між кількома судами, яким згідно вимог ЦПК України (ст. 109 ч.1 та ст. 110 ч.1 ЦПК України) підсудна справа.

Разом із тим, вимоги апеляційної скарги позивача в частині направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі, оскільки провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача судом першої інстанції не було відкрито взагалі.

При вищевикладених обставинах, доводи позивача, як особи, яка подала апеляційну скаргу, лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у справі доказах, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також встановлено, що позивачем при подачі вищезазначеної апеляційної скарги понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 320,0 грн. (а.с. 13).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, повязаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 липня 2017 року у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_6ОСОБА_7