РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/2427/17

провадження у справі № 2/0285/1395/17

26 липня 2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташків Т.Б. за участі секретаря судового засідання Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

6 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 по 5000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах до 2.08.2016 року. 2 березня 2001 року у них народилась син ОСОБА_3 Їх спільне життя не склалось і вони припинили подружні відносини та проживають окремо. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає їй тяжко утримувати одній неповнолітнього сина. Відповідач здоровий, працездатний, отримує мінливі доходи, оскільки працює за межами України, розмір яких є достатнім для надання належної матеріальної допомоги на утримання свого неповнолітнього сина.

Позивач в судовому засіданні пояснила, що вони з відповідачем проживають окремо, останній не надає допомоги на утримання дитини. Зазначила, що вона несе щомісячні затрати на харчування дитини, придбання одягу, син відвідує курси компютерної техніки, навчається в автошколі, що потребує зазначених витрат, ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 2000 грн., в решті позовних вимог просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6).

Заочним рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 2 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5).

Неповнолітня дитина син ОСОБА_4 знаходиться на утриманні позивача та проживає разом з нею (а.с.9, 10).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно не працює, інших неповнолітніх дітей, окрім сина ОСОБА_4 та непрацездатних осіб на утриманні - не має.

Дані обставини не оспорювались сторонами і підтверджуються дослідженими у судовому засідання матеріалами справи.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, а також обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку, що у звязку із обєктивною потребою неповнолітнього сина сторін у забезпеченні належного матеріального утримання для дитини відповідного віку - позивач дійсно потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини, а відповідач, враховуючи його стан здоровя, сімейний стан, матеріальне становище та всі обставини, що мають істотне значення не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн., як просила позивач у позовній заяві. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і за заявою позивача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 11, 57-60, 88, 174, 208, 209, 212215, 218, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 - у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову 6 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття 2 березня 2019 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в повному обсязі та підписано 31 липня 2017 року.

Суддя Т.Б. Сташків