Провадження 2/235/1421/17
Справа №235/2828/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

секретаря судового засідання Лебеденко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа відділ виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Покровськ Донецької області,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачем по справі він двічі знаходився у трудових відносинах: вперше з 03.03.1992 року по 24.12.2013 року, вдруге з 20.01.2014 року по 09.03.2017 року, працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті. В останнє його було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя.

22.11.2016 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків, а саме під час обтяжки болтів кріплення кабельного вводу електродвигуна стався ривок ланцюга конвеєра, внаслідок чого кінцева станція приводу конвеєра разом з електродвигуном через відсутність 2 нижніх болтів кріплення редуктора до машинної рами кінцевої станції приводу конвеєра лави, різко змістилася по вертикалі на 20 см в результаті чого голова ОСОБА_2 була притиснута корпусом електродвигуна до верхнього перекриття секції. Після отримання першої медичної допомоги його у тяжкому стані було доставлено до відділення анестезіології Покровської центральної районної лікарні, та в той же день його було доставлено до Комунального закладу «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», де він знаходився на лікуванні з 22.11.2016 року по 16.12.2016 року, а саме з 22.11.2016 року по 24.11.2016 року - у відділенні реанімації, з 24.11.2016 року по 30.11.2016 року - у відділенні церебральної нейрохірургії, з 30.11.2016 року по 16.12.2016 року - у відділенні хірургічної стоматології (ЧЛХ), де 02.12.2016 року було проведено операцію - репозицію правого вилицевого комплексу (вилицевої кістки, дуги), гайморотомію, репозицію верхньої щелепи, двощелепне шинування. Даною установою було постановлено наступний діагноз: тяжка черепно - мозкова травма. Забій головного мозку 2 ступеня. Епідуральна гематома малого обєму ліворуч. Перелом своду черепу з переходом на основу черепа. Перелом обох стінок лобної пазухи праворуч. Пневмоцефалія. Перелом верхньої щелепи. Перелом правої вилицевої кістки, вилицевої дуги праворуч, гемосінус праворуч. Забої, зсадини мяких тканин голови, рвана рана верхньої повіки правого ока, параорбітальні гематоми, гематимпанум ліворуч. Гостра ангоневральна туговухість ліворуч.

ОСОБА_4 знаходився на лікуванні амбулаторно у лікарів стоматолога - хірурга, невропатолога, ЛОР - лікаря за місцем мешкання.

09.03.2017 року згідно довідок Міжрайонної медико - соціальної експертної комісії позивачу встановлено 70 % первинно втрати професійної працездатності строком до 01.04.2018 року та другу групу інвалідності, потребу в медикаментозному та санаторно - курортному лікуванні. Крім того, позивачу рекомендовано спостереження та лікування у невролога окуліста, стоматолога, стаціонарне лікування.

Лікування за наслідками травми, отриманої при виконанні трудових обовязків, позивач продовжує і зараз. Стан його здоровя не є стабільним. У нього постійні виражені приступообразні головні болі, які супроводжуються підвищенням артеріального тиску, головокружіння, тошнота, запаморочення, приступи з втратою свідомості, поганий сон, бистре стомлення, загальна слабкість, зниження памяті, зниження слуху. Він фактично без болі не може ворухнутися, в звязку з чим відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує реабілітаційного лікування. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Тривалий час він знаходиться на лікуванні. Внаслідок отриманої травми він був вимушений звільнитися з шахти і зараз не працює, хоча ще міг би працювати та виконувати ту саму роботу, як до травмування, оскільки йому всього 46 років. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. В результаті одержання травми він втратив нормальні життєві зв'язки і йому приходиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Він не може виконувати ніяку фізичну роботу по дому. Великий дискомфорт та болі викликають навіть прості, на перший погляд рухи, як то підіймання сходами, керування автомобілем, та таке інше. Всі хатні справи його дружина виконує сама, оскільки із-за стану свого здоровя він нічим не може їй допомогти. Крім того, позивач є батьком, у нього двоє дітей, 1993 та 2001 років народження, які потребують від нього певної допомоги, в тому числі і матеріальної. Раніше все це він собі міг дозволити, а в даний момент його дохід суттєво знизився, та ще і чималі кошти йдуть на лікування та відновлення після отриманої травми. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням необратимості наслідків отриманого ушкодження та тяжкого стану його здоровя. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина.

Позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на його користь 200 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків.

Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, але за участю його представника, на позовних вимогах наполягає.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника відповідача, проти позову заперечує. В запереченнях на позовну заяву зазначив, що обставинами, які повинні бути враховані при визначенні розміру моральної шкоди є те, що травмування ОСОБА_2 відбулося внаслідок його провини, це підтверджується п. 10.3 акту по формі Н-1, згідно з яким причиною нещасного випадку є не приведення свого робочого місця в безпечний стан, знаходження потерпілого в небезпечній зоні, порушення п. 1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті прохідника», ст.. 14 Закону України «Про охорону праці». Позивач не надає доказів на підтвердження факту та глибини моральних страждань. Розмір позовних вимог занадто високий та не відповідає критеріям розумності та справедливості.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України у м. Покровськ, до судового засідання не зявився, суду надали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що просять суд розглядати справу за їх відсутності та винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 працював у ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», з 10.02.1992р. по 24.12.2013р., та з 20.01.2014 року по 09.03.2017 року, працював електрослюсарем підземним з повним робочим днем у шахті. В останнє його було звільнено на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоровя (а.с.7-8).

Згідно з актом розслідування нещасного випадку від 29.12.2016р. за формою Н-5, з ОСОБА_2 22.11.2016 року о 8 годині 20 хвилин стався нещасний випадок, наслідком якого є: тяжка черепно - мозкову травма, забій головного мозку 2 ступеня, гематома епідуральна ліворуч. Перелом своду черепу з переходом на основу черепа. Перелом верхньої щелепи Ле-Фор 2-3. Перелом правої ви лицевої кістки та дуги із зміщенням. Гемосінус праворуч.

Після обстеження місця нещасного випадку, вивчення технічної і технологічної документації, опитавши свідків і осіб причетних до нещасного випадку комісія із спеціального розслідування встановила, що причинами нещасного випадку є: технічні причини: незадовільний технічний стан засобів виробництва: експлуатація технічно несправного лавного конвеєра SZR 228/800 у 5 північній «біс» лаві блоку № 10: кріплення редуктора PKPL-25 до машинної рами кінцевої станції приводу конвеєра було виконано з порушенням: відсутність 2-х нижніх болтів М 36*170 кріплення до машинної рами за необхідністю 4-х. Порушення: ст.. 14 Закону України «Про охорону праці», пункту 3 глави 2 розділу ІУ НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах»; пункт 4.1., 4.2.3 Посадової інструкції механіка дільниці з видобутку вугілля № 10. Організаційні причини: невиконання посадових обовязків. Відсутність належного контролю за технічним станом обладнання у 5 північній «біс» лаві блоку № 10 з боку ІТР механічної служби дільниці №10 у 1 зміну. Відсутність належного контролю за безпечним виконання робіт та виконання підлеглим персоналом інструкцій з охорони праці з боку ІТР дільниці у 1 зміну. Невиконання інструкцій з охорони праці.

Особи, дії або бездіяльність яких привела до даного нещасного випадку є: ОСОБА_5 механік дільниці №10, ОСОБА_4 гірничий майстер дільниці №10, ОСОБА_2 електрослюсар підземний дільниці №10.

Комісія із спеціального розслідування нещасного випадку провела огляд місця нещасного випадку, ознайомилася з пояснювальними записками осіб, причетних до даного нещасного випадку, провела опит свідків, вивчила нормативно-технічну і організаційно-розпорядчу документацію, медичне заключення про характер травми і прийшла до висновку, що відповідно до п. 15.1 та п. 15.2 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», затвердженого ПКМУ № 1232 від 30.11.2011р. даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обліку на ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» та по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок на виробництві, повязаний з виробництвом за формою Н-1 (а.с.19-23).

27.12.2016 видано акт № 77 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1. В акті зазначено обставини, за яких стався нещасний випадок, які були визначені в акті за формою Н-5(а.с.15-18).

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК від 9.03.2017 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності, причина інвалідності трудове каліцтво. Висновок про умови та характер праці: може виконувати легку працю, надомну працю (а.с.9).

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги АБ № 0047024 ОСОБА_2 встановлено 70% втрати працездатності, дата перегляду 09.03.2018р., потреба у медикаментозному, санаторно-курортному лікуванні за наслідками перенесеної виробничої травми (а.с.9).

Згідно виписки з медичної карти хворого та епікрізу виданих Комунальним закладом «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова», ОСОБА_2 знаходився на лікуванні з 22.11.2016 року по 16.12.2016 року, а саме з 22.11.2016 року по 24.11.2016 року - у відділенні реанімації, з 24.11.2016 року по 30.11.2016 року - у відділенні церебральної нейрохірургії, з 30.11.2016 року по 16.12.2016 року - у відділенні хірургічної стоматології (ЧЛХ), де 02.12.2016 року було проведено операцію - репозицію правого вилицевого комплексу (вилицевої кістки, дуги), гайморотомію, репозицію верхньої щелепи, двощелепне шинування. Даною установою було постановлено діагноз:

- тяжка черепно - мозкова травма. Забій головного мозку 2 ступеня. Епідуральна гематома малого обєму ліворуч. Перелом своду черепу з переходом на основу черепа. Перелом обох стінок лобної пазухи праворуч. Пневмоцефалія. Перелом верхньої щелепи. Перелом правої вилицевої кістки, вилицевої дуги праворуч, гемосінус праворуч. Забої, зсадини мяких тканин голови, рвана рана верхньої повіки правого ока, параорбітальні гематоми, гематимпанум ліворуч. Гостра ангоневральна туговухість ліворуч (а.с.10,11,12,13,14).

Відповідно до ст.ст.1, 3 ст. 43, ч. 1 та 2 ст. 46 Конституції України Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника.

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

До юридичного складу, що є підставою відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди роботодавцем, є моральні страждання робітника, втрата нормальних життєвих звязків та необхідність для працівника докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Вина роботодавця не відноситься до обовязкових умов для настання відповідальності за спричинення працівнику моральних страждань під час виконання своїх трудових обовязків.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасним випадком на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача, крім того, незадовільний технічний стан засобів виробництва експлуатація технічно несправного устаткування, привели до нещасного випадку.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Представник позивача достатньо аргументував у позовній заяві та судовому засіданні моральні страждання, які спричинені позивачу внаслідок нещасного випадку на виробництві. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений поясненнями представника позивача, дослідженими письмовими доказами по справі, копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному лікуванні.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 60000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу. На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Станом на 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600,00 грн. Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України, ст. ст.60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа відділ виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Покровськ Донецької області, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_2 у якості відшкодування моральної шкоди 60000 ( шістдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 21 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя