№263/3993/17
№2/263/1244/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М УК Р А Ї Н И
03 серпня 2017 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дітьми батьком, який проживає окремо від них. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 18.02.2005 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу в них народилась донька - ОСОБА_3, 15.12.2010р.н., та син - ОСОБА_4, 29.10.2006р.н. Приблизно з 15.11.2014 року відповідачка разом з дітьми переїхала жити окремо за адресою: м.Маріуполь, вул.Артема, 146-4. Починаючи з цього часу, ОСОБА_2 чинить перешкоди щодо його права приймати участь у вихованні дітей, тривалий час не називала адресу фактичного проживання, через що позивач не міг бачити дітей. Навіть коли позивач дізнався адресу мешкання відповідачки та дітей, остання не надавала йому можливості приймати участі в їх вихованні. Після чисельних марних спроб вирішити це питання мирним шляхом, позивач прийняв рішення звернутися із заявою до Служби у справах дітей для вирішення спору в порядку ст. 158 СК України. Коли ОСОБА_2 дізналася про порушення органом опіки та піклування провадження за його заявою, вона звернулася до позивача з проханням відкликати заяву про визначення способів участі у вихованні дитини та пообіцяла не чинити перешкоди, забезпечити вільні умови для виховання дітей. Погодившись на дану пропозицію, позивач звернувся до Служби у справах дітей та попросив припинити розгляд порушеної за його заявою справи. 27.09.2015р. відповідачка залишила місце останнього проживання та зникла з дітьми у невідомому напрямку. Починаючи з цього часу і дотепер позивач жодного разу не бачив дітей. Крім того, ОСОБА_2 періодично вимагає в позивача надати дозвіл на вивіз дітей за кордон в іншу країну, погрожуючи тим, що у разі його ненадання він їх взагалі не побачить. У звязку з вищевикладеним позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою та сином, встановити способи участі ОСОБА_1 у вихованні доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_1 Позивач просить визначити наступні способи участі ОСОБА_1В, в вихованні доньки та сина:
- побачення три дні на тиждень: два дні у будні та один у вихідний день за місцем навчання дітей або за місцем їх проживання, перебування;
- спільний відпочинок: першу половину літніх канікул донька та син проводять з батьком;
- необмежене спілкування з донькою та сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми;
- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з донькою та сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком;
- в день побачення позивача з донькою або сином, він має право забирати доньку або сина з дому/школи особисто.
- зобов'язати відповідачку за 2 дні до дня зустрічі батька з дітьми, надати останньому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити письмово про це на наступний день з дня настання таких обставин.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Суду пояснив, що йому відомо, що відповідачка разом з дітьми не виїжджала за межі України, оскільки в січні 2017р. зверталася до нього з вимогою про надання дозволу для виїзду дітей за кордон, повідомляла, що в разі відмову в наданні такого дозволу він взагалі ніколи не побачить своїх дітей. Йому відомо, що відповідачка оформляла пропуск для виїзду на територію, яка тимчасово не підконтрольна владі України, в листопаді 2016р., в тому ж році його друзі бачили її з сином на території Харківської області. Позивач страждає від того, що не бачить своїх дітей, не має можливості з ними спілкуватися, чим порушуються його законні права.
В подальшому позивач надав суду заяву з проханням закінчити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення.
Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та у встановленому законом порядку.
Представник Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради надав клопотання на адресу суду з проханням справи розглядати без участі представника, зазначив, що наразі надати суду висновок щодо розвязання даного спору, у звязку з відсутністю даних про місце мешкання та перебування матері та дітей.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Так, згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 08 вересня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.13).
Згідно зі свідоцтвом про народження від 11 січня 2011 року серії 1-НО №366248 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.12).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 10.05.2017 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, за місцем мешкання ОСОБА_1 за адресою: м.Маріуполь, бул.Шевченка, 93-97, зазначено, що у квартирі зроблений ремонт та створені усі умови для перебування дітей (а.с.31).
Згідно з довідкою від 04.05.2017 року №3963/1938, виданою ПрАТ «ММК ім.Ілліча» ОСОБА_1, вбачається, що з заробітної плати ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа №263/6439/14 від 07.10.2014 року, виданого на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя здійснюється утримання аліментів на користь ОСОБА_2 в розмірі 33 % на утримання дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2. Утримання аліментів здійснюється з 01.10.2014 року по теперішній час (а.с.35).
Згідно з наданими характеристиками на імя ОСОБА_1, останній характеризується позитивно, спритними напоями не зловживає, сварок у побуті не допускає (а.с.37,45).
Згідно з довідкою, виданою Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби вбачається, що ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 24.09.2015 року перетинали пункт пропуску Гнутове (а.с.51).
Частиною 3 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Відповідно до ст.142 СК України діти мають рівні права та обовязки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.
В силу положень ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитини, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно зі ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Вирішуючи справу по суті суд виходить з того, що у даному випадку не вирішується питання про місце проживання дитини з одним із батьків. Спір виник з приводу участі батька у вихованні дитини, встановленні графіку їх зустрічей та можливості спільного відпочинку. Проживання дитини з матір'ю не оспорюється.
Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача законні та обґрунтовані, оскільки відповідачка не може створювати перешкоди позивачу у вихованні та спілкуванні з дітьми, а тому суд вважає за можливе позов задовольнити частково, за винятком вимог про те, що, у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з донькою та сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні діти проводять з батьком, оскільки такі вимоги є неконкретними та незрозумілими.
Крім того, виходячи з принципу рівності прав та обовязків матері та батька щодо дитини, передбаченого ст. 141 СК України, суд вважає за доцільне визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дітьми шляхом спільного відпочинку у літній період протягом місяця, а не в тому вигляді, як про це просить позивач, - першу половину літніх канікул донька та син проводять з батьком, оскільки такі вимоги також є неконкретними, а діти постійно проживають з матірю.
Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 20, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд , -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Визначити наступні способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - особисте спілкування:
- побачення три дні на тиждень: два дні у будні та один у вихідний день за місцем навчання дітей або за місцем їх проживання, перебування;
- необмежене спілкування ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дітьми;
- в день побачення ОСОБА_4 з донькою або сином, він має право забирати доньку або сина з дому/школи особисто;
Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 шляхом спільного відпочинку у літній період протягом місяця.
Зобов'язати ОСОБА_2 за два дні до дня зустрічі ОСОБА_4 з дітьми, надати останньому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити письмово про це на наступний день з дня настання таких обставин.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 640,00 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути подана в перебігу десяти днів з моменту отримання копії рішення.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Томілін