17 липня 2017 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
при секретарі Тиріній В.С.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Сватове матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та за лінію розмежування неповнолітньої дитини без згоди батька,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що у 14.01.2005 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Одруження з відповідачем виявилося не вдалим, сімейні стосунки між нею та відповідачем припинені з початку 2011 року. З цього часу відповідач з донькою не бачиться, її життям не цікавиться, матеріально не допомагає. 26.10.2015 р. рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано, після розлучення донька залишилися проживати разом з нею. У зв'язку з проведенням АТО на території Луганської області, вона змушена була з донькою переміститися з м. Луганська до контрольованої українською владою території в м. Сєвєредонецьк. Неповнолітня донька позивача ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, страждає від сезонного алергічного риніту та перебуває на обліку у лікаря алерголога. У зв'язку з чим, вони з донькою кожного року виїжджали до родича - дядька позивача ОСОБА_5, який мешкає у АДРЕСА_1. Після поїздки на море стан здоров'я дитини поліпшувався. На теперішній час оздоровити дитину на літніх канікулах позивач не має можливості, оскільки для виїзду неповнолітньої дитини за кордон необхідно отримати нотаріально засвідчений дозвіл від колишнього чоловіка. На території проведення антитерористичної операції залишилась проживати мати позивача та бабуся її неповнолітньої доньки ОСОБА_6, для того щоб її відвідати також потрібен дозвіл від колишнього чоловіка. Оскільки її донька потребує оздоровлення, позивач має бажання разом з дитиною відвідувати Єгипет, Туреччину, Болгарію, ОАЕ, Російську Федерацію, в яких знаходяться дитячі оздоровчі центри. Внаслідок відсутності відповідача ОСОБА_2 з початку 2011 року, його не спілкування з донькою та з позивачем, позивачу не відомо його місце проживання та вона не в змозі отримати від нього дозвіл на перетинання кордону України та лінії розмежування в місці проведення АТО. Просить суд надати їй дозвіл без згоди батька дитини ОСОБА_2 на виїзд неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за кордон до Російської Федерації, Туреччини, Єгипту, ОАЕ та Болгарії,та на її в'їзд в Україну, на виїзд на тимчасово неконтрольовану територію України та на її в'їзд в Україну з тимчасово неконтрольованої території, строком до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с. 27).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», заяв про розгляд справи без його участі до суду не надійшло. (а.с. 28).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 14.01.2005 р. (а.с. 14). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1, виданого 11.04.2006 року Відділом реєстрації шлюбів та народжень Луганського міського управління юстиції (а.с.7).
26.10.2015 р. рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 8). Після розірвання шлюбу неповнолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, залишилися проживати разом з позивачем.
31.10.2014 року позивач разом зі своєю неповнолітньою донькою була взята на облік, як внутрішньо переміщені особи та фактично проживають у м. Сєвєродонецьк Луганської області, про що суду надано відповідні довідки (а.с.11-13).
Як зазначила позивач у своєму позові, відповідач ухиляється від надання нотаріальної згоди на перетин їхньою спільною дитиною державного кордону та лінії зіткнення без його супроводу.
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.
Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.
Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Відповідно до ст. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом , поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку.
Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності до пункту 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року за №254-УІІІ, Верховна Рада України постановила: визнати тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.
Згідно пункту 5.1.1 в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-рiчного вiку, здiйснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Мiнiстрiв України вiд 27 сiчня 1995 року № 57.
З огляду на викладене, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію, за кордон України, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.
Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон та на тимчасово окуповану територію, а лише встановлено певний порядок її в'їзду/виїзду за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. При цьому суд вважає можливим виїзд дитини на тимчасово окуповану територію без згоди та супроводу батька, не позбавленого батьківських прав, якщо такі виїзди будуть мати короткочасний характер.
Оскільки позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в'їзд/виїзд дитини на тимчасово окуповану територію, беручи до уваги той факт, що судом не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють в'їзд/виїзд малолітньої дитини на тимчасово окуповану територію України та за межі України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає можливим надати дозвіл на перетинання лінії розмежування в зоні проведення антитерористичної операціїв межах Луганської та Донецької областей України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та за межі території України, а саме до: Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Республіки Болгарія, Об'єднаних Арабських Еміратів, Російської Федерації, у супроводі матері ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, строком до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Конвенцією про права дитини, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон та за лінію розмежування неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Надати дозвіл на перетинання лінії розмежування в зоні проведення антитерористичної операціїв межах Луганської та Донецької областей України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, строком до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
Надати дозвіл на виїзди неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України, а саме до: Турецької Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Республіки Болгарія, Об'єднаних Арабських Еміратів, Російської Федерації, у супроводі матері ОСОБА_1 без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька ОСОБА_2, строком до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сватівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.М.Осіпенко