Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-236/12 Головуючий у 1-й інст. Стратович О. В.
Категорія 48 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1М

секретаря

судового засідання ОСОБА_2

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на додаткове рішення Олевського районного суду Житомирської області від 04 травня 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Гур»євої ОСОБА_8 про визнання права власності,

встановив:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в даній справі. Зокрема, просила стягнути на її користь понесені судові витрати.

Додатковим рішенням Олевського районного суду від 04 травня 2017 року заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 109,40 грн. судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального, неповне дослідження та зясування обставин справи, просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції та задовольнити її заяву повністю. На думку апелянта, суд першої інстанції мав стягнути з відповідача судовий збір в сумі 920 грн.30 коп. Зокрема зазначає, що нею був сплачений судовий збір в сумі: 100,00 грн. (квитанція від 19.04.2012 року), 118,80 грн. (квитанція від 29.05.2012 року,т.1 а.с.1,2), 121,80 (т.1а.с.108) та понесені витрати за проведення судової експертизи 1500 грн. (а.с.219), а разом 1840,60 грн. Враховуючи часткове задоволення позову, судові витрати повинні бути покладені на дві сторони порівну.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 03 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_7 нерухоме майно, набуте під час шлюбу, а саме:

кімнати №1,2,3- обєкт незавершеного самовільного будівництва;

-гараж «Д» ;

-дворове покриття «Дп» ;

-колодязь «К» ;

-літню кухню «В» ;

-погріб «П» ;

-огорожу «N-1» ;

Залишено нерухоме майно у спільній частковій власності сторін.

Виділено ОСОБА_3:

-1/2 частину кімнат №1,2,3 обєкта незавершеного самовільного будівництва;

-1/2 частки гаража «Д » ;

-1/2 частку дворового покриття « Дп » ;

-1/2 частку колодязя «К» ;

-1/2 частку літньої кухні « В » ;

-1/2 частки погребу «П » ;

-1/2 частки огорожі « N-1 » ;

Виділено ОСОБА_7:

- 1/2 частку кімнат 1,2,3 обєкта незавершеного самовільного будівництва;

-1/2 частки гаража « Д » ;

-1/2 частку дворового покриття « Дп » ;

-1/2 частку колодязя «К» ;

-1/2 частку літньої кухні «В » ;

-1/2 частки погребу « П » ;

-1/2 частки огорожі « N-1 » ;

В решті позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду є чинним і в апеляційному порядку жодною із сторін не оскаржено (т.2 а.с.114-119) .

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

До судових витрат віднесено судовий збір, витрати, пов»язані із проведенням судових експертиз (ст.79 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що витрати на проведення будівельнотехнічної експертизи (Т.1а.с.176,219) не підлягають стягненню, оскільки зазначена експертиза при винесенні рішення у справі судом не бралася до уваги. Крім того, судом не враховані судові витрати, понесені позивачкою у зв»язку із розглядом апеляційної скарги на ухвалу в даній справі.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з»ясування всіх обставин справи.

Як вбачається із матеріалів справи при поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 218,80 грн. (т.1 а.с.1,2).

На підставі ухвали суду у справі також проведено будівельно-технічну експертизу за клопотанням ОСОБА_3 (т.1а.с.175-216), вартість якої у розмірі 1500 грн. оплачена позивачкою (т.1 а.с.219).

Відповідно до роз»ясень, що викладені в п.45 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року (надалі Постанови Пленуму) після закінчення розгляду справи витрати, пов»язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених ст.88 ЦПК.

Мотиви суду щодо неврахування висновку експертизи при вирішенні спору не узгоджуються із роз»ясненнями, викладеними в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Крім того, судом не враховано, що відповідно до роз»ясень, викладених в п.37 Постанови Пленуму, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену ст.293 ЦПК,… з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов»язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

В даному випадку за подання апеляційної скарги на ухвалу суду позивачкою сплачено 121 грн.80 коп. (а.с.108).

За результатами розгляду вказаної скарги оскаржувану ухвалу про залишення позову без розгляду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду (т.1 а.с.121).

Тобто, позивачкою в ході розгляду даної справи понесені судові витрати в загальній сумі 1840 грн.(100+118,8+121,8+1500).

Оскільки позов вирішено в інтересах обох сторін, то витрати слід було покласти на них порівну, тобто по 920,3 грн. на кожного.

За наведених обставин додаткове рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.88,220,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Додаткове рішення Олевського районного суду Житомирської області від 04 травня 2017 року змінити.

Збільшити розмір стягнутих ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судових витрат із 109,40 грн. до 920,3 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: