Справа № 369/5229/17
Провадження № 2/369/2648/17
РІШЕННЯ

Іменем України

13.11.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Водала А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 13 грудня 2016 року сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано ОСОБА_2. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в СК «ПЗУ Україна», яка відшкодувала йому заподіяні збитки в межах страхового відшкодування. Разом з тим, матеріальний збиток є значно більшим та не відшкодованим залишилось 150 560,32 грн.. Також через неправомірні дії відповідача він поніс додаткові матеріальні витрати за складення звіту в розмірі 2500 грн. Крім того, через пошкодження свого автомобіля, неможливістю користування, необхідність витрачати час та кошти на відновлення свого порушеного права, йому було заподіяно моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 30 000 грн.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 153 060,32 грн.; на відшкодування моральної шкоди 30 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав в частині завданих матеріальних збитків, щодо задоволення позову в цій частині не заперечував. Щодо стягнення з нього моральної шкоди заперчував та просив відмовити в цій частині.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи судом встановлено, що 13 грудня 2016 року ОСОБА_2 о 15 год.40 хв. в с.Малютянка, керуючи автомобілем Renault, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, під час вибору у встановлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого не справився з керуванням та в результаті заносу здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем Suzuki, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 12.1 ПДР України.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 січня 2017 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Suzuki, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_1.

Ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого .

Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

У ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пояснень позивача та матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», якою було виплачено страхове відшкодування в розмірі 99 000 грн. на відшкодування матеріальних збитків.

Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, проведеного ФОП ОСОБА_4 на замовлення ОСОБА_1 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Suzuki, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, становить 249 560,32 грн. За проведене дослідження позивачкою було сплачено 2500 грн., що підтверджено квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Відповідно до постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких обставин, оскільки вартість матеріального збитку власнику Suzuki, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, становить 249 560,32 грн., страховою компанією відшкодовано 99000 грн., тому до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на відшкодування матеріальних збитків підлягає 150 560,32 грн. та витрати за проведжене дослідження в розмірі 2500 грн..

Згідно із ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Також позивачу спричинені й моральні страждання, а саме внаслідок ДТП позивач пережив моральні страждання та хвилювання, змушений був витрачати час та кошти на лікування, відновлення порушення прав, що призвели до негативних змін упорядкованого життєвого ритму позивача. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, стан здоров'я позивача, відповідача тяжкість завданої травми та наслідки. Тому до стягненню з відповідача ОСОБА_2 підлягають кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі - 5 000грн.

Відповідно до приписів ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. Так з відповідача підлягають стягненню судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог на користь позивача в розмірі 1579,80 грн.

Керуючись Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Законом України „Про страхування", ст.ст. 993, 1187, 1188, 1194 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, на відшкодування матеріальних збитків 153 060,32 грн. (сто п'ятдесят три тисячі шістдесят грн. 32 коп.), на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. (п'ять тисяч грн.) та на відшкодування судових витрат 1579,80 грн.(одна тисяча п'ятсот сімдесят дев'ять грн. 80 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С. Пінкевич