Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2017 Справа №607/5434/17

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого В.М. Братасюка

за участю секретаря О.І. Чичкевич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

В провадженні суду перебуває на розгляді позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис 451.

Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий сторони спору не проживають сім'єю, не ведуть спільного господарства, не пов'язані сімейним побутом та стали чужими людьми один одному, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім'я розпалася остаточно.

В останнє судове засідання позивач не з'явився, направив заяву про розгляд провадження за власної відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання з'явився, просив надати строк на примирення з метою збереження шлюбі і сім'ї. В останнє судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце судового розгляду.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини:

Сторони спору перебувають у шлюбі, котрий був зареєстрований 15 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис 451.

Від шлюбу у сторін спору є спільні діти.

Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечитиме інтересам одного з них.

На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Юридичною підставою для застосування судами України прецедентів ЄСПЛ є положення п. 1 Закону України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", відповідно до якого Україна визнала обов'язковою "і без укладання спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції".

У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 р. "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", зазначено, що "суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права".

Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява №44647/98).

В судовому засіданні при вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач тривалий час не проживають сім'єю, у них різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами спору припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо.

В судовому засіданні 29.05.2017 року судом, зважаючи на клопотання сторони відповідача, сторонам спору було надано строк на примирення з метою збереження шлюбу та сім'ї.

По завершенню наданого судом строку на примирення, сторони спору не з'явилися в судове засідання й позивач заяви про підтримку позову та клопотання про розгляд провадження за його відсутності, не відкликав.

Відтак системний аналіз наданих сторонами спору доказів дозволяє суду зробити висновок, що зважаючи на відносили, які склалися між сторонами спору, та бажання сторін спору вільно визначати свій «приватний простір», збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін спору.

Керуючись ст.ст. 10, 11 ч.1, 60, 215, 222 ЦПК України, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 15 травня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, актовий запис 451.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк