Справа №592/3817/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/321/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 листопада 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») просило суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5, як солідарних боржників, на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 198189,43 грн., вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № ІР-11042012/23, відповідно до умов якого банк надав грошові кошти (кредит) в сумі 235000,00 грн. до 11.04.2025 року включно із процентною ставкою за користування грошовими коштами 19,5 % річних, а позичальник, в свою чергу, прийняв кредит з метою використання його за цільовим призначенням, а саме придбання у власність квартири, та зобовязався повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені кредитним договором. ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.03.2016 року становить 198189,43 грн. Виконання вказаного зобовязання було забезпечено іпотекою на придбану за кредитні кошти квартиру, а також договорами поруки від 11.04.2012 року, укладених з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Про невиконання взятих на себе кредитних зобовязань ОСОБА_3 поручителі були повідомлені листами від 12.01.2016 року. Проте до цього часу, заборгованість за вказаним кредитним договором не погашена, що і стало підставою звернення до суду.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.11.2016 року у задоволенні позову ПАТ «ВТБ Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «ВТБ Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове про задоволення позову у повному обсязі, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що місцевий суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості до поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість не погашена, про що зазначено у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5. Проте судом не було перевірено чи погашена заборгованість за кредитним договором, а рішення місцевого суду від 01.09.2016 року про звернення стягнення на предмет іпотеки ще не набрало законної сили, і відповідно, не могло бути виконане.

Крім того, зазначає, що вимога банку про стягнення пені за кожен день прострочення у розмірі 0,1% на підставі п. 7.1 договору, а також одночасне застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, були використані банком, відповідно до судової практики Верховного суду України.

Представник банку доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити. Представлені батьком позичальника квитанції про сплату грошових сум в рахунок погашення заборгованості враховані у представленому суду розрахунку.

ОСОБА_4 та його представник підтримали оскаржене рішення суду і просили скаргу відхилити.

ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи був повідомлений за місцем реєстрації, а його мати ОСОБА_5 також була повідомлена належних чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що оскільки заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.09.2016 року за позовом ПАТ «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 було звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, тому, в силу ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна виходячи з наступного.

Як вбачається з цивільної справи, що 11.04.2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №ІР-11042012/223, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 235000,00 грн. з кінцевим терміном погашення до 11.04.2025 року для придбання квартири № 16 у м. Суми, вул. Газети «Правда», 23 (а.с. 12 16).

Підписанням даного кредитного договору, його сторони досягли, зокрема, наступних умов.

Відповідно до п. 3.9. договору кредит було надано шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № 1167, відкритий у Центральному Сумському відділенні ПАТ «ВТБ Банк». При цьому, днем видачі кредиту вважався день безготівкового перерахування коштів на рахунок.

За заявою ОСОБА_3 про надання та видачу кредитних коштів від 11.04.2012 року банк надав, а останній отримав кредит в сумі 235000,00 грн. (а.с. 30-32).

Пунктом 1.1 на позичальника покладений обовязок прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути банку кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісійну винагороду та інші платежі в порядку, на умовах та у строки, що встановлені цим договором.

Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 19,5% річних, з урахуванням можливості автоматичного її збільшення або зменшення відповідно до умов договору. Проценти за користування кредитом за поточний місяць нараховуються двічі на місяць: 17 числа та в останній робочий день кожного календарного місяця (п. 3.3).

Відповідно до п. 3.4. кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється щомісячно відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг (а.с. 17-19).

Пунктом 7.1. визначено, що у разі прострочення позичальником зобовязань, визначених кредитним договором, позичальник зобовязаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених зобовязань.

Відповідно до пунктів 5.2.1., 5.2.2. кредитного договору позичальник зобовязаний повністю повернути кредит, сплатити нараховані проценти незалежно від настання строку виконання зобовязання у випадку, зокрема, порушення позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, в тому числі невиконання (неналежне виконання) позичальником та/або поручителем/майновим поручителем зобовязань за даним договором або будь-яким договором, укладеним з банком, невиконання (неналежне виконання) зобовязань щодо: сплати платежів, а також комісійної винагороди, неустойки тощо, передбачених умовами договору, а також затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів по кредиту щонайменше на один календарний місяць. Таке дострокове погашення позичальник повинен здійснити протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення банку з вимогою дострокового повернення або у інші строки, передбачені умовами кредитного договору.

Дане кредитне зобовязання було забезпечене іпотечним договором від 11.04.2012 року, укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_3, відповідно до умов якого було передано банку в іпотеку належну на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру №16 у м. Сумах по вул. Газети «Правда», 23 (а.с. 20-23).

Крім того, було укладено два самостійні договори поруки від 11.04.2012 року №52 та №53 між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_4, а також ОСОБА_5 відповідно (а.с. 25-29).

За умовами договору поруки № 52 ОСОБА_4 поручилась перед банком за виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за кредитним договором №ІР-11042012/223 від 11.04.2012 року та несе окрему солідарну відповідальність з кожним поручителем перед банком у повному обсязі, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих відсотків за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязань позичальником за кредитним договором (п. 2.1). У випадку порушення позичальником зобовязань за кредитним договором банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання зобовязання у повному обсязі або частково, а поручитель зобовязується виконати їх у строк, зазначений у письмові вимозі банку (п.п. 2.5., 2.6.). Даний договір поруки діє до повного виконання зобовязання за кредитним договором (п.5.1.).

За договором поруки № 53 ОСОБА_5 поручилась перед банком за виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за кредитним договором №ІР-11042012/223 від 11.04.2012 року та несе солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі. Даний договір поруки містить аналогічні умови, що й вищевказаний договір поруки № 52.

Відповідно до розрахунку представленого банком, розмір заборгованості за вказаним кредитним договором за період з 19.05.2015р. і станом на 31.03.2016 року становить 198189,43 грн., з яких: 173401,82 грн. борг за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у звязку з порушенням зобовязань щодо повернення кредиту (162614,99 грн. поточна заборгованість за кредитом; 10544,87 грн. заборгованість за простроченим кредитом; 146,12 грн. інфляційні втрати; 95,83 грн. 3% річних); 21432,43 грн. борг за процентами з урахуванням 3% річних, нарахованих в звязку з порушенням зобовязань щодо сплати процентів (19687,29 грн. сума простроченої заборгованості за відсотками; 179,44 грн. 3% річних; 274,09 грн. інфляційні втрати; 1291,60 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами); 3355,17 грн. пеня, нарахована у звязку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,1% за кожен день прострочення платежу (а.с. 8 11).

07.12.2015 року та 13.01.2016 року ПАТ «ВТБ Банк» зверталося до ОСОБА_3 з вимогами про дострокове погашення кредитних зобовязань перед банком (а.с. 33,34).

12.01.2016 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з вимогою про погашення кредитної заборгованості у розмірі 183655,63 грн. протягом 30-ти днів з дати отримання даної вимоги. Дані листи-вимоги отримано поручителями 19.01.2016 року (а.с. 152 155).

Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 01.09.2016 року позов ПАТ «ВТБ Банк» було задоволено частково та звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, а саме на квартиру за адресою: Сумська область, м.Суми ,вул. Газети «Правда» (Бельгійська)АДРЕСА_1, що належить позичальнику ОСОБА_3, шляхом продажу на публічних торгах з метою задоволення вимог ПАТ «ВТБ Банк» за кредитним договором № ІР-11042012/23 від 11.04.2012 року, загальний розмір яких становить 198189,43 грн. станом на 31.03.2016 року (а.с. 145а-145г).

На час постановлення судом першої інстанції оскаржуваного судового рішення у даній цивільній справі, вищевказане заочне рішення від 01.09.2016 року не виконане, заборгованість за кредитним договором не погашена. Питання застосування строків позовної давності в суді першої інстанції відповідачами не порушувалось.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою є вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, іпотека є способом задоволення забезпечених нею вимог іпотекодержателя (отримання виконання) за рахунок предмета іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання основного зобовязання.

Тому задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості із позичальника за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. За таких обставин наявність судових рішень про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки у рахунок її погашення не свідчить про подвійну юридичну відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З наведеного колегія суддів визнає доводи апеляційної скарги обґрунтованими, що висновки місцевого суду з приводу подвійної відповідальності є хибними.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобовязаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 522 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ст. 599 цього Кодексу зобовязання припиняється виконанням належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Якщо предметом неустойки є грошова сума, відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, пеня є видом неустойки і виступає одним з видів забезпечення виконання зобовязання, форма правочину щодо забезпечення зобовязання шляхом стягнення пені вчиняється у письмовій формі.

Частиною першої ст. 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Відповідно до частин 1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд, діючий на загальних принципах диспозитивності, а саме доведеність вимог позову перед судом покладено на позивача, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки ст.ст. 16, 1046, 1048 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав, як повернення позикодавцеві кредитних коштів та сплату процентів за користування кредитом, висновки суду щодо подвійну відповідальність відповідача ОСОБА_3 за одне й те саме правопорушення у разі стягнення з нього суми боргу є хибними, що дає підстави для скасування оскарженого рішення та ухвалення нового про задоволення позову, яким стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4П у солідарному порядку і самостійно з ОСОБА_3, ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №ІР-11042012/223 від 11 квітня 2012 року за період з 19.05.2015 р. і станом на 31.03.2016 р. у розмірі 198 189 (сто девяносто вісім тисяч сто вісімдесят девять) гривень 43 копійки, з яких: 162 614 (сто шістдесят дві тисячі шістсот чотирнадцять) гривень 99 копійок сума заборгованості з повернення кредиту; 10 544 (десять тисяч пятсот сорок чотири) гривень 87 копійок сума простроченої заборгованості за кредитом; 1291 (одна тисяча двісті девяносто один) гривень 60 копійок сума заборгованості з повернення процентів за користування кредитом; 19687 (девятнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 29 копійок сума простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом; 3355 (три тисячі триста пятдесят пять) гривень 17 копійок сума штрафних санкцій, нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до п. 7.1 кредитного договору; 275 (двісті сімдесят пять) гривень 27 копійок сума трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 420 (чотириста двадцять) гривень 21 копійок сума інфляційних нарахувань на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Враховуючи межі задоволення позову, за подання якого позивач був звільнений від сплати судового збору, та межі задоволення апеляційної скарги, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягає розподіл суми судового збору, колегія суддів визнає, що на користь ПАТ «ВТБ Банк» з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягає стягненню по 2080,99 грн. у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 16 листопада 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №ІР-11042012/223 від 11 квітня 2012 року за період з 19.05.2015 року і станом на 31.03.2016 року у розмірі 198 189 (сто девяносто вісім тисяч сто вісімдесят девять) гривень 43 копійки, з яких: 162 614 (сто шістдесят дві тисячі шістсот чотирнадцять) гривень 99 копійок сума заборгованості з повернення кредиту; 10 544 (десять тисяч пятсот сорок чотири) гривень 87 копійок сума простроченої заборгованості за кредитом; 1291 (одна тисяча двісті девяносто один) гривень 60 копійок сума заборгованості з повернення процентів за користування кредитом; 19687 (девятнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 29 копійок сума простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом; 3355 (три тисячі триста пятдесят пять) гривень 17 копійок сума штрафних санкцій, нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до п. 7.1 кредитного договору; 275 (двісті сімдесят пять) гривень 27 копійок сума трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 420 (чотириста двадцять) гривень 21 копійок сума інфляційних нарахувань на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5 у солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором №ІР-11042012/223 від 11 квітня 2012 року за період з 19.05.2015 року і станом на 31.03.2016 року у розмірі 198 189 (сто девяносто вісім тисяч сто вісімдесят девять) гривень 43 копійки, з яких: 162 614 (сто шістдесят дві тисячі шістсот чотирнадцять) гривень 99 копійок сума заборгованості з повернення кредиту; 10 544 (десять тисяч пятсот сорок чотири) гривень 87 копійок сума простроченої заборгованості за кредитом; 1291 (одна тисяча двісті девяносто один) гривень 60 копійок сума заборгованості з повернення процентів за користування кредитом; 19687 (девятнадцять тисяч шістсот вісімдесят сім) гривень 29 копійок сума простроченої заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом; 3355 (три тисячі триста пятдесят пять) гривень 17 копійок сума штрафних санкцій, нарахованих за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування кредитом відповідно до п. 7.1 кредитного договору; 275 (двісті сімдесят пять) гривень 27 копійок сума трьох відсотків річних за несвоєчасне погашення кредиту та процентів; 420 (чотириста двадцять) гривень 21 копійок сума інфляційних нарахувань на прострочені платежі з погашення кредиту та відсотків за користування кредитом.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 2080 гривень 99 копійок у відшкодування фактично понесених судових витрат за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: