Справа № 462/6840/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

за участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 52138,083 грн. заборгованості за кредитним договором №226-4.4 від 05.08.2005 року. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 05.08.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №226-4.4, відповідно до якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 106582,50 грн., а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі до 05.08.2011 року, сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 15% річних. Однак, відповідач належним чином умов договору не виконує і станом на 31.08.2016 року має заборгованість в сумі 121481,73 грн., з яких 26069,04 грн. заборгованість по відсотках та 95412,69 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом, при цьому, оскільки сума нарахованої пені за неналежне виконання умов договору перевищує розмір заборгованості за користування кредитом, позивач зменшив розмір заявлених вимог по пені до суми заборгованості по відсотках за користування кредитом, а від так просить стягнути заборгованість по пені в розмірі 26069,04 грн.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, який представив заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомленим про час, день та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 05.08.2005 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого виступає ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №226-4.4, відповідно до якого банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 106582,50 грн., а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі до 05.08.2011 року, сплачувати проценти за користування кредитом за ставкою 15% річних (а.с.17-21).

Пунктом 4.1-4.3 кредитного договору передбачено, що позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, за процентною ставкою 15% річних. нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів на позичковий рахунок. Позичальнику сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця. У зазначений строк сплачуються проценти, нараховані за попередній календарний місяць. Проценти сплачуються шляхом зарахування відповідної суми на рахунок погашення процентів №5980.

Пунктом 6.1 передбачено, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником термінів платежів, передбачених п.п.3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 кредитного договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч 3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено, та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.14-16), що ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 31.08.2016 року має заборгованість в сумі 121481,73 грн., з яких 26069,04 грн. заборгованість по відсотках та 95412,69 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсотках за користування кредитом, при цьому, оскільки сума нарахованої пені за неналежне виконання умов договору перевищує розмір заборгованості за користування кредитом, позивач зменшив розмір заявлених вимог по пені до суми заборгованості по відсотках за користування кредитом, а від так просить стягнути заборгованість по пені в розмірі 26069,04 грн.

В розрахунку, наданому банком враховано, що 16.10.2014 року Залізничним районним судом м.Львова видано судовий наказ за заявою ТОВ «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення із ОСОБА_1 205868,33 грн. заборгованості (а.с.27).

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 05.08.2005 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору, позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що ОСОБА_1 в добровільному порядку взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості за кредитним договором від 05.08.2005 року.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1378 грн. судових витрат, сплачених позивачем (а.с.4).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 549, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (рахунок отримувача:1026, МФО банку отримувача (код банку: 300001, банк отримувача: НБ України, код за ) 52138,08 грн. заборгованості за кредитним договором №226-4.4 від 05.08.2005 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (рахунок отримувача:1026, МФО банку отримувача (код банку: 300001, банк отримувача: НБ України, код за ) 1378 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний