Справа № 2-2011/2008 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/4000/17 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.,

секретар: Симець В.І.,

за участі в судовому засіданні позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, старшого державного виконавця Крилишина Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Управління земельних ресурсів у м. Львові, третя особа: Львівська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення меж користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и л а :

ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 6 квітня 2017 року в задоволенні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про роз'яснення рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008 року по справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Управління земельних ресурсів у м. Львові, третя особа: Львівська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та встановлення меж користування земельною ділянкою - відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_3

В своїй апеляційній скарзі просять ухвалу скасувати та постановити нову, якою роз'яснити резолютивну частину рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008 року по справі №2-2011, в якій чітко й недвозначно роз'яснити в частині того, які саме дії мають вчинити боржники, щоб не чинити перешкод стягувачам в користуванні земельною ділянкою на АДРЕСА_1 для припинення зобов'язання виконанням. Вважають ухвалу помилковою, суперечливою та упередженою з грубим порушенням норм матеріального права, а також при невірній оцінці доказів, якими обґрунтовувалась заява. Зазначають, що судом не взято до уваги, що перешкодою до завершення виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2008 року в частині розмежування в натурі земельних ділянок до сьогоднішнього дня не виконане по вині відповідачів. На даний час виконання даного рішення відтерміновано ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09 листопада 2009 року, якою встановлено, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 грудня 2008 року по встановленню меж в натурі між земельною ділянкою будинковолодіння на АДРЕСА_1 у м. Львові по межі «А-Б» земельної ділянки будинколволодіння на АДРЕСА_2 виконати в повному обсязі не можливо, поскільки заважає незаконна самовільна будова на АДРЕСА_2 ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка стоїть на межі «А-Б».

В судове засідання окрім позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, старшого державного виконавця Крилишина Р.М., решта осіб, що беруть участь у справі (їх представники) не з'явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на ч.2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачів та державного виконавця на підтримання апеляційної скарги, відповідача - в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції посилаючись, зокрема, на ст. 221 ЦПК України, п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України у №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» та відмовляючи в задоволенні заяви про роз'яснення рішення, виходив з того, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26 грудня 2008 року залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11 червня 2009 року, задоволено позов ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та встановлено межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, у відповідності до межі «A-Б», яка визначена та погоджена у виданому на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0555 га по АДРЕСА_2 і згідно викопіювання генплану м.Львова від 05 травня 2008 року та межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_3 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_11 у відповідності до викопіювання генплану від 05 травня 2008 року; зобов'язано Управління земельних ресурсів у м.Львові встановити межі в натурі між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 у відповідності до межі «A-Б», яка визначена та погоджена у виданому на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0555 га по АДРЕСА_2, та згідно викопіювання з генплану від 05 травня 2008 року та межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_3 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_11 у відповідності до викопіювання з генплану м.Львова для вирішення питання землекористування від 05 травня 2008 року; зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 не чинити перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у користуванні належною їм земельною ділянкою по АДРЕСА_1, усунути перешкоди щодо приватизації належної ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 шляхом дачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 згоди, як суміжних землекористувачів, а саме: ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 власників будинковолодіння і земельної ділянки по АДРЕСА_2 і ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_11, як власників будинковолодіння по АДРЕСА_3 та стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 в солідарному порядку в користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме: 8 грн. 50 коп. - судового збору, 7 грн. 50 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1000 грн. - витрат за надання правової допомоги. Свою заяву про роз'яснення рішення суду ОСОБА_3 та ОСОБА_2 обґрунтовують тим, що рішення суду в частині усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 довгий час не виконується, так як на їхній земельній ділянці по АДРЕСА_1, в тому числі і на встановленій відповідно до рішення суду межі земельної ділянки, стоїть самовільна прибудова до будинку боржників по АДРЕСА_2. Як вбачається з позовної заяви, 08.04.2008р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 звернулися у суд з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_11, Управління земельних ресурсів у м. Львові, в якому просили встановити межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_2 та межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_2; зобов"язати Управління земельних ресурсів у м. Львові встановити межі в натурі між зазначеними земельними ділянками; зобов"язати відповідачів не чинити їм перешкоди у користуванні належною їм земельною ділянкою та усунути перешкоди щодо приватизації цієї земельної ділянки для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1. В своїй позовній заяві ОСОБА_3 та ОСОБА_14 не зазначали, в який саме спосіб відповідачі зобов'язані усунути їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1, і не просили суд усунути їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу будівель та/або споруд, які знаходяться на вказаній земельній ділянці. Як видно із вказаного рішення суду від 26 грудня 2008 року питання щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу будівель та/або споруд, які знаходяться на даній земельній ділянці судом не вирішувалося. Судом встановлено, що Залізничним районним судом м. Львова вже роз'яснювалося вказане рішення суду та постановлено ухвалу суду від 23.12.2011 року /а.с.305-307 т.3/., за якою заяву ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 від 16.02.2011 року задоволено частково. Роз'яснено рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року щодо зобов'язання Управління земельних ресурсів в м.Львові встановити межі в натурі в частині який порядок встановлення меж, то суд вважає, що відповідач по справі - Управління земельних ресурсів м.Львова є уповноваженим органом щодо встановлення меж в натурі на підставі поданої технічної документації ОСОБА_3, ОСОБА_2 В іншій частині заяви ОСОБА_4 ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про роз'яснення рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року, суд відмовляє, поскільки вказані питання чітко відображені в рішенні Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року. Що стосується заяви від 07.12.2011 року ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про уточнення вимог по роз'ясненню рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року, то вказані в уточненні питання досліджувались в судовому засіданні, по яких постановлено вищевказане рішення по суті і зазначені питання на думку суду жодних роз'яснень не потребують. В задоволенні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 від 07.12.2011 року відмовлено. В задоволенні заяви ОСОБА_3, ОСОБА_2 від 07.12.2011 року відмовлено. Заяву державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ від 20.09.2010 року про роз'яснення рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року задоволено та роз'яснено рішення суду наступним чином: Роз'яснити рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2008 року в частині, що боржниками ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 чиняться перешкоди стягувачам ОСОБА_3, ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 поскільки така зайнята самовільним будівництвом здійсненим боржниками, суд вважає, що рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року стягувачам встановлено межі користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 для обслуговування житлового будинку, а тому останнім не належить вищевказана спірна земельна ділянка на праві приватної власності. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року стягувачам ОСОБА_3, ОСОБА_2 встановлено межі користування земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_2 у відповідності до межі «А-Б», яка визначена та погоджена у виданому на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0555 га по АДРЕСА_2 і згідно викопіювання з генплану м.Львова від 05.05.2008 року і межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_3 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_11 у відповідності до викопіювання з генплану м.Львова від 05.05.2008 року, вирішення питання приватизації стягувачами частини земельної ділянки по АДРЕСА_1 не були предметом розгляду та постановлення рішення судом, поскільки питання регулювання земельних відносин відноситься виключно до компетенції Львівської міської Ради у відповідності до вимог п.34 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Що ж стосується роз'яснення рішення суду від 26.12.2008 року в частині, як державному виконавцю Залізничного відділу державної виконавчої служби ЛМУЮ усунути перешкоди в приватизації стягувачам - ОСОБА_3, ОСОБА_2 в примусовому порядку без участі боржників, то суд вважає, що позовні вимоги щодо приватизації стягувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 не було предметом спору і рішення з вищезазначених вимог судом постановлено не було. Що стосується роз'яснення рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року в частині, як державному виконавцю Залізничного відділу державної виконавчої служби вчиняти примусові дії щодо виконання вищевказаного рішення, якщо на даний час в Залізничному районному суді м.Львова знаходиться позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської Ради про демонтаж самочинно збудованої будівлі боржниками ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 на земельній ділянці по АДРЕСА_1, то суд вважає, що в тій частині слід відмовити, поскільки ухвалою суду Залізничного районного суду м.Львова від 09.11.2009 року за заявою Підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 19.10.2009 року з тих самих підстав відстрочено виконання судового рішення Залізничного районного суду м.Львова від 26.12.2008 року на підставі якого від 26.12.2008 року виданий виконавчий лист по справі №2-2011/2008р. до вирішення судового спору за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи на стороні позивача: Управління природних ресурсів і регулювання земельних відносин, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про демонтаж самочинно здійсненої добудови до житлового будинку /головуючий по справі суддя-Бориславський Ю.Л./ /а.с.305-307 т.3/. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.11.2009р. відстрочено виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2008р., на підставі якого 10.07.2009р. виданий виконавчий лист по справі №2-2011/2008р. про зобов'язанння Управління земельних ресурсів у м.Львові встановити межі в натурі між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 у відповідності до межі «A-Б», яка визначена та погоджена у виданому на ім'я ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 державному акті на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0555 га по АДРЕСА_2, та згідно викопіювання з генплану від 05 травня 2008 року та межі користування між земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_1 і земельною ділянкою будинковолодіння по АДРЕСА_3 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_11 у відповідності до викопіювання з генплану м.Львова для вирішення питання землекористування від 05 травня 2008 року до вирішення судового спору за позовом Залізничної районної адміністрації ЛМР до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, треті особи на стороні позивача: Управління природних ресурсів і регулювання земельних відносин, ОСОБА_3, ОСОБА_2 про демонтаж самочинно здійсненої добудови до житлового будинку. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23.02.2017р. позов Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4 ОСОБА_6 ОСОБА_5 ОСОБА_7 про демонтаж самочинно здійсненої прибудови до будинку задоволено, зобов'язано ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 - співвласників будинку АДРЕСА_2 демонтувати самочинно побудовану на землях міськземфонду двоповерхову прибудову розміром 4,6м х 6,3м до житлового будинку АДРЕСА_2, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання права власності на реконструйований житловий будинок на АДРЕСА_2 загальною площею 213,3 кв.м. та житловою площею 127,1 кв.м відмовлено та в задоволенні позову третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу прибудови на АДРЕСА_2 відмовлено. Вказане рішення суду оскаржено в апеляційному порядку. Враховуючи вищенаведене, а також те, що стягувачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ні в своїй заяві, ні в судовому засіданні не зазначили, в чому саме є незрозумілим вказане рішення суду в частині зобов'язання боржників не чинити перешкод стягувачам у користуванні земельною ділянкою та не вказали в заяві про те, в який саме спосіб відповідачі (боржники у виконавчому провадженні) зобов'язані усунути їм перешкоди в користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 та що судом 23.12.2011 року вже розглядалися заяви стягувачів, державного виконавця та боржників щодо роз'яснення рішення суду від 26 грудня 2008 року, суд приходить до висновку, що жодних підстав, передбачених вимогами ст.221 ЦПК України для роз'яснення рішення суду від 26 грудня 2008 року немає, а тому в задоволенні заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь в справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільній справі", відповідно до ст.221 ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Таким чином, законодавець вказує на те, що суд може роз'яснити своє рішення, якщо воно містить в собі незрозумілості або ускладнює його реалізацію, при цьому, не вносячи змін у суть рішення, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

За змістом зазначеної статті незрозумілим є рішення суду, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення; підставою для роз'яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає у тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.

Із рішення, про роз'яснення частини якого просять заявники вбачається, що таким задоволено їх позов, «Про усунення перешкод в приватизації земельної ділянки шляхом дачі згоди на її приватизацію та встановлення меж в користуванні земельною ділянкою». Як вбачається із позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог та рішення суду від 26.12.2008 року Т.1 а.с. 1-5, 143-145, 164-168), судом досліджувались предмет та підстави заявленого позову за наслідками дослідження чого було ухвалено рішення, яким такий задоволено. При цьому предметом дослідження були, зокрема, неправомірні дії відповідачів по зайняттю земельної ділянки, що належала до будинковолодіння №20 на вул. Доробок в м.Львові, протиправна їх відмова у підписанні позивачам акту узгодження меж для подальшої приватизації закріпленої за їх житловим будинком ділянки, зобов'язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні ділянкою позивачів та ін. При цьому у рішенні суду жодним чином не йшлося про необхідність демонтажу певних об'єктів, необхідність вчинення певних дій по звільненні ділянки від будь-яких предметів, тощо. Вказані обставини судом не досліджувались при розгляді справи та про це відповідно не йшлося і у рішенні суду.

Зважаючи на вказане рішення суду слід вважати зрозумілим, про що вказують і самі позивачі у своїй заяві про роз'яснення рішення та письмових поясненнях, протягом розгляду такої заяви. Крім цього, таке було частково роз'яснено ухвалою суду від 23.12.2011 року Т.3 а.с. 305-307).

Що стосується дій, які необхідно вчинити по виконанню рішення суду чи необхідності роз'яснення рішення у спосіб, який просять позивачі у заяві та про що вказують у своїх письмових поясненнях, то у випадку задоволення заяви вказане призведе до зміни змісту рішення, що є неприпустимим.

Зважаючи на вказане висновки суду першої інстанції, за якими суд вважав за необхідне у задоволенні заяви відмовити слід вважати підставними, такими, що відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону. Доводи ж апеляційної скарги слід вважати безпідставними та саму скаргу слід відхилити, залишивши оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, п.4 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра