АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 527/2213/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1706/17Головуючий у 1-й інстанції Марущак Р. М. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Панченка О.О., Прядкіної О.В.

За участю секретаря : Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Тетяни Вікторівни про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року позов ОСОБА_3 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно задоволено повністю.

Визнано недійсним договір від 17.11.2015 року купівлі-продажу нерухомого майна - 3/4 часток житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2, як представником продавця, та ОСОБА_4, як покупцем, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Т.В. за реєстровим № 1156, рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 26230179 від 17.11.2015 року.

Визнано недійсним договір від 04.12.2015 року купівлі-продажу нерухомого майна - 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_2, як представником продавця, та ОСОБА_4, як покупцем, посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Т.В. за реєстровим № 1228, рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень індексний номер: 26770119 від 04.12.2015 року.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень за індексними номерами: 26230179 від 17.11.2015 року та 26770119 від 04.12.2015 року

Скасовано запис державного реєстру речових прав на нерухоме майно - будинку, розташованого по АДРЕСА_1, за реєстраційним номером об'єкту нерухомого майна - 06.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_4на користь ОСОБА_3 у відшкодування понесених судових витрат - по 1102 грн. 42 коп. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Зокрема вказує, що права позивача укладеними правочинами жодним чином не порушені, оскільки вона не є спадкоємцем майна померлого, а відтак судового захисту не потребує.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення останньої.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим Глобинським РУЮ Полтавської області.

Після смерті останнього, в межах передбаченого законом строку, із заявами про прийняття спадщини в порядку ст. 1294 ЦК України звернулась ОСОБА_3 та на підставі заповіту на земельну ділянку, площею 3,27 га, звернувся ОСОБА_7

На підставі зазначених заяв приватним нотаріусом Глобинського районного нотаріального округу заведено спадкову справу №5 за 2015 рік.

Спірним спадковим майном є житловий будинок, загальною площею 38,8 кв.м, житловою площею 22,3 кв.м, що розташований за адресою АДРЕСА_1, який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія НАВ 298999, виданого 13.08.2014 року державним нотаріусом Глобинської державної нотаріальної контори.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 вказувала, що вона, будучи спадкоємцем за законом в порядку ст. 1294 ЦК України, під час оформлення своїх спадкових прав дізналася, що належні спадкодавцю ? частин будинку 17.11.2015 року було продано від його імені його уповноваженим ОСОБА_2, який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, а згодом останнім було продано і ? частину будинку.

Вважаючи, що довіреність припинила свою дію внаслідок смерті довірителя в день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1, просила визнати недійсними договори купівлі-продажу вказаного нерухомого майна від 17.11.2015 року та від 04.12.2015 року, які були укладені між ОСОБА_2 та ОСОБА_4; зобов'язати приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Т.В. скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень за індексними номерами: 26230179 від 17.11.2015 року та 26770119 від 4.12.2015 року, та скасувати запис державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме, будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, за реєстраційним номером 06.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно до ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Встановивши, що в оспорюваних договорах купівлі-продажу відповідач ОСОБА_2 дів як повірений власника майна ОСОБА_8 на підставі доручення, яке припинило свою дію після смерті останнього згідно до положень п.3.ч1ст. 1008 ЦК України, а отже втратив свої повноваження на вчинення від імені довірителя будь-яких дій щодо відчуження житлового будинку.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Частиною 1 ст. 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Відповідно до 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті.

Згідно п.3 ч.1 ст. 1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі смерті довірителя або повіреного.

Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За ч.3 цієї ж статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечується сторонами, що 05.03.2014 року ОСОБА_6 видав ОСОБА_2 довіреність, завірену приватним нотаріусом, якою уповноважив останнього, зокрема, зібрати, оформити та укласти договір купівлі-продажу житлового будинку та земельних ділянок, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1.

Згідно договорів купівлі-продажу від 17.11.2015 року та 04.12.2015 року ОСОБА_2, який діяв від імені ОСОБА_6 продав ОСОБА_4 спочатку ? , а потім ? частину житлового будинку з частиною господарських побудов по АДРЕСА_1.

Зазначені договори були посвідчені приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Шабалтієнко Т.В. та зареєстровані в реєстрі.

Як пояснив колегії суддів під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2, він як адвокат в свій час надавав ОСОБА_6 правову допомогу, і за умовами їхньої домовленості, останній видав йому зазначену довіреність. Подальше спілкування між ними не відбувалось, тому йому не було відомо, що власник майна помер в 2014 році.

При цьому, апелянт наголошував на тому, що він не заперечує висновки місцевого суду щодо наявності правових підстав для визнання укладених ним договорів купівлі-продажу житлового будинку недійними, оскільки такі угоди мали місце після смерті самого власника майна, а відтак і договір доручення втратив свою силу.

Доводами апеляційної скарги є заперечення відповідача щодо наявного у позивача права оспорювати зазначені договори, оскільки вона не є спадкоємцем ОСОБА_6, в розумінні положень ст. 1294 ЦК України.

Відхиляючи зазначені доводи, колегія суддів висловлює свою згоду з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Так, судом вірно встановлено, що ОСОБА_3 з 2008 року і по даний час зареєстрована в спірному житловому будинку, в якому до моменту смерті проживав спадкодавець ОСОБА_6

Як спадкоємець в порядку ст. 1294 ЦК України, позивач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 15.08.2016 року по справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з 19.02.2007 року по травень 2010 року, та з грудня 2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане рішення набрало законної сили.

Згідно до встановлених судовим рішенням обставин, загальний період проживання вказаних осіб становив майже 7 років.

Крім того судова колегія вважає обґрунтованим посилання місцевого суду на роз'яснення викладені в абз.5 п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» згідно яких вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією з його сторін, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, правом оспорювати дійсність правочинів наділені не тільки його сторони, а і особи, права яких порушуються внаслідок такої угоди, тобто зацікавлені особи, власний інтерес останніх полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності попереднього власника, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

В даному випадку позивач наділена правом оспорювати укладені відповідачем ОСОБА_2 правочини по відчуженню належного спадкодавцю нерухомого майна, оскільки такі його дії безпосередньо впливають на можливість реалізувати свої права та інтереси як спадкоємця, який довів в судовому поряду своє право на спадкування на підставі положень ст. 1294 ЦК України.

За вказаних обставин колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 314, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 16 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді : (підписи)

З оригіналом згідно.