АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3620/17 Справа № 207/1965/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до територіальної громади міста Камянське в особі Адміністрації Південного району про визнання права на жиле приміщення,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але квадратура квартири не дозволяє мешкати родині з шести осіб. Рішенням виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 15 грудня 2004 року №346 вона зарахована до загального списку на отримання житлової площі, як така що потребує поліпшення житлових умов. На теперішній час вона перебуває під номером 86. Зважаючи на те що коштів на купівлю власної квартири вона не має, працюючи техніком КЖЕП «ОРІОН», їй було виділено службове приміщення, а саме квартиру АДРЕСА_1 (колишня назва м. Дніпродзержинськ), де вона власними коштами відремонтувала цю квартиру. Відповідно до актів від 25 грудня 2015 року та 16 січня 2016 року в зазначеній квартирі ніхто не мешкає з 2011 року, особистих речей в квартирі не має. Але коли вона звернулась до керівництва КЖЕП «ОРІОН» про видачу їй документа про підтвердження її права користування зазначеною квартирою, вона отримувала лише відмовки. З моменту виділення зі слів цієї квартири, вона регулярно сплачує всі комунальні послуги, підтримує житло у задовільному стані. Проте вона зустрілась з проблемою, що не може оформити особові рахунки в підприємствах, що є надавачами послуг.

Проте, відповідно до квитанцій про сплату комунальних послуг вона, не порушуючи правила користування жилим приміщенням, фактично виконує умови типового договору найму жилого приміщення.

Також позивач зазначила, що ордер на її ім'я для вселення у вказану квартиру уповноваженим органом місцевого самоврядування не надавався, але відповідно до ОСОБА_3 Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. N37 «Про службові жилі приміщення» адміністрація КЖЕП «ОРІОН» у 2014 році надала їй в якості житла для службового користування вказане житлове приміщення, проте будь-яких документів, підтверджуючих її право на користування зазначеною квартирою, вона надати не може, а тому зареєструвати своє місце проживання не має можливості.

На підставі зазначеного позивач просила визнати за нею право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, в порядку користування; Адміністрації Південного району, як органу реєстрації здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року позов задоволено та ухвалено: визнати за ОСОБА_2 право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2, в порядку користування; адміністрації Південного району, як органу реєстрації здійснити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3.

В апеляційній скарзі Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, заслухавши представників сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 з 10 червня 2013 року працювала техніком дільниці №1 на Комунальному житлово-експлуатаційному підприємстві «Оріон», що підтверджується копією її трудової книжки (а.с.9-17).

Рішенням виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинськ ради від 15 грудня 2004 року №346 позивач зарахована до загального списку на отримання житлової площі, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Баглійської районної у місті Дніпродзержинську ради від 27 серпня 2012 року (а.с.73).

Працюючи техніком КЖЕП «ОРІОН», їй було виділено службове приміщення за адресою: вул. Черняховського (нині вул. Гетьмана Сагайдачного), буд.63 кв.1, відповідно до до протоколу №1 зборів колективу дільниці №1 КЖЕП «ОРІОН» від 17 червня 2015 року та та цим протоколом збори виріши сприяти у вирішенні питання проживання та оплати комунальних послуг позивачки (а.с.71), на підставі чого начальник дільниці №1 КЖЕП «ОРІОН» звернувся до директора КЖЕП «ОРІОН» зазначивши, що ОСОБА_2 - технік дільниці №1, яка потребує покращення житлових умов, займає жилу площу 42, 7 м.кв в цокольному поверсі пятиповерхового будинку за адресою АДРЕСА_4 та просив вирішити питання щодо постійного проживання та оплати комунальних послуг (а.с.67). Відповідно до наказу №132а від 20 липня 2015 року за підписом директора КЖЕП «ОРІОН» (а.с.74), КЖЕП «ОРІОН» звернулося до Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Дніпродзержинської міської ради (а.с. 23), до виконавчих органів адміністрації Баглійського району (а.с.20, 21) з приводу надання позивачці житла та включення квартири за адресою вул. Гетьмана Сагайдачного (колишня вул. Черняховського) АДРЕСА_5 до числа службових комунального житлово-експлуатаційного підприємства «ОРІОН» (а.с.18, 19, 21, 22).

З відповіді Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради від 13 травня 2016 року вбачається, що вказаний департамент не заперечує щодо включення спірної квартири до числа службових КЖЕП «Оріон» (а.с. 25), а відповідно до актів від 25 грудня 2015 року та 14 січня 2016 року в зазначеній квартирі ніхто не мешкає з 2011 року, особистих речей в квартирі не має (а.с.53-55).

Крім того згідно акту КЖЕП «ОРІОН» від 18 січня 2016 року. (а.с.70) ОСОБА_2 разом з членами своєї родини проживають у спірній квартирі з 18 січня 2016 року та в квартирі проводився ремонт позивачкою власними коштами, а також позивачка сплачує за комунальну послуги (а.с.31-52).

Задовольняючі позовні вимоги районний суд виходив з обгрунтованості позовних вимог, а також того, що відповідач у справі не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 395 Цивільного Кодексу України до видів речових прав на чуже майно належить право користування (сервітут).

Відповідно до ст.ст. 401, 402. 404 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлено щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Особисті сервітути - це обмежені речові права, які уповноважують конкретну особу на безпосереднє користування чужим майном і в такий спосіб задовольняють певні її потреби. Згідно з ЦК України, вони встановлюються в тому разі, коли потреби цієї особи "не можуть бути задоволені іншим способом" (п.1 ст.401 ЦК України).

Зміст та вид сервітутного користування бувають дуже різними і визначаються при його встановленні. Зміст та вид права користувача у яких може бути визначений не чітко. У таких випадках зміст сервітут, витлумачуватиметься судом за правилами ЦК України.

Відповідно до ч.3 ст.402 ЦК України спір про встановлення сервітуту вирішується судом у разі недосягнення домовленості про його встановлення. Якщо особа, яка вимагає встановлення сервітуту, не зверталась до власника нерухомого майна з пропозицією про укладення договору про встановлення сервітуту, в неї відсутня підстава для звернення до суду.

Відповідно до ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

А згідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти: всебічному і повному зясуванню обставин спору; роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджати про вчинення або не вчинення процесуальних дій, здійсненню їх прав у випадках, що встановлені цим Кодексом, а згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпродзержинської міської ради від 24 червня 2005 року № 567-19/IV «Про затвердження реєстру обєктів житлового фонду, що належать до комунальної власності міста» будинок за адресою м. Камянське, вул. Гетьмана Сагайдачного, 63 включено до реєстру обєктів житлового фонду, що належать до комунальної власності міста та власником майна комунальної власності є саме Департамент комунальної власності міської ради, проте суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та ці обставини не перевірив, та не вирішив питання залучення, відповідно до ст.ст. 33-36 ЦПК України, до участі у справі вказаного Департаменту, у звязку з чим вказані позовні вимоги без залучення цієї особи не можуть бути в повній мірі розглянуті, а тому є необгрунтованими.

Оскільки суд порушив матеріальний та процесуальний Закон, стосовно спірного майна, не з'ясував власника майна, на викладене вище уваги не звернув та їх взагалі не перевіряв, рішення суду не мотивував та прийшов до помилкових та передчасних висновків про задоволення позову без належного зясування всіх обставин справи.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради задовольнити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 жовтня 2016 року та додаткове рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 квітня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до територіальної громади міста Камянське в особі Адміністрації Південного району про визнання права на жиле приміщення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн. НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради () судовий збір у сумі 606,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Н.М. Деркач

ОСОБА_4