У х в а л а

іменем україни

11 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,

Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада, орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», про усунення перешкод у користуванні шляхом звільнення самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого за касаційною скаргою ОСОБА_3на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року, додаткове рішення цього ж суду від 4 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 лютого и 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю та перебуває на балансі КП ЖКС «Хмельницький». Особовий рахунок № НОМЕР_1 вказаної квартири на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації від 5 листопада 2010 року відкрито на ОСОБА_5 Відповідачі з дітьми самовільно вселились у квартиру, звільнити її відмовляються та продовжують проживати в зазначеній квартирі без будь-яких правових підстав.

Просив зобов'язати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з їх неповнолітніми дітьми усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом виселення їх на підставі ст. 391 ЦК України, 116 ЖК Української РСР.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 усунути Малиновській районній адміністрації Одеської міської ради перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1, яка належить Одеській міській раді та перебуває на балансі КП ЖКС «Хмельницький», і виселено зазначених осіб з квартири без надання іншого жилого приміщення.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2015 року, виправлення у резолютивну частину якого внесені ухвалою суду від 30 листопада 2015 року, виселено неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 4 лютого 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 6 розділу XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах його повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, у складі, визначеному цим Законом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст. 58 ЖК Української РСР єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, виданий відповідним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 61 ЖК Української РСР договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування й розпорядження своїм майном (від порушень, не пов'язаних з позбавленням володіння).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судами встановлено, що квартира АДРЕСА_1перебуває на балансі КП ЖКС «Хмельницький» та належить до комунальної власності.

Наймачем спірної квартири на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 4 листопада 2010 року № 883/01-060 з 5 листопада 2010 року є ОСОБА_5, на її ім'я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1.

Відповідач ОСОБА_3 проживає в Україні на підставі посвідки на проживання від 31 березня 2009 року, його зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2.

Також встановлено, що ОСОБА_3 разом з родиною проживає у квартирі АДРЕСА_1.

Даних про те, на якій підставі відповідач з сім'єю був вселений у квартиру, у справі немає, не надали таких доказів і відповідачі.

Приписами ст. 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов висновку про його обґрунтованість, зокрема з підстав доведеності самовільного вселення відповідачів у спірну квартиру та їх відмови з неї виселятися у добровільному порядку.

Такі висновки є правильними і відповідачем не спростовані.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанцій норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваних судових рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року, додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 4 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Кузнєцов
Судді: Є.П.Євграфова О.В.Кадєтова С.О.Карпенко Г.І.Мостова