1Справа № 335/7483/17 2-з/335/75/2017
У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Бойка О.Ю. при секретарі Гончаренко М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України», ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Арматура України», ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 22.06.2017 року відкрито провадження по даній справі.

Позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 03022, АДРЕСА_1 та тимчасового обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії ВА № 242912, виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 28.05.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 03022, АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України. В обгрунтування заяви позивач зазначив, що розраховувати на добровільне виконання ОСОБА_2 своїх зобовязань за договором позики не можливо, оскільки неодноразові письмові та усні вимоги позивача відносно сплати боргу в добровільному порядку, останній залишає без відповіді та вжиття будь-яких дій, направлених на виконання своїх зобовязань та повернення позивачу грошових коштів, також позивач припускає, що з урахуванням того, що суми заборгованості за договором позики є дуже великою, відповідач може здійснити відчуження належного йому майна, також ОСОБА_2 може виїхати на територію України, які непідконтрольні українській владі (окуповані Російською Федерацією), а саме до м. Донецьк звідки він родом, де мешкають його рідні та де він у спільній частковій власності має квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, за таких обставин не вжиття заходів забезпечення позову на думку позивача зробить неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заяву про забезпечення позову підтримав, додатково надав відомості про майно ОСОБА_2, що перебуває у його власності.

Ретельно дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, у тому числі доцільності вирішення питання про забезпечення позову у запропонований позивачем спосіб, заслухавши думку представника позивача, суд приходить висновку про часткове задоволення вимог, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд дійшов висновку про доцільність забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 03022, АДРЕСА_1, оскільки дійсно може існувати загроза відчуження належного відповідачу майна, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 призведе до неможливості виконання рішення. В судовому засіданні представником позивача надано докази вартості майна, що належить ОСОБА_2, які є співмірними із заявленими позовними вимогами у розмірі 4 881 525, 00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЦПК України, у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Однак ст.152 ЦПК України такого забезпечення , як тимчасове обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

На думку суду обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України порушить його право вільно залишати територію України відповідно до ст.33 Конституції України, яке може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

У п.7 постанови № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснив, що заява про забезпечення позову у спорах, що виникають із кредитних правовідносин, шляхом заборони виїзду відповідача за межі України не може бути задоволена, оскільки згідно з ч.1 ст.151 ЦПК суд вживає лише ті заходи забезпечення позову, які передбачені цим Кодексом. Заборона виїзду відповідача за межі України не може належати і до інших видів забезпечення позову (частина друга ст.152 ЦПК), оскільки відповідно до ст.33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України суд приходить до висновку про відмову в забезпеченні позову в частині тимчасового обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, паспорт серії ВА № 242912, виданий Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 28.05.1996 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 03022, АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення задовольнити частково.

Накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: 03022, АДРЕСА_1.

В частині тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,- відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Апеляційного суду Запорізької області подається протягом пяти днів з дня її проголошення через Тисменицький районний суд. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_4