Справа №: 615/283/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 р. м. Валки

Валківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Товстолужського О.В.,

при секретареві Неділько І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", Публічне акціонерне товариство "Платинум банк", Публічне акціонерне товариство "Альфа-банк", Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

15 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та вимагав визнати за ним право власності на 1/4 частину квартири №27, що знаходиться в м. Валки Харківської області, по вул. 1 Травня, в будинку №11, а також визнати за ним та ОСОБА_4 по 1/2 частині зобовязань Позичальника за кредитними договорами: №372777 в ПАТ КБ «Приватбанк» в сумі по 11 214 грн. 99 коп.; № 3482/2045DCLSK1PS2 в ПАТ «Платинум банк» в сумі по 14 808 грн. 00 коп.; №630305422 в ПАТ «Альфа-банк» в сумі по 7 088 грн. 42 коп.; №Р99.198.71940 в ПАТ «Ідея банк» в сумі по 5 284 грн. 83 коп.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 02.03.2017 року вимоги щодо поділу кредитних зобовязань виділено в окреме провадження.

Після уточнень в позові було зазначено, що ОСОБА_1 з 21.03.1987 року по 23.05.2016 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23.05.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. В період шлюбу сторонами набуте спільне майно, яке складається з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4 та двом їхнім дітям: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, без виділення окремої частки кожному. Крім цього, на облаштування квартири в період шлюбу ОСОБА_1 в інтересах сімї в різних фінансових установах було взято споживчі кредити на загальну суму 76 792 грн. 50 коп. Зокрема, в ПАТ КБ «Приватбанк» на суму 22 429 грн. 99 коп., в ПАТ «Платинум банк» в розмірі 29 616 грн. 00 коп., в ПАТ «Альфа-банк» на суму 14 176 грн. 85 коп., а також в ПАТ «Ідея Банк» на суму 10 569 грн. 66 коп.

Також в позові зазначено, що ОСОБА_4 в даний час разом із дітьми проживає у вказаній квартирі та користується усім наявним в ній майном, в тому числі, і придбаним за кредитні кошти. Брати участь у виплаті взятих кредитних коштів ОСОБА_4 відмовляється та вважає, що так як вона не є стороною у жодному з кредитних договорів то розрахунки за кредитними зобовязаннями є виключно обовязком позивача. ОСОБА_1 вважає, що оскільки кредитні кошти були використані на потреби сімї, то ОСОБА_4 повинна брати участь у їх виплаті.

ОСОБА_1 вимагає визнати спільним майном подружжя його кредитні зобовязання за кредитними договорами SAMDN4139 від 30.01.2013 року в ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 22 429 грн. 98 коп., №3482/2045DCLSK1PS2 від 14.11.2015 року в ПАТ "Платинум банк" в сумі 29 616 грн. 00 коп., №630305422 від 15.09.2015 року в ПАТ "Альфа-банк" в сумі 14 176 грн. 84 коп. та №Р99.198.71940 від 07.09.2015 року в ПАТ "Ідея Банк" в сумі 10 569 грн. 66 коп., а також стягнути із ОСОБА_4 на його користь кошти в сумі 38 396 грн. 24 коп.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та пояснив, що за час перебування у шлюбі із ОСОБА_4 він брав кредитні кошти у різних банках, які в подальшому були витрачені лише на потреби сімї. На даний час, шлюб між ним та відповідачем розірваний та виплачувати усі борги приходиться лише йому. ОСОБА_1 вважає, що дружина має виплачувати половину заборгованості.

Представник позивача також підтримав позов та пояснив, що усі кредитні кошти, що були отриманні ОСОБА_1 були взяті ним в період знаходження із ОСОБА_4 в шлюбі, крім того, усі кошти були витрачені на потреби сімї. За таких підстав, оскільки відповідач не бажає приймати участь у виплаті даної заборгованості, дані кредитні зобовязання мають бути визнані спільним майном подружжя, а половину суми боргу, що залишилось сплатити позивачу, необхідно стягнути із ОСОБА_4 на користь його довірителя.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 позов не визнає повністю, оскільки вона не знала про те, що ОСОБА_1 укладав кредитні договори, більш того, ті кошти, що він приносив додому, не всі витрачались в сімї.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні був відсутній, проте прохав проводити розгляд справи за його відсутності та надав до суду письмові заперечення відповідно до яких зазначив, що згідно договору, який був укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом підписання Анкети-заяви, останньому надавалась кредитна карта Універсальна для власних потреб, а тому кредитна карта є індивідуально визначеною річчю, яка створює права та обовязки для власника, як споживача кредитних послуг наданих Банком, а будь-яке передавання третім особам кредитної карти заборонено законом. Станом на 24.05.2017 року ОСОБА_1 має заборгованість по кредитній карті в сумі 1 418 грн. 31 коп. Крім того, позивачем не доказано, що кредитні кошти, які були зняті ОСОБА_1 протягом 18.10.2011 року по 01.09.2015 року використовувались в інтересах сімї.

В судове засіданні представник ПАТ «Платинум банк» не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім поштовим повідомлення.

Представник ПАТ «Альфа-банк» також в судовому засіданні був відсутній, однак і від нього надійшли письмові заперечення згідно змісту яких прохає відмовити в задоволенні позову, оскільки кредитний договір був укладений між банком та ОСОБА_1, договір є чинним, та кредитний договір створює зобовязання лише для сторін договору, а тому положення статті 65 СК України до даних правовідносин не застосовуються.

Представник ПАТ «Ідея Банк» в судовому засіданні також був відсутній, однак також прохав проводити розгляд справи за його відсутності та надав письмові пояснення в яких зазначив, що заперечує проти задоволення позову, оскільки банк укладав договір саме із ОСОБА_1 а не із його дружиною, крім того, позичальнику були надані грошові кошти особисто для споживчих потреб, а посилання на ту обставину, що кошти були взяті для потреб сімї не підтверджуються жодним доказом.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 23.05.2016 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано.

Рішення набрало законної сили.

Згідно змісту рішення вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 21.03.1987 року по 23.05.2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється учасниками цивільної справи, ОСОБА_1, в період шлюб, уклав кредитні договори з ПАТ КБ «Приватбанк» № SAMDN4139 від 30.01.2013 року, з ПАТ «Платинум банк» №3482/2045DCLSK1PS2 від 14.11.2015 року, з ПАТ «Альфа-банк» №630305422 від 15.09.2015 року та з ПАТ «Ідея Банк» №Р99.198.71940 від 07.09.2015 року.

Відповідно до довідки виданої ПАТ КБ «Приватбанк», ОСОБА_1 має заборгованість станом на 14.03.2016 року, в сумі 22 429 грн. 99 коп.(а.с.13)

Перед ПАТ «Ідея Банк» ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 10 569 грн. 33 коп. станом на 21.10.2016 року, що підтверджується відповідною довідкою.(а.с.14)

Зі змісту довідки виданої ПАТ «Альфа-банк» №82782-23.1 від 26.10.2016 року, у ОСОБА_1 мається заборгованість в сумі 14 176 грн. 85 коп. станом на 23.05.2016 року.(а.с.15)

Відповідно до повідомлення ПАТ «Платинум банк» від 21.10.2016 року, ОСОБА_1 має заборгованість у банку в сумі 21 386 грн. 00 коп. станом на 21.10.2016 року.(а.с.16)

Посилаючись на п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за №11, сторона позивача в судовому засіданні посилалась на ту обставину, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно з ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

В судовому засіданні позивач та його представник наполягали на тій обставині, що кредитні кошти, які ОСОБА_1 отримав у різних банках, були використані в інтересах сімї.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В судовому засіданні сторона позивача не надала будь-яких обєктивних даних, які б підтверджували, що кошти, які ОСОБА_1 отримав укладаючи кредитні договори були використані виключно на потреби сімї.

Згідно з ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Хоч представник відповідача і зазначає, що ОСОБА_4 не знала, що її чоловік укладав кредитні кошти, проте в установленому законом порядку остання не зверталась до суду із вимогами про визнання договорів недійсними, більш того, укладення кредитного договору не потребує нотаріального посвідчення, а тому суд вважає встановленим ту обставину, що ОСОБА_1 укладаючи вищезазначені кредитні договори діяв за згодою другого з подружжя.

Разом з тим, дана обставина не може свідчити, що кошти отриманні позивачем, та в тих розмірах, які ОСОБА_1 вимагає визнати спільним майном подружжя, були використані позивачем в інтересах сім'ї.

Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, як витікає з довідок ПАТ «Ідея Банк» та ПАТ «Платинум банк» суми заборгованості ОСОБА_1 зазначені в них, відображені станом на 21.10.2016 року, тобто вже після розірвання шлюбу.

Таким чином, позивачем у відповідності до ст. 58 ЦПК України не доведено належними доказами, що кредитні кошти у вищезазначених сумах були взяті ОСОБА_1 в інтересах сімї.

Керуючись ст. ст. 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову про визнання спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 кредитних зобов'язань позичальника ОСОБА_1 за кредитними договорами: SAMDN4139 від 30.01.2013 року в ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 22 429 грн. 98 коп., №3482/2045DCLSK1PS2 від 14.11.2015 року в ПАТ "Платинум банк" в сумі 29 616 грн. 00 коп., №630305422 від 15.09.2015 року в ПАТ "Альфа-банк" в сумі 14 176 грн. 84 коп. та №Р99.198.71940 від 07.09.2015 року в ПАТ "Ідея Банк" в сумі 10 569 грн. 66 коп. та стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 38 396 грн. 24 коп. - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Валківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_7