25 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_5, на рішення Придніпровського районного суду
м. Черкаси від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 27 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір б/н згідно умов якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки.
ОСОБА_4 взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором належним чином не виконала, у звʼязку із чим станом на 30 листопада
2015 року утворилась заборгованість в розмірі 17 993 грн 38 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 5 130 грн 83 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 9 779 грн 90 коп., заборгованість по пені та комісії в розмірі 1 749 грн 63 коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 833 грн 02 коп.
Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 17 993 грн 38 коп. та судові витрати.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня

2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

ОСОБА_5 просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що здійснення видаткової касової операції по картковому рахунку на імʼя відповідачки відбулося поза її волею та свідомістю.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27 травня 2011 року ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном, що відповідає строку дії картки.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому тарифами банку, які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджуються п. 2.1.1.12.6 правил користування платіжною карткою.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Станом на 30 листопада 2015 року в ОСОБА_4 виникла заборгованість в розмірі 17 993 грн 38 коп.

Встановлено, що вказана заборгованість виникла внаслідок того, що після закриття ОСОБА_4 31 березня 2014 року картки за

№ НОМЕР_1 07 квітня 2014 року через сервіс «Приват24» здійснено переказ кредитних коштів з карткового рахунку ОСОБА_4 в розмірі

4 800 грн на інший рахунок, у зв'язку з чим разом з комісією банку сума видаткової операції по картковому рахунку склала 4 992 грн. Після цієї дати ОСОБА_4 ніякі операції по банківському рахунку не проводила, кредитні кошти не повертала.

Разом з тим, судами встановлено, що з наданої позивачем виписки з банківського рахунку вбачається, що зняття грошових коштів в розмірі

4 800 грн з карткового рахунку ОСОБА_4 відбулось 07 квітня

2014 року та здійснено через систему «Приват24» за допомогою картки

№ НОМЕР_2 від 05 травня 2008 року. Зазначена картка була отримана ОСОБА_4 ще до укладання сторонами кредитного договору від 27 травня 2011 року, і у зв'язку з підвищенням класу картки та її перевипуском внаслідок доступу третіх осіб до ПІН коду та реквізитів картки (що відбувалось чотири рази) мала бути заблокована банком, але цього не було зроблено.

В силу вимог ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК Українизміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів того, що кредитна картка

№ НОМЕР_2 від 05 травня 2008 року, за допомогою якої було здійснено зняття коштів 07 квітня 2014 року, поширювалась та була ключем доступу до кредитного рахунку за кредитним договором від 25 липня

2011 року. Відповідно до Умов і правил, що є невід'ємною частиною договору приєднання, відсутня умова про розповсюдження дії кредитної карти виданої в 2008 році на доступ до кредитного рахунку за договором від 27 травня 2011 року. Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 27 травня

2011 року нею укладений новий кредитний договір, а не переукладено інший, а тому суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2016 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 06 грудня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 06 грудня

2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова