Провадження №22-ц/772/3090/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач :Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 рокуСправа № 127/10573/17м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Голоти Л.О.,

суддів: Міхасішин І.В., Рибчинського В.П.,

за участю секретаря судового засідання Топольська В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2017 року, ухвалене об 11 год. 55 хв. суддею Антонюк В.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Позов обґрунтував тим, що 18.11.1995 року між ним та ОСОБА_3, було укладено шлюб. За час спільного проживання у сторін народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, починаючи з 2009 року, подружні стосунки між сторонами припинилися, а з вересня 2011 року, позивач працює та фактично проживає в м. Київ, в гуртожитку ПрАТ «Трест Київміськбуд-2», який розташований по АДРЕСА_1.

За рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2016 року шлюб між сторонами розірвано, актовий запис №3165.

Починаючи з 01.08.2016 року, донька проживає разом із позивачем у гуртожитку ПрАТ «Трест Київміськбуд-2», та навчається у Київському національному лінгвістичному університеті на денній формі навчання на умовах платності, стипендію не отримує, знаходиться на повному забезпеченні та утриманні позивача.

10.08.2016 року та 24.01.2017 року позивачем сплачено 20860 грн. за перший рік навчання доньки у Київському національному лінгвістичному університеті, а 16.05.2017 року ще 10430 грн. - за перший семестр другого року навчання доньки в університеті.

Крім того, шляхом відрахування із заробітної плати, позивачем сплачено 10162 грн. 15 коп. за його з донькою проживання у гуртожитку.

Відповідач добровільно нести додаткові витрати на доньку не бажає.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 141, 185 СК України, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідача на його користь, в якості додаткових витрат, половину вартості витрат, понесених ним на навчання та проживання в гуртожитку доньки ОСОБА_4 що становить 18185 грн. 55 коп., з яких 15645 грн. становить ? частина вартості освітньої послуги денної форми навчання у Київському національному лінгвістичному університеті за перший рік навчання у 2016/2017 н.р. та другий рік навчання у 2017/2018 н.р. (І семестр 2017/2018 н.р.); 2540 грн. становить ? частина вартості оплати за проживання в гуртожитку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2017 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в частині стягнення додаткових витрат на дитину в частині стягнення із відповідача 2540,55 грн., що становить ? частину вартості оплати за проживання в гуртожитку доньки залишено без розгляду.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2017 року позов задоволено.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 15 645 грн., що становить 1/2 частину вартості освітньої послуги денної форми навчання в Київському національному лінгвістичному університеті за перший рік навчання у 2016/2017 навчальний рік (І - ІІ семестр) та другий рік навчання у 2017/2018 навчальний рік (І семестр) та судовий збір в розмірі 640 грн.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, ОСОБА_3 у жовтні 2017 року подала заяву про перегляд заочного рішення суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2017 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2017 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового процесу, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

У справі встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 18.11.1995 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 3164.

За час перебування в шлюбі у сторін по справі народилась донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1.

12.08.2016 року між Київським національним лінгвістичним університетом та ОСОБА_2 укладено договір № 63118-0156 про надання освітніх послуг, а саме про підготовку бакалавра філології студена ОСОБА_4 згідно п.5.2 якого вартість освітньої послуги за весь термін навчання в навчальному закладі становить 83440 гривень, вартість освітньої послуги за рік навчання, становить 20860 грн.

Позивачем протягом 10 серпня 2016 року та 24 січня 2017 року сплачено 20860 грн. за перший рік навчання доньки.

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції позивачем 16.05.2017 року сплачено ще 10430 грн. за перший семестр другого року навчання доньки ОСОБА_4.

Загальний розмір витрат понесених позивачем за навчання доньки ОСОБА_3 в Київському національному лінгвістичному університеті, становить 31290 грн..

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено позовні вимоги, оскільки із прийняттям доньки сторін на навчання до університету виникли додаткові витрати, що полягають в оплаті цього навчання, ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (її навчання), на час сплати грошових коштів за навчання за 2016/2017 навчальний рік та за перший семестр 2017/2018 навчального року, в загальному розмірі 31290,00 грн., донька сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не досягла повноліття, а тому наявні правові підстави для задоволення позову.

Переглядаючи справу за наявними в ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду першої інстанції.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення із відповідача на його користь додаткових витрат понесених ним на навчання ОСОБА_4, що становить 15645 грн. ? частина вартості освітньої послуги денної форми навчання у Київському національному лінгвістичному університеті за перший рік навчання у 2016/2017 н.р. та другий рік навчання у 2017/2018 н.р. (І семестр 2017/2018 н.р.).

Позивачем відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України, редакції чинній на момент ухвалення заочного рішення, доведено розмір фактично зазнаних додаткових витрат на навчання доньки ОСОБА_4.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що нею вже витрачено кошти на придбання для доньки предметів одягу та побуту за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 23521 грн., не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції, адже свідчать про фінансову можливість відповідачки надавати допомогу своїй дочці, та не доводять того факту, що дані витрати були пов»язанні з розвитком здібностей дитини.

Необґрунтованими колегія суддів вважає також доводи апеляційної скарги про те, відповідач особисто взяв на себе зобов'язання оплатити навчання доньки в університеті, так як зазначені доводи не підтверджуються належними доказами, а згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було взято до уваги те, що частина коштів стягнута за навчання доньки у І семестрі 2017-2018 навчального року, тобто за період навчання доньки, після досягнення нею повноліття, чим допущено порушення норм матеріального права та не застосовано положення ст. 199 СК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на час сплати 16.05.2017 року грошових коштів за перший семестр 2017/2018 навчального року донька сторін ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не досягла повноліття, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Крім цього, зі справи слідує, що з даним позовом позивач звернувся у суду 19.05.2017 року, тобто коли їхня з відповідачкою дочка була неповнолітньою.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що договір № 63118-0156 про надання освітніх послуг був укладений 12.08.2016 року та відповідач знала про те, що її донька навчається в університеті (а.с. 59).

Колегією суддів також враховує, що відповідачкою не наведено в апеляційній скарзі достатність підстав, які свідчили про наявність обставин, які б могли бути визнані істотними для вирішення спору про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, судова колегія вважає, що зазначені в апеляційній скарзі доводи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п. п. 8, 9 розділу ХІІІ Перехідних положень, ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2017 року у даній справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Підпис Л. О. Голота

Судді: Підпис І. М. Міхасішин

Підпис В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом

Головуючий Л. О. Голота