Справа № 510/2118/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Ренійського районної ради Одеської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_2, помер - ІНФОРМАЦІЯ_4; копія свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прізвище дружини після укладення шлюбу - «ОСОБА_1»; копія свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 14.03.1996 р. на квартиру АДРЕСА_1, власники - ОСОБА_2 та ОСОБА_4; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, власники - ОСОБА_2 та ОСОБА_4; копія довідки виконкому Ренійської міської ради від 04.10.2016 р., згідно якої ОСОБА_4 зареєстрована АДРЕСА_1; копія домової книги для прописки за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_4 зареєстрована за даною адресою з 22.03.1996 р. по теперішній час., ОСОБА_2, зареєстрований з 22.03.1996 р., знятий з реєстрації у зв'язку із смертю - ІНФОРМАЦІЯ_5.; копія постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії, підстава - відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_2 Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла ? частина квартири АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_2 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги є дружина ОСОБА_1, інших спадкоємців не має.

У встановлений законодавством строк позивачка не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак на момент відкриття спадщини постійно проживала разом із чоловіком.

Пізніше ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Крім того, було виявлені розбіжності у написанні прізвища позивачки та спадкодавця у документах, а саме: у свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця вказано - «ОСОБА_2», прізвище позивачки у паспорті вказано - «ОСОБА_1». Ці обставини також були причиною відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. Таким чином виникла необхідність встановити факт родинних відносин для оформлення спадкових прав. Іншим шляхом, окрім судового, встановити факт родинних відносин неможливо, оскільки чоловік позивачки помер. Таким чином, ці обставини змусили позивачку звернутися до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину, що залишилася після померлого чоловіка і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців немає.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв'язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, у т.ч. : родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за

наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про

встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю,

постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно документів, які містяться в матеріалах справи, в свідоцтві про укладення шлюбу (серія НОМЕР_2 від 08.12.1972 р.) прізвище спадкодавця (рос. мовою) - ОСОБА_2, прізвище позивачки після укладання шлюбу (рос. мовою) - ОСОБА_1, у свідоцтві про право власності на житло НОМЕР_1 від 14.05.1996 р. прізвище власників квартири АДРЕСА_1 (рос. мовою) - «ОСОБА_1 та ОСОБА_2 У паспорті позивачки, який вона отримала 11.12.1997 р. її прізвище (укр.. мовою) викладено - «ОСОБА_1». В свідоцтві про смерть її чоловіка його прізвище (укр.. мовою) викладено - «ОСОБА_2». Таким чином суд приходить до висновку, що розбіжності у написанні прізвища позивачки та її чоловіка у документах, виникли у наслідок невірного перекладу прізвища позивачки з російської мови на українську мову. Крім того, той факт, що позивачка по справі була дружиною ОСОБА_2 відповідач не оспорює та визнає, що вона має право на спадкове майно, як спадкоємець першої черги. Тому, суд вважає встановленим факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а саме що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2. Від встановлення цього факту залежить виникнення у позивачки права на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину шляхом постійно поживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується записами у домовій книзі. Інших спадкоємців які б мали обов'язкову частку у спадщині немає.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляла про відмову від неї.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб'єктом набуття права власності на спадкове майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213, 256 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1217, 1218, 1222, 1225, 1233, 1269,1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 67,50 кв.м., житловою площею 41,80 кв.м., допоміжною площею 25,70 кв.м., в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін