Справа № 552/4335/17
У Х В А Л А

02 серпня 2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Самсонової О.А.

при секретарі Ворона Д.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, а саме просив витребувати з Другої полтавської державної нотаріальної контори копію спадкової справи після померлого 21 липня 2016 року ОСОБА_6.

Крім того, просив суд вирішити питання про заборону державному нотаріусу Другої полтавської державної нотаріальної контори проводити видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_6, померлого 21 липня 2016 року.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічна норма закріплена і ч.1 ст.60 ЦПК України.

На суд покладено обовязок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, здійсненню особами, які беруть участь у справі, їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Тому клопотання про витребування доказу є таким, що підлягає до задоволення.

Вирішуючи клопотання представника позивача про заборону державному нотаріусу Другої полтавської державної нотаріальної контори проводити видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_6, померлого 21 липня 2016 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, або за власною ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову.

Законом передбачено спеціальну процедуру розгляду зазначеного питання, вимоги до заяви про забезпечення позову, сплату судового збору за дану заяву, тощо.

В судовому засіданні на уточнююче запитання суду представник позивача зазначив, що дане клопотання не є заявою про забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві, забороною вчиняти певні дії, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, тощо.

Чинним Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено можливості вирішувати питання про заборону вчинення дій в будь-якому іншому порядку, ніж в порядку, передбаченому для вирішення заяви про забезпечення позову, або в позовному порядку, якщо ці вимоги є предметом судового розгляду.

Таким чином клопотання представника позивача адвоката ОСОБА_2 про заборону нотаріусу видавати свідоцтва про право на спадщину не в порядку забезпечення позову суперечить нормам Цивільного процесуального кодексу України, а тому задоволенню не підлягає

Керуючись ст.137, 209 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання про витребування доказу задовольнити.

Витребувати у Другої полтавської державної нотаріальної контори докази, а саме копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6, який помер 21 липня 2016 року, спадкова справа №4/2017.

В задоволенні клопотання про заборону державному нотаріусу Другої полтавської державної нотаріальної контори проводити видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_6, померлого 21 липня 2016 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.А.Самсонова

02.08.2017