У Х В А Л А

3 серпня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року в справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Концерну «Міські теплові мережі», третя особа - ОСОБА_5, про визнання правочину не вчиненим,

в с т а н о в и л а :

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя рішенням

від 26 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 8 червня 2016 року, позов Концерну «МТМ» задовольнив: стягнув на його користь солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 2 тис. 320 грн 27 коп. заборгованості зі сплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; у задоволенні зустрічного позову відмовив; вирішив питання про розподіл судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 липня 2016 року відмовив

ОСОБА_5, ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

4 липня 2017 року до Верховного Суду України звернулись ОСОБА_4, ОСОБА_5 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 322, 360, 509, 525, 526 ЦК України, статті 64 ЖК Української РСР, статей 19, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування своїх вимог заявники надали ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 й 20 квітня 2017 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Задовольняючи позовні вимоги Концерну «МТМ» і стягуючи з відповідачів заборгованість по сплаті за житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що відповідачі зареєстровані у квартирі, є споживачами послуг Концерну «МТМ» та зобов'язані оплатити надані їм послуги, якщо вони фактично користуються ними. При цьому суди дійшли висновку, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з позивачем сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України та пункту 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувалися ними; відповідно до статті 64 ЖК України сума заборгованості підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Наданими для порівняння ухвалами від 5 й 20 квітня 2017 року суд касаційної залишив без змін рішення судів, якими стягнуто з відповідачів на користь комунального підприємства заборгованість за комунальні послуги.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявниками на підтвердження своїх вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Концерну «Міські теплові мережі», третя особа - ОСОБА_5, про визнання правочину не вчиненим за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року відмовити.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

Я.М. Романюк