АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 686/1999/17
Провадження № 22-ц/792/1156/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

з участю апелянта, представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню і газифікації «Хмельницькгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Хмельницькгаззбут» про визнання недійсним акта про порушення, зобов'язання до вчинення дій, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В січні 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідачів, вказував, що 22.09.2016 року ПАТ "Хмельницькгаз" було заплановано здійснити монтаж загальнобудинкового лічильника газу на житловий будинок АДРЕСА_3, але у зв'язку з недопуском мешканцями будинку до місця встановлення лічильника, у відповідності до пункту 2,2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем (ГРС), уповноваженими працівниками ПАТ "Хмельницькгаз" був складений акт №129 про порушення - відмову від встановлення лічильника, в якому зазначено, що місцем порушення є квартира позивача. Проте представники ПАТ "Хмельницькгаз" не зверталися до нього з пропозицією встановлення газового лічильника, відповідно і жодних дій, які б перешкоджали увійти в його квартиру, він не чинив.

ТОВ "Хмельницькгаззбут" на підставі акту від 22.09.2016 року ПАТ "Хмельницькгаз" змінив для позивача встановлений режим нарахування об'ємів (обсягів) газу неправомірно, посилаючись на п. 6 гл. З розд. XI Кодексу ГРС та з жовтня 2016 року надсилає рахунки по граничним нормам споживання газу - 9,8 м. куб. на одну особу в місяць. Позивач є учасником бойових дій - інвалідом війни, згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" для нього встановлена 100% знижка оплати за користування комунальними послугами (газом) за нормами 4,4 м. куб. на людину в місяць.

Тому позивач просив визнати недійсним акт ПАТ "Хмельницькгаз" про порушення №129 від 22.09.2016 року та зобов'язати відповідача за свій рахунок встановити газовий лічильник у його квартирі до 01.01.2018 року; зобов'язати ТОВ "Хмельницькгаззбут" здійснити перерахунок об'ємів природного газу за жовтень-грудень 2016 року та січень 2017 року в обсязі 4,4 куб. м. на одного мешканця квартири, а також повернути кошти за неправомірні попередні нарахування.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на те, що ні він, ні його дружина від встановлення індивідуального лічильника у квартиру не відмовлялися, акт про відмову складався у їх відсутності. Судом не враховано, що його згоди як побутового споживача на установку загальнобудинкового лічильника не вимагається, за Кодексом ГРС це є відповідальністю балансоутримувача. Суд не врахував, що в разі невстановлення лічильника з вини газовиків, облік газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабміном, тобто, 4,4 куб.м. і помилково вважав правильним нарахування йому плати за граничними нормами споживання.

В засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник відповідачів просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та його дружина постійно проживають у АДРЕСА_1 та є споживачами природного газу виключно для приготування їжі.

Особовий рахунок № НОМЕР_1, по якому здійснюються операції по нарахуванню та оплаті за споживання природного газу за адресою АДРЕСА_1, відкрито на ОСОБА_1, з ним же укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій - інваліда війни.

22.09.2016 року ініціативна група мешканців багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 не допустила представників ПАТ «Хмельницькгаз» до виконання робіт по встановленню загальнобудинкового лічильника, про що представники ПАТ «Хмельницькгаз» склали акт № 679 про встановлення порушення, передбаченого абз. 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем - недопуск (відмова) від встановлення лічильника за рахунок оператора ГРМ (ПАТ «Хмельницькгаз»), а також акт про порушення № 129 від 22.09.2016 року, складений щодо мешканців квартири АДРЕСА_2.

03.10.2016 року комісія ПАТ «Хмельницькгаз» розглянула вказаний акт № 679 від 22.09.2016 року по багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 та встановила факт порушення абз. 7 пункту 3 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем.

У зв'язку з цим ПАТ «Хмельницькгаз» з жовтня по грудень 2016 року та за січень 2017 року нараховано ОСОБА_1 плату за спожитий газ за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними додатком 10 до Кодексу газорозподільних систем - з розрахунку 9,8 куб.м на одну особу на місяць.

Наведені обставини не заперечуються сторонами і підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що оскарження акта про порушення є неналежним способом захисту, водночас законом не встановлено обов'язку ПАТ «Хмельницькгаз» щодо невідкладного безоплатного встановлення індивідуального газового лічильника у квартирі позивача, а нарахування позивачу плати за користування природним газом за граничними нормами споживання відповідає нормам Кодексу газорозподільних систем.

Так, згідно з пунктом 10 глави 2 Розділу Х Кодексу газорозподільних систем встановлення лічильників газу побутовим споживачам визначаються Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 цього Закону суб'єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов'язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема, тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року.

Фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: - коштів суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; - коштів відповідного бюджету; - інших джерел, не заборонених законодавством (ч.1 ст. 3 Закону).

Пунктом 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем передбачено можливість встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання. Можливість встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок передбачено і пунктом 4 Тимчасового Положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 р. N 620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. N 46).

За цим Положенням ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок, групу багатоквартирних будинків, групу споживачів можуть як власник (власники) такого будинку (таких будинків) (квартир), так і оператор газорозподільної системи. Встановлення будинкового вузла обліку здійснюється згідно з Кодексом газорозподільних систем.

Встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Отже, відповідач вправі встановити загальнобудинковий лічильник газу і закон не покладає на нього обов'язок безоплатно встановити індивідуальний газовий лічильник у квартирі позивача.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зобов'язання відповідача встановити індивідуальний газовий лічильник у квартирі позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цій же статті, лічильників газу з вини суб'єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету міністрів України № 203 від 23.03.2016 р. "Про норми споживання природного газу населенням в разі відсутності газових лічильників" дійсно визначено норму споживання газу в розмірі 4,4 м. куб. на особу в місяць.

Разом з тим, ця норма споживання газу застосовується лише за наявної вини суб'єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу на відповідній території у невстановленні населенню лічильників газу у визначені законом строки.

Судом обґрунтовано встановлено відсутність вини відповідача ПАТ «Хмельницькгаз» у невстановленні загальнобудинкового лічильника газу, відтак посилання апелянта на необхідність застосування норми споживання газу в розмірі 4,4 м. куб. на особу не ґрунтується на нормах матеріального права і є безпідставним.

Згідно з Кодексом газорозподільних систем ( абзац 7 пункту 3 глави 4 розділу ІХ) якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу (індивідуальним або загальнобудинковим), відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу XI цього Кодексу), фактичний об'єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу (алокація) по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Додаток 10 до Кодексу газорозподільних систем встановлює граничні норми споживання природного газу населенням: плита газова за наявності централізованого гарячого водопостачання - 9,8 м куб. людино-місяць.

Отже, відповідачем обґрунтовано проведено нарахування позивачу у період з жовтня 2016 року по січень 2017 року за граничними об'ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до Кодексу газорозподільних систем, у зв'язку з відмовою мешканців будинку від встановлення загальнобудинкового приладу обліку за рахунок оператора ГРМ.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно

Суддя Апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуюча у першій інстанції: Логінова С.М. Провадження № 22-ц/792/1156/17

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 59