Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №322/506/17 Головуючий у 1-й інстанції: Гасанбеков С.С.
Провадження №22-ц/778/3266/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи змінював і уточнював. Зазначав, що 22.05.2015 помер його батько ОСОБА_5, після смерті якого залишилася земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 5,7401 га, кадастровий номер :05:007:0002, розташована на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Посилаючись на те, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність оригіналу Державного акту на землю, просив суд на підставі ст. ст.386,392,1223,1261,1268,1278 ЦК України .

Рішенням Новомиколаївськогорайонного суду Запорізької області від 23 червня 2017 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 22 травня 2015 року, на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 5,7401 га, кадастровий номер :05:007:0002, розташовану на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування доводів посилалася на те, що тривалий час проживала однією сімєю зі спадкодавцем, вела з ним спільне господарство, а позивач жодного разу до батька не приїздив, ніякої допомоги йому не надавав. Вважає, що вона як член сімї померлого мала бути залучена до участі у справі, оскільки саме з нею, а не з сільською радою, яка позов визнавала, у позивача виник спір про право на спадщину.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги на земельну ділянку, що залишилася після смерті його батька.

Проте в повній мірі погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на такі обставини.

По справі встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5, що підтверджується паспортом громадянина України позивача серії АН 824391, виданим Томаківським РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області 01.12.2009 та свідоцтвом про його народження від 11 травня 1987 року серії IV-ВЛ № 297215.

ОСОБА_5 помер 22.05.2015, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.05.2015 серії І-ЖС № 316781.

ОСОБА_5 на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 5,7401 га на території Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що у сукупності підтверджується такими документами: Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002; витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером :05:007:0002 від 28.11.2016 № НВ-016, довідкою Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області від 11.08.2015 № 137.

29.09.2015 позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 27/2015, заведеної після смерті ОСОБА_5

Інших спадкоємців першої черги, крім позивача, який прийняв спадщину, не має.

ОСОБА_4, яка подала апеляційну скаргу, є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини, що встановлено рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 09.02.2016 про справі № 322/1249/15.

Водночас рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 29.06.2016 про справі № 322/359/16, що набрало законної сили 12.07.2016, ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні її позову до ОСОБА_3 про зміну черговості одержання права на спадкування.

Постановою нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2017 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 5,7401 га, кадастровий номер :05:007:0002, у звязку з неподанням документу, що підтверджує право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку, а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 046425 від 01.07.2002р.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Між тим, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 31, 119, 215 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

Таким чином, у разі порушення цивільного права відповідно до ст.ст. 3, 11, 31 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст.4 ЦПК є обов'язком суду.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне у позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Тобто за змістом цих норм, право власності особи підлягає судовому захисту шляхом його визнання тільки у випадку його оспорювання чи не визнання іншою особою.

Встановивши, що сільська рада право позивача ОСОБА_3 на земельну ділянку не оспорює, фактично спір з приводу права на спадщину виник між позивачем і співмешканкою померлого, яка вважає, що має право на частку у спадковому майні, оскільки тривалий час проживала разом зі спадкодавцем, суд першої інстанції не обговорив питання про залучення останньої до участі у справі в якості належного відповідача.

Цивільний процесуальний Кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучити таку особу до участі у справі, вирішити справу як суд першої інстанції, самостійно на свій розсуд змінювати підстави і предмет позову або обирати спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до положень статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що спору з приводу спадкового майна між ОСОБА_3 і сільською радою не має, а ОСОБА_4, яка оспорює право позивача на спадщину, не була залучена до участі у розгляді справи, хоча суд першої інстанції вирішував питання про її права і обовязки, оскаржуване рішення на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Рішення апеляційного суду у цій справі не є перешкодою для повторного звернення ОСОБА_3 з аналогічним позовом до суду із залученням до участі у справі в якості співвідповідачів як сільської ради, так і ОСОБА_4.

Керуючись ст. ст.307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 23 червня 2017 року по цій справі скасувати.

Позов ОСОБА_3 до Самійлівської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, про визнання права власності на майно в порядку спадкування залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: