Провадження № 2/522/60/17
УХВАЛА

24 липня 2017 р. м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі :

головуючої судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтва на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, приватного нотаріуса ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтва по право на спадщину за заповітом.

У процесі розгляду справи позивач 21.07.2017 року подав до суду клопотання про забезпечення позову, а саме: шляхом заборони ОСОБА_2 використовувати 3/4 частини спірної квартири до набрання законної сили рішення.

На підставі ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглянув заяву за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Окрім того, згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником ? частки спірної квартири.

ОСОБА_2 належить на праві власності в порядку спадкування згідно свідоцтва за заповітом ? часини спірної квартири.

Предметом спору є визнання заповіту недійсним, скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у звязку з тим, що на цей час спір не вирішений, і відсутній реальний поділ часток, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача.

Також, позивачем у підтвердження доводів заяви про забезпечення позову не надано жодних доказів, які б вказували, що у разі не застосування саме таких заходів забезпечення позову утрудниться чи стане неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст. 3, 11, 57, 60, 151, 153, 208-210 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Домусчі Л.В.

24.07.2017