Справа № 161/6082/17
Провадження № 2/161/2339/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 серпня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Вимоги позову мотивує тим, що на підставі договору дарування від 27.02.2017 , за волевиявленням дарувальника ОСОБА_4 набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. Однак, квартира замкнена відповідачкою на ключ, доступ до квартири в неї відсутній, в житлі зберігаються особисті речі ОСОБА_3 На сьогоднішній день, відповідач фактично користується квартирою, добровільно вселитись та передати ключі від житла остання відмовляється.

А тому, просила зобов'язати відповідача не чинити їй перешкод в користуванні квартирою, вселити її в спірну квартиру, понесені судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_2 подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавала.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 27.02.2017 посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Вовчук М.В. ( а.с. 9,10), отримала у власність від дарувальника ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2.

Із матеріалів справи та пояснень позивача, вбачається, що відповідач чинить їй перешкоди у доступі до квартири, ключі від вхідних дверей не дає, ОСОБА_3 продовжує зберігати в квартирі свої особисті речі, добровільно виселитися з неї відмовляється.

Договір про порядок користування житловим приміщенням між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 не укладався.

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316,317,319,321 ЦК України).

Враховуючи ту обставину, що позивач не може користуватись спірною квартирою, оскільки, відповідач чинить їй перешкоди, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити - вселити позивача у спірне житло та зобов'язати відповідача не чинити ОСОБА_2 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_2.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 59, 60, 88, 213, 214, 215, 217 ЦПК України, на підставі ст.ст. 13, 16, 317, 319, 321 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_2.

Зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій