Номер справи 220/1391/17
Номер провадження № 2/220/538/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Чернякової В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Зеленопільська сільська рада Великоновосілківського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

31.08.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №2 по вул.Паралельній (колишня Кірова) у с.Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку №2 по вул.Паралельній (колишня Кірова) у с.Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.09.1994 року. З 04.06.1988 р. вона перебуває у шлюбі з відповідачем, але в травні 2007 року фактичні шлюбні відносини між нами було припинено. З цього часу відповідач зібрав свої особисті речі те переїхав жити до м.Донецька. Таким чином відповідач ОСОБА_2 фактично не мешкає за адресою реєстрації з травня 2007 року, оплату комунальних послуг не здійснював, не здійснював поточного чи капітального ремонту будинку та не ніс жодних трудових та фінансових затрат на його утримання. Вона, будучи власником будинку має намір звернутися до органів УПСЗН за призначенням їй соціальної допомоги та субсидії, однак реєстрація відповідача перешкоджає їй у реалізації своїх прав, як власника майна. Звернення позивача до суду з позовною заявою про позбавлення права користування жилим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав. Вважає, що її права як власника вказаного нерухомого майна є порушеними, а тому підлягають захисту.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку за місцем реєстрації. Причини неявки суду не повідомив.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, допитавши свідка ОСОБА_3 яка підтвердила факт не проживання відповідача у житловому будинку протягом останніх десяти років та вивезення ним своїх речей, задовольняє позов, вважаючи його обґрунтованим, і при цьому виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку від 09.09.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстраційний №2443 та Реєстраційного напису на правоустанавлюючому документі є власником житлового будинку з надвірними побудовами, що розташований по вулиці Кірова, 2 с.Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області (а.с.3-4).

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Зеленопільської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області №299 від 08.08.2017 року, у житловому будинку №2 по вулиці Паралельна с.Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області зареєстровані ОСОБА_1 власник будинку, її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

З наданого суду акту обстеження домоволодіння за адресою: с.Зелене Поле, вул.Паралельна, буд.2 Великоновосілківського району Донецької області, вбачається, що комісією у складі депутата ОСОБА_6, секретаря Зеленопільської сільської ради ОСОБА_7, спеціаліста ОСОБА_8 було встановлено, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації з 2007 року (а.с.8).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо субєкта нерухомого майна встановлено, що відомості щодо нерухомого майна за адресою: Донецька область Великоновосілківський район с. Зелене Поле, вул.Паралельна, буд.2, відсутні.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).

Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.

Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає у житловому будинку №2 по вул.Паралельній у с.Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької областіз 2007 року, його речей в будинку не має, будинком він не користується, витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг, не сплачує, перешкод у користуванні житловим приміщенням його ніхто не чинив.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.

А тому власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання зареєстрованих в ньому осіб такими, що втратили право на користування. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком № 2 по вул.. Паралельній у с. Зелене Поле Великоновосілківського району Донецької області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Якішина