Справа № 307/1402/16-ц
Провадження № 2/307/587/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог представник зазначив, що згідно кредитного договору від 21 травня 2008 року за №21, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачкою ОСОБА_1, останній було надано кредит у розмірі 51 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 20 травня 2013 року. В порушення укладених умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобовязань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 24 березня 2017 року її заборгованість перед банком становить 100666,76 доларів США, що за курсом НБУ становить 2730541,47 гривень, з яких 45832,44 долари США сума заборгованості за кредитом, 54058,19 доларів США сума заборгованості по відсотках за користуванням кредитом, 776,13 доларів США сума заборгованості по комісії за користуванням кредитом. Також представник зазначив, що в якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави майна від 21 травня 2008 року за №21, згідно якого відповідачкою в заставу банку були передані транспортні засоби. У звязку з порушення відповідачкою зобовязань по кредитному договору та не погашення у встановлений строк кредитної заборгованості ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису за вищевказаним договором застави. 18 листопада 2009 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 було вчинено виконавчий напис за №1049 та запропоновано звернути стягнення на транспортні засоби, що перебувають в заставі банку на підставі договору застави майна від 21 травня 2008 року за №21. В подальшому постановою державного виконавця 6 січня 2011 року було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого напису нотаріуса за №1049. Потім, 5 травня 2016 року, з відомостей електронного реєстру виконавчих проваджень позивачу стало відомо, що постановою державного виконавця від 28 квітня 2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк», хоча насправді таку постанову та виконавчий напис нотаріуса позивач з відділу ДВС не отримував. Враховуючи відсутність можливості отримати дублікат виконавчого напису, а також поновити строк для предявлення виконавчого напису до виконання, позивач звернувся в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. Представник вважає, що за таких підстав причини пропуску строку позовної давності звернення до суду з даним позовом є поважними.

З врахуванням збільшених позовних вимог просить суд визнати поважними причини пропуску позовної давності звернення до суду з позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 100666,76 доларів США, що за курсом НБУ становить 2730541,47 гривень заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2008 року №21.

Відповідачка ОСОБА_1 надіслала до суду письмові заперечення та доповнення до них, в яких зазначила, що 21 травня 2008 року між АКБ «Укрсоцбанк» та нею було укладено договір не відновлюваної кредитної лінії №21, за умовами якого банк зобовязався видати, а вона як позичальник отримати грошові кошти в сумі 51000 доларів США зі сплатою 14 % річних за користування коштами з кінцевим терміном повернення погашення кредиту до 20 травня 2013 року. Кредит було надано для купівлі транспортного засобу сідлового тягача марки «IVECO MAGIRUS» за контрактом від 16 травня 2008 року №16052008. З позовом банк звернувся у квітні 2016 року, при цьому між позивачем та відповідачем письмових договорів про збільшення строків позовної давності у порядку ст.259 ЦК України не укладалося. З розрахунку заборгованості, поданого позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що остання оплата по тілу кредиту в сумі 67,56 доларів США була вчинена 28 листопада 2008 року, по відсотках остання оплата була вчинена 21 листопада 2008 року у сумі 757,80 доларів США. Після 1 грудня 2008 року зі сторони відповідача жодних оплат по даному кредитному договору не було здійснено. У розрахунку вимог банку додано таблицю погашення заборгованості по кредиту. Таблиця погашення суперечить розрахунку по тілу кредиту та відсотках, а тому не може бути прийнята до уваги судом. Так, у таблиці зазначено, що останній платіж по відсотках нею був здійснений 01.04.2011 року в сумі 600 доларів США, про те такий платіж не відображений у графіку погашення заборгованості по відсотках, так як такого не було. Отже, право на звернення до суду з позовом виникло у позивача після 1 грудня 2008 року - з моменту, коли відповідач почав не виконувати умови кредитного договору щодо сплати щомісячних платежів в сумі 850 доларів США. Таким чином, вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» є необґрунтованими та до задоволення не підлягають. Просить в задоволенні позову відмовити у звязку із закінченням строків давності звернення до суду з позовом (а.с.22-25)..

Представник позивача в судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідачки ОСОБА_1. ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, просить в поновленні строків звернення до суду та в задоволенні позову відмовити, у звязку з пропуском строків звернення позивача до суду з позовом, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що згідно кредитного договору від 21 травня 2008 року за №21, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачкою ОСОБА_1, останній було надано кредит у розмірі 51 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення не пізніше 20 травня 2013 року, а відповідачка зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором (а.с.5-9).

Відповідно до п.1.1.2 вказаного договору сторони домовилися, що погашення кредиту буде здійснюватися рівними частинами, в сумі 850 доларів США, не пізніше 20 числа, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит.

Також встановлено, що зобовязання за вказаним кредитним договором були забезпечені заставою відповідно до договору застави майна від 21 травня 2008 року за №21, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та відповідачкою ОСОБА_1, зареєстрованого приватним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 в реєстрі за №2713, відповідно до якого ОСОБА_1 надала в заставу банку належний їй на праві власності сідловий тягач марки «IVECO MAGIRUS», державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.180-183).

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

За змістом до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору від 21 травня 2008 року за №21 відповідачка ОСОБА_1 не сплачує кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 24 березня 2017 року її заборгованість перед банком становить 100666,76 доларів США, що за курсом НБУ становить 2730541,47 гривень, з яких 45832,44 долари США сума заборгованості за кредитом, 54058,19 доларів США сума заборгованості по відсотках за користуванням кредитом, 776,13 доларів США сума заборгованості по комісії за користуванням кредитом.

Також встановлено, що на підставі заяви представника ПАТ «Укрсоцбанк» від 27 січня 2009 року за №02-05/84-30 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 27 січня 2009 року було надіслано в адресу відповідачки ОСОБА_1 претензію за №02-05/96-72 щодо необхідності погашення нею суми боргу в розмірі 21339,62 гривень за кредитним договором від 21 травня 2008 року за №21 на протязі тридцяти днів з дня отримання претензії (а.с.185-187).

В подальшому, на підставі заяви представника позивача від 18 листопада 2009 року за №02-05/84-353 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 18 листопада 2009 року було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1049, за яким запропоновано звернути стягнення на сідловий тягач марки «IVECO MAGIRUS», державний номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.97, 179).

Згідно постанови державного виконавця відділу ДВС Тячівського районного управління юстиції від 6 січня 2011 року було відкрито виконавче провадження серії ВП №23742705 з приводу виконання вказаного виконавчого напису від 18 листопада 2009 року за №1049, виданого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (а.с.98).

Згідно інформації про виконавче провадження серії ВП №23742705, отриманої 4 жовтня 2016 року, виконавчий документ, а саме виконавчий напис від 18 листопада 2009 року за №1049, постановою державного виконавця від 28 квітня 2012 року було повернуто стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с.99-100).

Згідно ст..256 ЦК України позовна давність це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений загальний трирічний строк позовної давності.

Відповідно до ст. 258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно вимог ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За змістом ст.261 ч.1 та ч.5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 вересня 2015 року (справа №6-154 цс15, статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами до 25 числа кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобовязання. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як встановлено в судовому засіданні відповідно до умов кредитного договору відповідачка ОСОБА_1 повинна була сплачувати до 20 травня 2013 року кредит та плату за користування кредитом шляхом щомісячної сплати, рівними частинами, черговими платежами в сумі по 850 доларів США, не пізніше 20 числа, кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому було надано кредит.

Як зазначила в письмових запереченнях відповідачка ОСОБА_1 останній платіж по кредиту вона вчинила 28 листопада 2008 року, після чого взагалі не погашала кредит, при цьому сплату нею 1 квітня 2011 року нарахованих відсотків в сумі 600 доларів США згідно даних таблиці погашення нарахованих відсотків (а.с.3, 4, 116) заперечила.

При цьому, суд констатує, що в наданому представником позивача розрахунку заборгованості відповідачки ОСОБА_1 (3, 4, 116) по кредитному договору в графі «сума повернення грошових коштів» остання дата сплати відповідачкою заборгованості за кредитом зазначена як 28 листопада 2008 року.

Інших належних і допустимих доказів в судовому засіданні сторонами не наведено.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими.

Як встановлено в судовому засіданні з даним позовом до Тячівського районного суду Закарпатської області згідно поштової кореспонденції ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося 11 травня 2016 року, тобто з пропуском трирічного строку, встановленого ст.257 ЦК України, щодо частини чергових платежів по кредиту, які мали бути сплачені в строк до 22 квітня 2013 року.

Отже, оскільки строк повернення частини чергових платежів по кредиту за кредитним договором від 21 травня 2008 року за №21 закінчився 22 квітня 2013 року, то саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності щодо частини чергових платежів по кредиту, які мали бути сплачені в строк до 22 квітня 2013 року.

Згідно ст..266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В ході розгляду цивільної справи відповідачка ОСОБА_1 наполягала на застосуванні спливу позовної давності, а представник позивача ставив питання про поновлення цього строку, посилаючись на неможливість в даний час отримати дублікат виконавчого напису щодо звернення стягнення на заставне майно ОСОБА_1, а також поновити строк для предявлення виконавчого напису до виконання.

Враховуючи те, що представником позивача під час розгляду справи належними та допустимими доказами не доведено поважність причин пропущення ПАТ «Укрсоцбанк» позовної давності, суд вважає, що за таких обставин доводи представника позивача щодо поновлення позовної давності звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2008 року за №21, є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості в сумі 99359,34 долари США за кредитним договором від 21 травня 2008 року за №21, з яких заборгованість за кредитом та відсотки за користування кредитом мали бути сплачені відповідачкою згідно графіку погашення кредиту (розрахунку заборгованості) в строк до 22 квітня 2013 року, та на підставі яких позивачем в подальшому були нараховані відсотки за користування кредитом, слід відмовити, у звязку із спливом строку позовної даності.

Враховуючи, що відповідачка ОСОБА_1 повинна була сплатити згідно графіку погашення кредиту (розрахунку заборгованості) черговий (останній) платіж по кредитному договору від 21 травня 2008 року за №21 в строк до 20 травня 2013 року в розмірі 850 доларів США, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості відповідачки ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» щодо сплати чергових платежів та відсотків за користування кредитом по вказаному кредитному договору станом на 24 березня 2017 року становить 1307,42 долари США, що за курсом НБУ становить 35463,20 гривень, з яких 850 доларів США сума заборгованості за кредитом, що за курсом НБУ становить 23055,88 гривень, 457,42 долари США, що за курсом НБУ становить 12407,32 гривень (850 доларів США * 14% /100% /365 днів * 1403 прострочені дні) сума заборгованості по відсотках за користуванням кредитом.

Оцінивши в сукупності наведені докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» 1307,42 долари США, що за курсом НБУ становить 35463,20 гривень, заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2008 року за №21, а в решті позову слід відмовити у звязку із закінченням строку позовної давності.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід розділити між сторонами.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267, 278, 512, 514. 526, 530, 611, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 1307 (одну тисячу триста сім) доларів США 42 центи, що за курсом НБУ становить 35463 (тридцять пять тисяч чотириста шістдесят три) гривні 20 копійок, за кредитним договором від 21 травня 2008 року за №21, 1600 (одну тисячу шістсот) гривень сплаченого судового збору.

В решті позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21 травня 2008 року за №21 відмовити у звязку із спливом строку позовної даності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Г о л о в у ю ч и й: ОСОБА_5