Справа № 476/72/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Заблоцькій М.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Єланецького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом в якому вказував, що 25 лютого 2005 року малолітній ОСОБА_5 (батьками якого є відповідачі) стрілою з саморобного лука завдав позивачу травму правого ока, що спричинило останньому втрату зору на праве око.

Внаслідок травми ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності по зору безстроково та підтверджено стійку втрату працездатності на 45 %.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 06 квітня 2012 року ухвалено в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом стягувати з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 щомісячними платежами по 246,15 грн. на місяць, до 10 числа кожного наступного місяця.

Проте, оскільки в 2017 році розмір мінімальної заробітної плати значно збільшився, а тому ОСОБА_1 на підставі положень ч. 2 ст. 1208 ЦК України просив про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, а саме просив з 01 січня 2017 року стягувати з ОСОБА_2 на свою користь щомісячно до 10 числа кожного наступного місяця по 720 грн. відшкодування, розмір виплат відшкодування ОСОБА_3 просив залишити незмінним.

Ухвалою Єланецького районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року, частково зміненою ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 13 квітня 2017 року справу передано на розгляд до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Ухвалою суду від 15 травня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ОСОБА_4

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про зупинення провадження по справі до розгляду цивільної справи №476/446/17 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення виплат в рахунок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом у зв'язку з відсутністю вини.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти зупинення провадження по справі заперечував, вказуючи на відсутність для цього законних підстав.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши думки позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Провадження по справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням, від якої залежить вирішення справи (п. 3 ч. 1 ст. 203 ЦПК України).

Проте під час вирішення питання про зупинення провадження по справі суд зобов'язаний врахувати, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об'єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумних строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України (два місяці, а у справах про стягнення аліментів, поновлення на роботі один місяць) та суперечити принципу ефективності судового процесу.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15, від 01 лютого 2017 року у справі №6-1957цс16 і виходячи з положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Однак судом встановлено, що зупинення провадження по справі призведе до значного збільшення строку її розгляду, що вийде за межі поняття «розумного строку» в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водначас матеріали справи на час розгляду не містять таких суперечностей без усунення яких та до розгляду іншого спору неможливо ухвалити судове рішення, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 201, 209, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4, про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої каліцтвом до розгляду іншої справи в порядку цивільного судочинства - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Вуїв