Справа № 357/1090/16-ц Головуючий у І інстанції Кошель Л. М.
Провадження № 22-ц/780/2781/17 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 4 31.07.2017
УХВАЛА

Іменем України

31 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Суханової Є.М.

Секретар - Бобко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, міського голови Дикого Геннадія Анатолійовича, комунального підприємства Київської обласної ради « Південне бюро технічної інвентаризації», треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, відділ державної реєстрації Управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, про визнання дій та рішень суб»єктів владних повноважень неправомірними, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У січні 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом.

Свої вимоги обгрунтовували тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_2.

ОСОБА_2 належить 21/100 частин цього будинку, а ОСОБА_4 29/100 частин, які вони набули у власність на підставі договорів дарування від матері ОСОБА_3, яка постійно проживає в цьому будинку.

Іншими співвласниками домоволодіння є треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

У 2004 році на земельній ділянці , закріпленій за домоволодінням, ОСОБА_6 самочинно, з порушенням будівельно-технічних норм, був встановлений металевий гараж без погодження із іншими співвласниками . Позивачі вказують, що у 2015 році під час розгляду в суді адміністративного позову ОСОБА_2 у справі № 357/13639/15-а вони дізналися про існування розпорядження виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 802 Р від 01.12.2004 «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників», яким ОСОБА_6 узаконено самочинно побудований металевий гараж розміром 3,68 х 6,14 м. В подальшому, рішенням Білоцерківського міськвиконкому № 13 від 26 січня 2005 року змінено частку ОСОБА_6 у праві власності на домоволодіння з 1/4 на 6/25, в розрахунок частки включено і вказаний металевий гараж. Позивачі стверджують, що спільними діями відповідачів відбулося неправомірне узаконення самочинно побудованого металевого гаража ОСОБА_6, що потягло за собою незаконний перерахунок часток співвласників та видачу ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на 6/25 частин домоволодіння АДРЕСА_2, натомість, будівля гаражу зведена з численними порушеннями будівельних норм і правил і не мала бути узаконена без згоди інших співвласників домоволодіння.

Позивачі неодноразово змінювали та уточнювали позовні вимоги, остаточно в заяві від 19 січня 2017 року ( том 2 а.с.125-134) просили суд визнати дії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області та міського голови при ухваленні п. 2.6. розділу ІІ Розпорядження виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 01 грудня 2004 року - незаконними;

визнати незаконним та скасувати п. 2.6. розділу ІІ розпорядження виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 802 Р від 01 грудня 2004 року «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників» в частині затвердження ОСОБА_6 розміру побудованого металевого гаража розміром 3,68 х 6,14 м ;

визнати дії КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» по включенню до складу частки ОСОБА_6 (квартира № 3) при проведенні перерахунку часток власників спільної будівлі для заміни правових документів в житловому будинку АДРЕСА_2 тимчасової споруди металевого гаража, яка не є добудовою чи прибудовою до будинку, включенню металевого гаражу самочинно збудованого ОСОБА_6 до складу об'єктів розташованих в домоволодінні під літерою «М» без примітки самочинний - неправомірними ;

визнати незаконним та скасувати п. 1.21 рішення № 13 виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 26 січня 2005 року № 13 «Про заміну величин часток в користуванні житловими будинками та належність домоволодінь власникам», яким оформлено право власності за ОСОБА_6 на 6/25 частин житлового будинку замість 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_2;

визнати недійсним та скасувати свідоцтво серії НОМЕР_1 про право власності на нерухоме майно, видане 19 лютого 2005 року Білоцерківським управлінням житлового господарства ОСОБА_6 на 6/25 часток у житловому будинку АДРЕСА_2, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на 6/25 часток у житловому будинку АДРЕСА_2 на підставі вказаного свідоцтва.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

10 березня 2017 року в задоволенні позову відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права , постановити нове рішення , яким задовольнити їх позов . У скарзі зазначали , що суд першої інстанції неповно з»ясував обставини , що мають значення для справи , висновки суду не відповідають обставинам справи ,апеляційну скаргу обґрунтовувала обставинами, які викладені у позові , просили призначити повторну будівельно-технічну експертизу , і поставити експертам ті самі запитання , що були в ухвалі суду першої інстанції від 11 жовтня 2016 року .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено , що станом на 2004 рік житловий будинок АДРЕСА_2 належав на праві спільної часткової власності :

- ОСОБА_9 - 3/16 частина

- ОСОБА_8 - 1/8 частина

- ОСОБА_3 - 1/2 частина / 1/8 ( т.2 а.с. 14 ) -

ОСОБА_6 - 1/4 частина ( т.2 а.с. 14 )

Самовільно побудовано :

- ОСОБА_3 - добудову до будинку «а-6», добудову до будинку «а-9», мансарду «мс»;

- ОСОБА_6 - гараж «М»

Встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 802 Р від 01 грудня 2004 року «Про впорядкування документів індивідуальних забудовників» затверджено розміри жилих та господарчих споруд на земельних ділянках домоволодінь :

- ОСОБА_3, АДРЕСА_1, прибудоване до будинку приміщення розміром 2.77х3.25 м для коридору і ванної кімнати, прибудову розміром 1,05х2,10 м для тамбура, літню мансарду розміром 2.34х5.74 м / том 2 а.с.15/

- ОСОБА_6, АДРЕСА_2, побудований металевий гараж розміром 3,68 х 6.14 м ( том 1 а.с.175- 194, том 2 а.с.12-17).

Судом також встановлено, що рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 482 від 23 грудня 2004 року ( том 2 а.с.16) в зв»язку з проведеними прибудовами Білоцерківське МБТІ зобов»язано внести зміни в правові документи ОСОБА_3- в зв»язку із зменшенням житлової площі приміщення 4-2 на 3.5 кв.м жила площа кв.4 стала 25,50 кв.м

По справі встановлено, що підставою для узаконення ОСОБА_6 самочинно збудованого металевого гаража та ухвалення п.2.6 розпорядження № 802 Р від 01 грудня 2004 року стало звернення ОСОБА_6 до управління містобудування та архітектури м. Біла Церква з відповідною заявою , анкетою та планом забудови ( т.1 а.с.174-177) , до яких було додано письмові згоди ОСОБА_10, ОСОБА_9 та ОСОБА_3 ( том 1 а.с. 178-180).

Суд встановив, що у грудні 2004 року всі співвласники домоволодіння АДРЕСА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ОСОБА_9 звернулися до Білоцерківського МБТІ із заявами про перерахунок їх часток, в яких кожен вказав, якими приміщеннями він користується ( тт 1 а.с. 51-55) . Такий розрахунок часток співвласників домоволодіння було проведено з метою заміни правоустановлюючих документів ( т. 1 а.с.56-60) При розрахунку часток було враховано всі приміщення, якими користуються співвласники, включаючи прибудови та мансарду ОСОБА_3 та гараж ОСОБА_6, що були узаконені розпорядженням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 802 Р від 01 грудня 2004 року .

На підставі подання Білоцерківського МБТІ, рішенням виконкому Білоцерківської міської ради № 13 від 26 січня 2005 року « Про зміну величин часток в користуванні житловими будинками та належність домоволодінь власникам» ( т. 1 а.с.192) оформлено право власності :

- за ОСОБА_9 на 21/100 частин житлового будинку замість 3/16 частин житлового будинку АДРЕСА_2 ;

- за ОСОБА_8 на 1/20 частин житлового будинку замість 1/8 частин житлового будинку АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_3 на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_2;

- за ОСОБА_6 на 6/25 частин житлового будинку замість 1/4 частин житлового будинку АДРЕСА_2 і всім співвласникам були видані свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 відчужила свою частку у праві власності на домоволодіння на користь дочок ОСОБА_2 та ОСОБА_4 :

- ОСОБА_4 29/100 частин ( т. 1 а.с.24-26) ;

- ОСОБА_2 21/100 частин( т. 1 а.с.29-30).

На даний час іншими співвласниками домоволодіння АДРЕСА_2 є ОСОБА_8 - 1/20 частин , ОСОБА_6 - 6/25 частин, ОСОБА_7 - 21/100 частин / (т. 1 а.с.38-39)

Згідно частиною 1 статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За статтею 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання / виготовлення, спорудження / майна.

Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову / прибудову/ без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова/ прибудова/ є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов»язковим і для особи, яка придбає згодом частку у праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Згідно ч.1 п. «б» ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: делеговані повноваження: надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Слід зазначити, що пунктом 9 ч.1 та ч.2 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (який був чинний на час прийняття оскаржуваного Розпорядження та виключений на підставі Закону № 509 - VI від 16.09.2008 р.) передбачалися функції виконавчих комітетів місцевих рад щодо надання дозволів на спорудження об'єктів містобудування незалежно від форм власності та дозволів щодо проведення проектування на будівництво, реконструкцію будинків і споруд, благоустрою території.

З урахуванням з»ясованих обставин, суд прийшов до вірного висновку, що визнання виконкомом Білоцерківської міської ради у грудні 2004 року за співвласником у праві спільної часткової власності на домоволодіння по АДРЕСА_2, ОСОБА_6 права на самочинно збудований металевий гараж було здійснено в межах повноважень органу місцевого самоврядування на час ухвалення вказаного розпорядження зі згоди інших співвласників спільного майна, в тому числі , і ОСОБА_3., яка не заперечувала івказаної обставини (т. 1 а.с.180) .

Посилання ОСОБА_3 на те , що вона на прохання ОСОБА_6 підписала чистий аркуш паперу, відповідно до ст.ст. 57-60ЦПК України , є безпідставними .

Твердження ОСОБА_3 що вона дізналася про узаконення гаража ОСОБА_6 лише у 2015 році, спростовуються наявними доказами , оскільки цим же розпорядженням виконком узаконив і самочинні прибудови самої ОСОБА_11.

Крім того ,з матеріалів справи видно , всі співвласники мали бажання перерахувати свої частки для встановлення порядку користування домоволодінням та подальшого відчуження , у зв»язку з цим звернулися до Білоцерківського МБТІ із відповідними заявами. Перерахунок часток було проведено з урахуванням фактичного користування приміщень домоволодіння всіма співвласниками з урахуванням їхніх заяв.

Рішення виконкому № 13 від 26 січня 2005 року стосувалося всіх співвласників домоволодіння, розмір їхніх часток було приведено у відповідність до правовстановлюючих документів та фактичного користування.

При цьому слід зазначити, що після перерахунку часток співвласників лише у ОСОБА_6 частка незначно зменшилася з 1/4 до 6/25, а не збільшилася , як стверджують позивачі , у ОСОБА_8 та ОСОБА_3 частки залишилися незмінними, у ОСОБА_9 дещо збільшилася.

Отже , рішенням виконкому № 13 від 26 січня 2005 року « Про зміну величин часток в користуванні житловими будинками та належність домоволодінь власникам» , фактично визнано частки у праві власності співвласників домоволодіння АДРЕСА_2, засвідчено їхню спільну домовленість про розмір цих часток та порядок користування спільним домоволодінням, який до цього документально визначено не було. Згода співвласників спільної часткової власності про розмір часток та порядок користування цим майном повністю узгоджується з приписами статей 357,358 ЦК України, а відтак будь-які підстави для визнання недійсним рішення відсутні.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 набули прав на домоволодіння вже після визначення часток співвласників та встановлення порядку користування будинком, а тому до них перейшли права на майно в тому обсязі, яке було у попереднього власника ОСОБА_3

Згідно висновку експерта № 1-24/11 від 24 листопада 2016 року металевий гараж, позначений в технічному паспорті на житловий будинок АДРЕСА_2 під літерою «М» не відповідає вимогам нормативної документації в галузі будівництва (в тому числі пожежним та містобудівним), а саме п. 3.25*, 3.25а* Таблиці 1 Додатку 3.1 ДБН 360-92* «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» в частині відсутності протипожежної відстані не менше 10 м від зовнішньої стіни гаражу по будівлі без віконних отворів (розташованої на суміжній садибній ділянці № 15) та в частині відстані від конструкції стіни гаражу до межі сусідньої земельної ділянки № 15 менше 1 м, відсутності організованого відведення атмосферних опадів з покрівлі гаражу / том 2 а.с.81-97/ Інших порушень експерт не знайшов, оскільки відповідно до Примітки 7 таблиці 1 Додатку 3.1. ДБН 360-92** * «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» мінімальні протипожежні розриви між будинками і господарськимим спорудами у межах однієї присадибної ділянки не нормуються .

Крім того , у висновку експерта вказується на порушення протипожежної відстані від гаражу ОСОБА_6 до суміжного домоволодіння і земельної ділянки - будинку АДРЕСА_3, власником якого є інша особа, а не позивачі по справі.

Судом встановлено , що на час узаконення спірного гаража в 2004 році земельна ділянка біля будинку АДРЕСА_2 перебувала в спільному користуванні всіх співвласників цього будинку, процес приватизації цієї земельної ділянки окремо кожним із співвласників розпочався у 2011 році ( т. 1 а.с. 27,33).

Як видно із матеріалів справи, позивачі просили у позові визнати дії та рішення суб»єктів владних повноважень неправомірними, а також визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане ОСОБА_6, однак відповідно до вимог ст. 33 ЦПК України будь-яких клопотань щодо заміни неналежного відповідача , або залучення в якості співвідповідача не заявляли , вимог до ОСОБА_6 не пред»являли , хоч скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно стосується її права.

З огляду на все вищенаведене, суд прийшов до вірного висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги , що співвпадають із доводами позову , не спростовують висновків суду першої інстанції, є безпідставними .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України ,колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні .

Керуючись ст. ст, 303,307,308 , 313 -316, 319 ЦПК України . колегія суддів ,-

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді