Справа №469/578/16-ц 08.08.2017 08.08.2017
Провадження №22-ц/784/1753/17
Справа №469/578/16-ц
Провадження № 22-ц/784/1753/17 Головуючий першої інстанції: Тавлуй В.В.
Категорія: 59 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Шагаєм О.А.

за участю: прокурора Жмура Л.С., представника обласної держадміністрації ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року за позовом заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, третя особа, яка заявлає самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування розпорядження, скасування запису про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 р. заступник прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (далі Миколаївська ОДА) звернувся до суду з позовом до Березанської районної державної адміністрації (далі - Березанська РДА), третя особа, яка заявлає самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування розпорядження.

В подальшому заступник прокурора фактично доповнив позовні вимоги та просив також про скасування запису про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки.

Прокурор зазначав, що проведеною прокуратурою області перевіркою встановлено порушення вимог законодавства при прийнятті Березанською РДА розпоряджень із земельних питань. Так, розпорядженням Березанської РДА №105 від 04 квітня 2016 р. надано безоплатно у приватну власність відповідачу ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,06 га для індивідуального дачного будівництва за межами населеного пункту на території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області з кадастровим номером :06:000:0384. На підставі вказаного розпорядження реєстраційною службою Березанського РУЮ 18 серпня 2016 р. за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку, про що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис за №15995757.

Посилаючись на те, що вказане розпорядження Березанської РДА прийняте з порушенням вимог містобудівної документації, законодавства щодо правового режиму земель прибережної захисної смуги, без належного погодження проекту землеустрою, а також з перевищенням повноважень, оскільки власником цих земель є Миколаївська обласна державна адміністрація, заступник прокурора остаточно просив визнати незаконним та скасувати вищезазначене розпорядження Березанської РДА та скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №15995757 від 18 серпня 2016 р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку за ОСОБА_3, який є похідним і має бути скасований разом із скасуванням незаконного розпорядження про надання вказаної земельної ділянки у власність, і витребувати від ОСОБА_3 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації спірну земельну ділянку на підставі положень ст. 388 ЦК України, стягнути з відповідача на користь прокуратури Миколаївської області сплачений судовий збір за подачу позову та заяви про зміну предмету позову.

В суді першої інстанції начальник Березанського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник позивача - Миколаївської облдержадміністрації в судове засідання не зявився, направив до суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника облдержадміністрації, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Березанської райдержадміністрації, та третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися. ОСОБА_3 надав письмові заперечення проти позовних вимог.

Заочним рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 р. позовні вимоги задоволено.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Березанської РДА №105 від 04 квітня 2016 р. «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_3 для ведення індивідуального дачного будівництва», яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :06:000:0384 на території Рибаківської сільської ради для індивідуального дачного будівництва.

Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №15995757 від 18 серпня 2016 р. про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0384 за ОСОБА_3

Витребувано від ОСОБА_3 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :06:000:0384, вартістю 33120 грн., розташовану за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської Березанського району Миколаївської області.

Стягнуто з Березанської РДА на користь прокуратури Миколаївської області судовий збір в сумі 4 823 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно зясовані фактичні обставини справи і просить його скасувати, ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У запереченні на апеляційну скаргу Прокуратура Миколаївської області вказує на безпідставність її доводів і просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, представника обласної держадміністрації, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що висновком №34-14.08-99.4-119/72-15 від 25 листопада 2015 р. відділу Держгеокадастру у Березанському районі Миколаївської області (а.с.12) погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачу ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області (а.с.12).

Розпорядженням Березанської райдержадміністрації Миколаївської області №105 від 04 квітня 2016 р. «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_3 для ведення індивідуального дачного будівництва» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області та надано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0600 га кадастровим номером :06:000:0384 із земель державної власності, не наданих у власність та користування в межах території Рибаківської сільської ради для індивідуального дачного будівництва (а.с.10).

Реєстрація права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0384 за ОСОБА_3 згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснена Державним реєстратором Березанської РДА Миколаївської області, про що внесено відомості до Державного реєстру 18 серпня 2016 р. за №15995757 (а.с.110-112).

Згідно інформації відділу Держгеокадастру у Березанському районі від 14 червня 2016 р. відповідно до даних Національної кадастрової системи цільове призначення спірної земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва, відстань спірної земельної ділянки від урізу Чорного моря становить 15 м. до південної межі та 55 м. до північної межі (а.с.13).

З повідомлень управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА від 16 травня 2016 р. (а.с.14), Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 18 травня 2016 р. (а.с.15) вбачається, що землевпорядна документація ОСОБА_3 на розгляд до управління екології та природних ресурсів Миколаївської ОДА не надходила, висновок про погодження (відмову) не надавався; документи дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів відсутні; згідно даних Управління містобудування та архітектури Миколаївської ОДА від 20 травня 2016 року, погоджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність для індивідуального дачного будівництва за рахунок земель запасу за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області за умови розроблення і затвердження детального плану території відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.16-17).

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені ст. 122 ЗК України.

Зокрема, відповідно до частини 5 цієї статті обласним державним адміністраціям надано право на їхній території передавати земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, якою передбачено передачу земельних ділянок із земель державної власності у межах сіл, селищ, міст районного значення райдержадміністрацією для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо).

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно зі ст.ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду, віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною, тощо.

За положеннями ч.1 ст. 3 ВК України усі води (водні обєкти) на території України становлять її водний фонд.

Згідно із п. «д» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування обєктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту.

Частина друга статті 3 ВК України визначає, що до водного фонду України належать: поверхневі води: природні водойми (озера), водотоки (річки, струмки), штучні водойми (водосховища, ставки) і канали; інші водні обєкти; підземні води та джерела; внутрішні морські води та територіальне море.

Відповідно до ст. 58 ЗК України та ст. 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними обєктами, болотами, а також островами.

До земель водного фонду України відносяться також землі, на яких хоча і не розташований водний фонд, але за своїм призначенням вони сприяють функціонуванню водного фонду: землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Для створення сприятливого режиму водних обєктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою (ч.2 ст. 58 ЗК України).

Крім того, за положеннями ст. 60 ЗК України та ст. 88 ВК України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних обєктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше 2-х км від урізу води.

У межах прибережної захисної смуги морів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Встановивши, що передана у власність ОСОБА_3 земельна ділянка розташована в межах прибережної захисної смуги, суд вважав, що ця земельна ділянка вибула із земель державної власності в порушення наведених положень закону, а тому, враховуючи наведене та вимоги ст. 388 ЦК України, задовольнив позов.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 213 ЦПК України).

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Заінтересовані особи, між якими виник спір про право, що переданий на розгляд суду, називаються сторонами.

Отже сторонами у цивільному процесі є юридично заінтересовані особи (фізичні або юридичні), матеріально-правовий спір між якими є предметом розгляду і вирішення в цивільному судочинстві.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст. 102 ЦПК).

Позивач - особа, на захист субєктивних прав і охоронюваних законом інтересів якої порушується цивільна справа в суді і розпочинається цивільний процес.

Відповідач - особа, котра на заяву позивача притягується до відповідальності за порушення чи оспорення права або охоронюваних законом інтересу позивача.

Як встановлено судом, спірна земельна ділянка, щодо повернення якої у державну власність виник спір, перебуває у власності ОСОБА_3

Таким чином саме ця особа ОСОБА_3 має безпосередній матеріальний інтерес до вирішення спору про визнання недійсним розпорядження райдержадміністрації, скасування реєстрації його права власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, оскільки вирішення даного спору безпосередньо впливає на його права та обовязки, оскільки має наслідком припинення його права власності.

Між тим, звертаючись з позовом заступник прокурора визначив правовий статус ОСОБА_3 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору.

Треті особи які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, предявивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обовязки позивача (ч. 1 ст. 34 ЦПК України).

Тобто статусу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, який ведуть у суді позивач та відповідач, набуває особа, яка вступає у порушену в суді справу, предявивши позов на предмет спору до однієї чи двох сторін з метою захисту особистих суб'єктивних матеріальних прав чи охоронюваних законом інтересів, і є, таким чином, окремим позивачем. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, вимагає у суду визнання спірного права за нею, а не за позивачем чи відповідачем.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 ніяких самостійних позовних вимог щодо предмету спору спірної земельної ділянки не заявляв, із самостійним позовом до сторін по справі не звертався, а тому взагалі не може бути третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета даного спору.

Таким чином, прокурор, звертаючись із позовом, невірно визначився із процесуальним становищем ОСОБА_3, залучивши його до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, а не в якості співвідповідача. Суд погодився з таким процесуальним становищем ОСОБА_3 і в порушення вимог ч. 1 ст. 10 ЦПК України не розяснив прокурору та позивачу їхні права, передбачені ст. 33 ЦПК України щодо предявлення позовних вимог також до власника спірної земельної ділянки, яким є ОСОБА_3, тоді як права та обовязкі якого щодо спірної земельної ділянки безпосередньо залежать від вирішення спору. Більш того, суд припустився грубого порушення положень процесуального закону, а саме положень ст. ст. 30, 34, 213, 214, 215 ЦПК України і ухвалив рішення по справі відносно особи, яка не є відповідачем по справі, поклавши на останню матеріально-правові наслідки задоволення позову.

За такого висновок суду щодо відмови у позові через недоведеність позовних вимог є передчасним без залучення до участі у справі усіх заінтересованих осіб.

Апеляційний суд з огляду на положення ст. 11, ч. 1 ст. 303 ЦПК України позбавлений повноважень щодо залучення до участі у справі нових осіб.

Такі обставини залишились поза увагою доводів апеляційної скарги, але є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до положень ч. 3 ст. 303, ч. 3 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у позові у звязку з тим, що його предявлено не до усіх осіб, які мають безпосередній матеріальний інтерес у спорі.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються незгоди із висновками суду по суті спору щодо правомірності виділення у власність спірної земельної ділянки ОСОБА_3 за таких обставин є передчасними.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 28 лютого 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації до Березанської районної державної адміністрації, третя особа, яка заявлає самостійні вимоги щодо предмету спору - ОСОБА_3, про визнання незаконними та скасування розпорядження, скасування запису про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

ОСОБА_4