Справа № 715/1228/17
Провадження № 2/715/581/17
У Х В А Л А

25 липня 2017 року смт. Глибока

Глибоцький районний суд Чернівецької області в складі:

Судді Цуркана В.В.

секретаря судового засідання Майщук С.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справ за позовною заявою ОСОБА_3 сільської ради ОТГ до ОСОБА_4 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 сільська рада ОТГ звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення з неї помилково нарахованих й сплачених їй в якості середнього заробітку коштів у сумі 20180,65 гривень.

До початку розгляду справи по суті представник відповідача ОСОБА_2 заявила клопотання про закриття провадження у справі у звязку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки, спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, є юрисдикцією адміністративних судів згідно вимог ст.17 КАС України. Вважає, що спір, що виник є спором з приводу звільнення з публічної служби.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, яка підтримала клопотання, думку представника позивача,який заперечив проти клопотання, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч.2 ст.2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, законодавець чітко визначив, що суттю адміністративного судочинства є судовий контроль за діяльністю органів влади та місцевого самоврядування у сфері дотримання прав та свобод громадян і юридичних осіб за допомогою процесуального закону з певними особливостями, зокрема обовязку доказування правомірності своєї діяльності органами влади чи самоврядування. Тобто однією з визначальних особливостей КАС є те, що позивачем в адміністративній справі може бути фізична або юридична особа, чиї права, свободи чи інтереси вони вважають порушеними, а відповідачем орган влади, орган місцевого самоврядування, їхні посадові чи службові особи.

Відповідно до ч.4 ст.50 КАС громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом субєкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності обєднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) обєднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом.

Правовий аналіз пп.14 ч.4 цієї статті свідчить, що всі наведені підстави, коли громадяни, іноземці чи особи без громадянства, їх обєднання, юридичні особи, які не є субєктами владних повноважень, можуть бути відповідачами за адміністративним позовом субєкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.

Однак і в цих випадках водночас із перевіркою дій чи бездіяльності згаданих осіб, обставин, що стали підставою для втручання субєктів владних повноважень, суд має перевірити на відповідність чинному законодавству рішення, дії чи бездіяльність самих субєктів владних повноважень.

Крім того, п.5 ч.4 ст.50 КАС, який є частиною норми процесуального права, існує як послідовне продовження випадків превентивного судового контролю і має розумітися та застосовуватися судами саме в такому значенні, а не як норма, що давала б право для розширеного тлумачення права субєкта владних повноважень на адміністративний позов.

За п.4 ч.4 ст.50 КАС субєкт владних повноважень може звертатися до суду з адміністративним позовом до громадян України, іноземців чи осіб без громадянства, їх обєднань, юридичних осіб, які не є субєктами владних повноважень, для превентивного судового контролю своєї ж діяльності і у випадках, визначених законом.

У даному випадку, позов заявлено про стягнення грошових коштів (середнього заробітку), що стали власністю відповідача ОСОБА_4 і на думку позивача, були помилково їй нараховані й сплачені, що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного ОСОБА_2 України від 30 березня 2016 року №6-495цс16.

Таким чином підстав для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК (справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства) відсутні, а клопотання представника відповідача не підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 205, 210 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволення зави представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: