Справа № 184/1222/17
Номер провадження 2-о/184/46/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2017м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Гаєвого О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Поліщук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту народження, -

В С Т А Н О В И В:

03.08.2017 року заявник звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з заявою про встановлення факту народження. В обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року в Ялтинському пологовому будинку м. Ялта АР Крим його дружина - ОСОБА_2, народила доньку - ОСОБА_3. 02.08.2017 року заявник звернувся до Покровського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Дніпропетровській області з метою отримання свідоцтва про народження дитини, однак посилаючись на невідповідність медичного документу формі, визначеній наказом МОЗ № 545 від 08.08.2006 року, у державній реєстрації народження йому було відмовлено.

Враховуючи викладене заявник не має можливості отримати свідоцтво про народження дитини в органах РАЦС, а тому змушений звернутися до суду з вказаною заявою та просить суд встановити факт народження у заявника та його дружини та зареєструвати заявника батьком, а його дружину матір'ю доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Ялта, АРК.

Сторони в судове засідання не з'явились, та відповідно до ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінив їх в сукупності, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Законом України від 04.02.2016 р. № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», що набув чинності 21.02.2016 року, Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Статтею 257-1 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, заявник та його дружина ОСОБА_2 є громадянами України та мають відповідний документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а саме паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 та НОМЕР_2

ІНФОРМАЦІЯ_5 року в Ялтинському пологовому будинку м. Ялта АР Крим дружина заявника - ОСОБА_2, народила доньку - ОСОБА_3, що підтверджується медичним свідоцтвом про народження серія 35 № 022676, виданим Ялтинським пологовим будинком від 26.07.2017 року.

З метою проведення державної реєстрації народження заявник звернувся до Покровського МВ ДРАЦС ГУЮ у Дніпропетровській області на що йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації посилаючись на те, що медичне свідоцтво про народження серія 35 № 022676 від 26.07.2017 року, видане державною бюджетною установою охорони здоров'я Республіки Крим "Ялтинський пологовий будинок", не відповідає формі, визначеній наказом МОЗ України "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті" № 545 від 08.08.2006 року.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 3 цього ж Закону закріплено, що тимчасово окупованою територією України є Автономна Республіка Крим та м. Севастополь.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 Закону - Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 21 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" передбачено, що у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України.

Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження особи в певний час на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Зокрема, належними відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; допустимими за змістом частини першої ст. 59 ЦПК України є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Даючи оцінку допустимості таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, слід керуватися положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, "Loizidou v. Turkey", "Cyprus v. Turkey"), а також Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia", "Ilascu and Others v. Moldova and Russia"), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду повинно ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного з'ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Згідно ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження.

Згідно глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5, підставою для державної реєстрації народження дитини є:

а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9;

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше.

в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024, у разі мертвонародження.

У разі подання до органу державної реєстрації актів цивільного стану дубліката медичного свідоцтва про народження державна реєстрація народження здійснюється після перевірки за даними, вказаними в цьому документі, факту проведення державної реєстрації народження за місцем народження дитини, за місцем проживання батьків дитини на момент її народження.

Таким чином, враховуючи практику ЕСПЛ суд бере до уваги медичне свідоцтво про народження серія 35 № 022676, видане Ялтинським пологовим будинком від 26.07.2017 року, зазначаючи, що для проведення державної реєстрації на території України є об'єктивні перешкоди, з метою захисту прав і свобод громадян України та приходить до висновку про необхідність встановлення факту народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у м. Ялта АРК.

Щодо вимоги зареєструвати заявника та його дружини батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 суд виходить з наступного.

17.09.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис № 199, що в свою чергу підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3. Внаслідок вказаних дій прізвище дружини - "ОСОБА_5" будо змінено на "ОСОБА_5". На час розгляду справи зазначений шлюб розірвано не було.

Відповідно до ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини.

Таким чином враховуючи викладене суд вважає, що заявлені вимоги щодо реєстрації заявника та його дружини батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України легітимне та легальне свідоцтво про народження дитини.

Крім того згідно абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 58-61, 208-209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Покровський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про встановлення факту народження - задовольнити.

Встановити факт народження у ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Ялта Автономної Республіки Крим.

Матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м. Ялта Автономної Республіки Крим, зареєструвати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянку України, паспорт серія НОМЕР_4, а батьком - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серія НОМЕР_5.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення видати особам, які брали участь у справі, негайно після проголошення такого рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду О. В. Гаєвий