Справа № 308/5051/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Готра Т.Ю.,Собослой Г.Г.,

секретарі: Терпай С.М.,

за участі представника ТУ ДСА України в Закарпатській області - Шкіря І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову та ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року в частині відмови у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області та Іршавської районної державної адміністрації, треті особи: Іршавський районний суд та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про захист права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області та Іршавської районної державної адміністрації, треті особи: Іршавський районний суд та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про захист права власності.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року відмовлено в забезпечені позову.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області та Іршавської районної державної адміністрації, треті особи: Іршавський районний суд та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області в частині позовних вимог про скасування розпорядження суб'єкта владних повноважень, реєстрації земельної ділянки, реєстрації кадастрового номера земельної ділянки та декларації на початок будівельних робіт.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвали скасувати.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом вірно встановлено, що позивач звернулася до суду з позовною заявою до Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області та Іршавської районної державної адміністрації, треті особи: Іршавський районний суд та Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Закарпатській області про захист права власності.

Колегія суддів погоджується з висновком судді першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження щодо скасування вимоги про скасування розпорядження голови Іршавської РДА № 191 від 14.07.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування», реєстрацію земельної ділянки розміром 0,0074 га, що знаходиться в м. Іршава, вул. Шевченка, № 23, реєстрацію кадастрового номера вказаної земельної ділянки та декларацію на початок будівельних робіт № ЗК74 від 31.03.2017 року, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті З КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до частини першої статті 124 Земельного кодексу України (далі ЗК) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною першою статті 122 ЗК передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки (частина друга статті 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина третя статті 123 ЗК).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи, приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, оскільки предметом даної справи є рішення голови Іршавської РДА № 191 від 14.07.2015 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування», при винесені якого відповідач здійснював владні управлінські функції, відтак в цих правовідносинах відповідач реалізував свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція зокрема висвітлена у постанові Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 19 січня 2016 року по справі № 21-3690а15 та від 07 червня 2016 року № 820/3507/15.

Окрім того, позивачем оскаржено ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, а саме щодо зупинення дії декларації про початок будівельних робіт № ЗК74від 31.03.2017 та заборонити ТУ ДСА України в Закарпатській області проводити будівельні роботи по реконструкції будівлі Іршавського районного суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Позивачем не наведені обґрунтовані законні підстави для застосування зазначених ним заходів забезпечення позову, не доведено, що невжиття таких заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Декларація про початок будівельних робіт № ЗКО4від 31.03.2017 затверджена в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року в частині відмови у відкритті провадження залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді