АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 541/208/17 Номер провадження 22-ц/786/2022/17Головуючий у 1-й інстанції Сидоренко Ю. В. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: представника відповідача Огризкова А.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2017 року

за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства імені Зубковського про витребування земельної ділянки із чужого незаконного користування, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2017р. ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом. Зазначала, що 15.12.2012р. між нею та відповідачем укладено договір оренди належної їй земельної ділянки на строк 5 років та по акту передано в оренду вказану ділянку.

Однак, реєстрація даного договору орендарем не проводилась, істотні умови договору оренди не визначені, у зв'язку з чим на підстави положень ст.ст.203,207 ЦК України вважає договір оренди землі нікчемним та просила витребувати у відповідача із незаконного користування земельну ділянку площею 2 га, розташовану на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району та повернути земельну ділянку їй, як власнику.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила позивач, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційний розгляд справи колегія суддів вважає за можливе провести у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України у відсутність позивача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, проте до суду апеляційної інстанції вдруге не з'явилась, посилаючись на зайнятість свого представника в інших судових засіданнях. Однак, доказів підстав відсутності представника не надала.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка площею 2 га, розташована на території Ярмаківської сільської ради Миргородського району, призначена для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером НОМЕР_1, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 23 грудня 2009 року (а.с. 4).

15 грудня 2012 року між ОСОБА_3 і Приватним підприємством ім. Зубковського було укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки № 5, при цьому у п. 8 Договору 1 зазначено, що договір укладено на 5 років, а п. 9 Договору визначено, що орендна плата орендарем вноситься у розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 5, 7).

15 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем був підписаний акт про передачу та прийом зазначеної земельної ділянки, що підтверджується копією акту (а.с. 6).

22 лютого 2017 року здійснено державну реєстрацію даного договору, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с. 27-28) та копією реєстраційної справи (а.с. 52-69).

Даний договір підписаний позивачем, як орендодавцем, та директором ПП ім. Зубковського ОСОБА_4, як орендарем, в межах наданих повноважень, що підтверджується протоколом зборів учасників зазначеного підприємства від 28 грудня 2006 року та копією Статуту (а.с. 25-26, 96-99).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка перебуває у користуванні ПП ім. Зубковського на підставі чинного договору оренди, а тому підстави для її витребування відсутні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З роз'яснень наданих Пленумом Верховного Суду України у постанові від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами, зокрема, про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, а саме на момент вчинення правочину. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Стаття 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлює, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Отже, вказані положення закону визначають, що відсутність у договорі оренди землі істотних умов договору є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Таким чином, вбачаючи, що нікчемність договору оренди землі прямо не встановлена законом, а орендодавець не визнає його чинність, то недійсність вказаного договору підлягає встановленню у судовому порядку.

Як вірно визначено судом першої інстанції, договір оренди землі № 5 від 15 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_3 і ПП ім. Зубковського, сторонами у встановленому законом порядку не оскаржувався, а тому його чинність на даний момент не спростована.

Стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, а також встановлює належні способи їх захисту.

Оскільки укладені договори оренди землі є чинними і неоспореними, то правові підстави для витребування земельних ділянок у відповідача на користь позивача відсутні.

З цих же підстав не приймаються до уваги посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що державна реєстрація договору оренди була проведена на підставі копій документів без її згоди, оскільки порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності у сфері державної реєстрації прав визначений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Доводи апеляційної скарги про непроведення державної реєстрації договору оренди землі до моменту звернення позивача до суду із вказаним позовом також не спростовують правильності висновків місцевого суду.

За змістом статей 18, 20 цього Закону (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, чинність укладеного між сторонами договору оренди землі залежить від самого факту здійснення державної реєстрації, а не від її моменту.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну оцінку.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ О. В. Прядкіна

Судді: /підпис/ О. О. Панченко

/підпис/ В. П. Пікуль

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області О. В. Прядкіна