Номер провадження: 22-ц/785/5629/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Комлевої О.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Ліснік Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 19 травня2017 року,

встановила:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2006 року померла мати позивача ОСОБА_5, яка проживала за адресою: в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 1,85 гектарів на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області. Позивач був єдиною дитиною спадкодавця, тому після смерті матері до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини не звертався, оскільки вважав, що до нотаріуса звертатись не потрібно. Коли позивач звернувся з приводу оренди земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру, йому повідомили, що земельну ділянку потрібно переоформити у нотаріуса.

13.04.2017 року державний нотаріус листом розяснив позивачу, що ним пропущено встановлений законом строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та рекомендував йому звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким визначити для ОСОБА_2 додатковий строк у три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його матері ОСОБА_6, яка померла 17 липня 2006 року в с. Приморське Кілійського району Одеської області.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 19 травня2017 року в позові ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином. Від представника апелянта надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Справа розглянута апеляційним судом на підставі ч. 2 ст. 197 та ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 060901, виданого Виконкомом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис №33, - ОСОБА_6 померла 17.07.2006 року в селі Приморське Кілійського району Одеської області (а.с. 5).

Згідно свідоцтва про народження серії ЯЛ №092410, виданого 05.10.1957 року Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис №38, батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 записано ОСОБА_7 та ОСОБА_6 (а.с. 6).

З довідки, виданої виконкомом Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області 19.04.2017 року за №133, вбачається, що ОСОБА_2 дійсно проводив поховання своєї матері ОСОБА_6, яка померла 17.07.2006 року та був єдиним сином (а.с. 9).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №054236, виданого 30.12.2003 року Кілійською РДА, ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 1,85 гектарів, розташована на території Приморської сільської ради Кілійського району Одеської області цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10).

Як вбачається з листа за підписом завідувача Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 13.04.2017 року №599/01-16, яка тимчасово виконує обовязки Кілійської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_3, яка діє від імені ОСОБА_2 повідомлено, що ним пропущено визначений законодавством України строк для прийняття спадщини після померлої 17 липня 2006 року ОСОБА_6, в звязку з чим рекомендовано звернутись до суду за захистом його прав (а.с. 4).

Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважним. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 розяснено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

При цьому юридична неграмотність та необізнаність спадкоємця про правила ст. ст. 1268-1269 ЦК такими причинами вважатись не можуть, оскільки відповідні положення законодавства щодо прийняття спадщини є належними чином оприлюдненими, тобто такими, що доведенні до відома населення в порядку, встановленому законом, що узгоджується з положеннями ст. 57 конституції України.

Згідно ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з розясненнями, викладеними в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Наявність чи відсутність наведених обставин та можливість встановлення відповідних фактів суд вирішує відповідно до положень ст. ст. 10, 11, 27, 57-60 ЦПК України, за якими сторони при вирішенні справи зобовязані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підстави їх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлене, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови позивачу у задоволенні позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги про порушення прав апелянта є необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кілійського районного суду Одеської області від 19 травня2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_8

ОСОБА_9