АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 646/655/16-ц Головуючий суддя І інстанції Салайчук С. М.
Провадження № 22-ц/790/3662/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами заступника прокурора Харківської області та Державної казначейської служби України на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Харківської області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, -

встановила:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, мотивуючи який зазначив, що 25 жовтня 2012 року прокуратурою Харківської області відносно нього було порушено кримінальну справу за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. Постановою слідчого прокуратури Харківської області від 16 листопада 2012 року йому було предявлено обвинувачення та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 21 листопада 2012 року на підставі матеріалів кримінальної справи відповідні відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а 19 грудня 2012 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30 липня 2015 року його визнано невинуватим та виправдано у звязку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Посилаючись на те, що незаконним притягнення до кримінальної відповідальності та обранням відносно запобіжного заходу йому було завдано моральної шкоди, позивач просив стягнути на її відшкодування з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 2 500 000 грн.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 1 800 000 грн.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області та представник Державної казначейської служби України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1В відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено що 25 жовтня 2012 року слідчим прокуратури Харківської області відносно ОСОБА_1 було порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

16 листопада 2012 року ОСОБА_1 було предявлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України, а також обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

19 грудня 2012 року слідчим прокуратури ОСОБА_1 оголошено підозру за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України.

Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 07 серпня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 30 липня 2015 року ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, застосування запобіжного заходу позивачу було заподіяно моральну шкоду, на відшкодування якої необхідно стягнути з держави 1 800 000 грн.

Проте повністю погодитись з таким висновком не можна з наступних підстав.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частин 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Відповідно до пункту пятого статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування.

Встановлено, що ОСОБА_1 перебував під кримінальним переслідуванням з 25 жовтня 2012 року по 07 серпня 2014 року, тобто 21 місяць та 14 днів.

Згідно з висновком судово-психологічної експертизи № 4897 від 23 грудня 2016 року в період з кінця жовтня 2012 року по квітень 2013 року у ОСОБА_1 відбулись такі зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявів, як стан розгубленості, зниження стресостійкості, виникнення залежності активності від настрою, часте вимушене задіяння внутрішніх самозахисних механізмів, спрямованих на протидію страхам та побоювання. Згадані негативні зміни перешкоджали активному соціальному функціонуванню його як особистості і могли виникнути внаслідок впливу безпідставного обвинувачення та заподіяння шкоди його громадським інтересам. Ситуація, що досліджується у справі, є психотравмувальною для ОСОБА_1 Через ситуацію, що розглядається по справі, ОСОБА_1 спричинено страждання (моральна шкода) у вигляді відчуття страху через можливість опинитися в ув'язненні на довгий термін, відчуття провини та сорому через неможливість з незалежних від його волі причин забезпечувати гідний рівень матеріального добробуту своєї родини та відчуттях образи через руйнування успішної кар'єри протягом періоду досудового розслідування та розгляду справи в суді. ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода) за умов необґрунтованого притягнення його до кримінальної відповідальності та пов'язаного з цим тривалого обмеження його громадських прав. Орієнтовний розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_1 становить 720 розмірів мінімальної заробітної плати на момент винесення відповідного рішення суду.

Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності та незаконним застосуванням запобіжного заходу, вимоги розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодування шкоди слід встановити в розмірі 200 000 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 88 ЦПК України понесені прокуратурою Харківської області та Державною казначейською службою України судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги заступника прокурора Харківської області та Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2017 року змінити.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на відшкодування моральної шкоди 200 000 (двісті тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді