Справа № 171/360/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2017 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря - Титаренко Л.Б.

за участю позивача ОСОБА_1, її представників - ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, її представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У позовній заяві зазначає, що 06 грудня 2010 року в с.Михайлівка Апостолівського району Дніпропетровської області помер її батько ОСОБА_6 У січні 2017 року вона завернулася до державного нотаріуса Апостолівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть батька його прізвище вказано «Піцуха», а в її свідоцтві про шлюб з ОСОБА_7 її дошлюбне прізвище зазначено «Пецуха», а також нотаріусом повідомлено, що нею пропущений встановлений законом строк подання заяви про прийняття спадщини та розяснено право звернутися до суду за захистом своїх прав.

Вказує, що факт родинних відносин з померлим ОСОБА_6 підтверджується її місцем народженням в с.Симоновичі Дрогичинського району Брестської області, що підтверджується паспортом, свідоцтвом про народження. У свідоцтві про народження, де її прізвище зазначено - «Піцуха» вказано, що її батьком є ОСОБА_6 Даний факт також може бути підтверджено витягом з погосподарської книги, де зазначено, що ОСОБА_6 є її батьком. Також, у свідоцтві про шлюб батьків місце народження її батька с.Симоновичи Дрогичинського району, що є свідчення родинних відносин.

02 липня 1969 року вона уклала шлюб з ОСОБА_8 У свідоцтві про шлюб зазначено помилково її дошлюбне прізвище «Пецуха», а також помилково вказано, що вона народилася в с.Симоновичі Дорогиченського району. У паспорті її чоловіка ОСОБА_8 зазначено, що ним зареєстровано шлюб з «ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1».

Зазначає, що відповідач у справі ОСОБА_4 є її рідною сестрою.

Враховуючи вищенаведена просила суд встановити факт родинних відносин, що вона є рідною донькою ОСОБА_6, який помер 06 грудня 2010 року в с.Михайлівка Апостолівського району Дніпропетровської області.

Крім того зазначає, що її батько ОСОБА_6 до дня своєї смерті 06 грудня 2010 року проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. На день смерті разом з батьком проживала відповідач по справі ОСОБА_4, але за вказаною адресою не була зареєстрована. ОСОБА_4 була зареєстрована за її місцем проживання. Вона доглядала батька і допомагала своїй сестрі. Їй було відомо, що батько склав заповіт, яким заповів своє майно сестрі ОСОБА_4, яка їй повідомила, що спадщину вони поділять порівну, оскільки вона все життя доглядала за батьками, допомагала їм, купляла ліки і продукти харчування та інші предметі, необхідні у побуті, здійснила за власний рахунок поховання матері і батька.

Після смерті батька відповідач ОСОБА_4 повідомила їй, що необхідно подати заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, оскільки вони не були зареєстровані з батьком за однією адресою. Сестра своєчасно звернулася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщині, про що їй було відомо. Однак вона не мала можливості у встановлений шестимісячний строк звернутися до нотаріуса, оскільки на той час хворіла та доглядала за чоловіком, який хворіє вже більше 15 років, є інвалідом другої групи та потребує сторонньої допомоги.

Після смерті батька в грудні 2010 року у неї сталося загострення хвороби серця, в звязку з чим вона 22 грудня 2010 року звернулася до лікаря та їй було призначено тривале лікування. В звязку з погіршенням стану здоровя, вона також зверталася до лікаря 24 лютого та 15 травня 2011 року, кожного разу їй було призначено обстеження, після чого призначалося тривале лікування, яке вона проходила до кінця червня 2011 року. Вказана обставина перешкодила їй своєчасно звернутися до нотаріуса.

Разом з тим, зазначає, що сестра запевнила її, що при оформленні спадщини, вона надасть у нотаріуса згоду їй на прийняття спадщини, а натомість в грудні 2016 року повідомила їй, що збирається отримати свідоцтво про право на спадщину і не допустить її до прийняття спадщини. Вважає, що сестра не мала морального права вчинити так з нею, оскільки вона все життя підтримувала сестру, зокрема, матеріально, понесла великі витрати на поховання їх батьків та братів, тому такий вчинок сестри був для неї великою несподіванкою.

За таких обставин просила визначити їй додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 06 грудня 2010 року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та надала пояснення, що її сестра навчалася у м.Києві та тривалий час жила там, а коли приїхала в село вона сестру зареєструвала за місцем свого проживання для того, щоб сестра отримувала пенсію та гроші за пай. Позивач пояснила, що вона тривалий час доглядала за батьком, з батьком на той час проживав ще їх брат, сестра не допомагала батькам і не доглядала батька. Позивач пояснила, що тривалий час хворіла. 06 грудня 2010 року помер її батько і ї й було відомо, що вона повинна звернутися з заявою до нотаріальної кантори про прийняття спадщини, однак сестра їй сказала, що сама прийме спадщину, а майно вони поділять між собою. Заповіт батько склав на користь її сестри ОСОБА_4, однак вважає, що має право на спадкове майно, оскільки постійно проживала поряд з батьками і допомагала їм, а відповідач тривалий час не проживала і не допомагала батькам. Пропустила строк на прийняття спадщини, оскільки вона хворіє та хворіє її чоловік і змушена доглядати за ним. Зазначила, що знала, що потрібно було звернутися з заявою про прийняття спадщини, однак оскільки вона лікувалася, то не мала змоги звернутися до нотаріуса, хворіє на атеросклероз, інфекційний алергічний поліартрит, кардіосклероз, гіпертонію. Вказаними хворобами хворіє з 2010 року, а поліартритом з дитинства, її медична картка заведена і в с.Михайлівка і в м.Апостолове. В м. Апотолове на лікування з 2010 року їздила неодноразово. Лікувалася в лікарні в м.Апостолове на денному стаціонарі і амбулаторно, лікувала лікар ОСОБА_10 Після смерті батька лікувалася амбулаторно, самостійно їздила в м.Апостолове багато разів, до нотаріуса звернутися не могла, сестра їй сказала, що поділиться спадщиною.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві обставинам, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що позивач пропустила строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки почала хворіти, ще до смерті батька і після смерті батька продовжувала хворіти, в звязку з чим неодноразово зверталася до лікарів та лікувалася, тому не мала можливості звернутися до нотаріуса з вказаною заявою, що підтверджується наданими до суду доказами.

Відповідач позов визнала частково, пояснила, що не заперечує щодо встановлення факту, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_6, що помер 06 грудня 2010 року, зазначила, що позивач є її рідною сестрою.

Щодо визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позов не визнала та пояснила наступне. Коли захворів батько, сестра їй зателефонувала та повідомила про це, оскільки вона на той час проживала та працювала у м.Києві, вона приїхала у село для того, щоб доглядати батька. Пояснила, що повністю забезпечувала батька всім необхідним, сестра їй не допомагала. Коли батько помер, вона у шестимісячний строк прийняла спадщину, однак свідоцтво про право на спадкове майно не отримала. Відповідач вважає, що ОСОБА_1 могла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки вона неодноразово їздила у м.Апостолове після смерті батька з різних підстав (платити комунальні послуги, їздила у лікарню здавати аналізи). У позивача вдома є господарство, вона тримає худобу. Вважає, що захворювання позивача не можуть бути причиною по якій вона не звернулася вчасно до нотаріальної контори з метою прийняття спадщини.

Представник відповідача пояснив суду, що позов слід задовольнити лише в частині встановлення факту родинних відносин, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_6, оскільки позивач і відповідач є рідними сестрами. Щодо визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позов не визнав, оскільки вважає, що надані суду довідки не підтверджують поважність причин пропуску цього строку, оскільки вони свідчать лише про стан здоровя позивача. Крім того, зазначає, що позивач пояснила, що їй було відомо про те, що вона вправі звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відповідач їй про це також повідомляла, однак вона цього не здійснила. Просив відмовити в задоволенні зазначеної позовної вимоги.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що позивача по справі ОСОБА_1 знає давно, їй відомо, що вона хворіє з жовтня 2010 року різними хворобами, перебувала на стаціонарному лікуванні і не могла звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що працює фельдшером швидкої допомоги Апостолівської центральної районної лікарні, позивач є його матірю, ОСОБА_6, що помер 06 грудня 2010 року, є батьком його матері і його дідом. Пояснив, що його мати хворіє на ішемічну хворобу серця, стенокардію, з кінця 2010 року вона перебувала на лікуванні, лікувалася на денному стаціонарі з 2 червня 2011 року приблизно до 10 червня 2011 року з діагнозом ішемічна хвороба серця, в звязку з цим не могла звернутися до нотаріуса.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_1 знає з 2006 року, з ОСОБА_4 у нього близькі стосунки, знає її з 2004 року. Йому відомо, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 Коли ОСОБА_6 захворів ОСОБА_1 зателефонувала своїй сестрі ОСОБА_4 з проханням, щоб відповідач приїхала в село доглядати батька. Влітку 2011 року він приїздив до відповідача в с.Михайлівку і проживав там. Після 20 червня та у липні 2011 році він бачив ОСОБА_1, яка заходила до них та спілкувалася з ним та з ОСОБА_4 Про те, що хворіла позивач не розповідала, йому відомо, що в цей період позивач їздила в м.Апостолове, а з якою метою не відомо. Крім того, свідок повідомив, що бачив як у липні 2011 року, ОСОБА_1 з сином привезли стіг соломи та носили солому удвох і складали у їх дворі. Йому відомо, що у позивача є господарство три корови, має огороди. З чоловіком позивача він знайомий, знає, що він хворіє тяжко ходить за допомогою спеціального засобу, однак ОСОБА_8 неодноразово приходив до них за питною водою, брав одночасно дві пляшки по 15 літрів і з наповненими водою пляшками повертався додому. Відомо, що по господарству працювала і працює позивач, а також вона має огороди на яких самостійно працює.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до таких висновків.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин з ОСОБА_6 слід задовольнити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач уклала шлюб з ОСОБА_8, про що зроблено актовий запис № 10, 02 липня 1966 року, після одруження позивачу присвоєно прізвище «Письменна». Як вбачається з копії свідоцтва про одруження серія VIII-УР № 178034 прізвище позивача у вказаному документі зазначено «Пецуха» (а.с.13).

Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_9, яка народилася 06 березня 1949 року, її батьком зазначено ОСОБА_14 (а.с.13).

Згідно копії паспорта ОСОБА_8 вбачається, що його дружиною є ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія 1-КИ № 367596 від 06 грудня 2010 року - ОСОБА_6 помер 06 грудня 2010 року в с.Михайлівка Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с.15).

З листа Апостолівської державної нотаріальної контори вбачається, що з наданих до нотаріальної контори документів позивач не може підтвердити факт родинних відносин з померлим ОСОБА_6 (а.с.16).

З показів свідка ОСОБА_12 встановлено, що позивач є його матірю, ОСОБА_6, що помер 06 грудня 2010 року, є батьком його матері і його дідом.

З показів свідка ОСОБА_13 встановлено, що йому відомо, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 та рідною сестрою ОСОБА_16

Відповідач ОСОБА_4 пояснила, що визнає той факт, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6 Зазначила, що позивач є її рідною сестрою.

Згідно п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_6, який помер 06 грудня 2010 року знайшов своє підтвердження і такий факт необхідно встановити.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд прийшов до наступних висновків.

Як встановлено, ОСОБА_6 помер 06 грудня 2010 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 57 від 06.12.2010 року (а.с.15).

ОСОБА_6 залишив заповіт на імя ОСОБА_16, посвідчений секретарем Михайлівської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області 11 липня 2006 року, зареєстрований в реєстрі № 294 (а.с.75). ОСОБА_17 звернулася до Апостолівської державної нотаріальної контори в січні 2017 року, на її звернення 02.02.2017 року за № 67/02-14 надано відповідь державним нотаріусом ОСОБА_18, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини після померлого ОСОБА_6 та розяснено їй право звернення до суду для визначення додаткового строку на прийняття спадщини (а.с.16).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 03.08.2017 року № 153 ОСОБА_6 по день своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.116).

ОСОБА_1 зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Відповідно до медичної картки ОСОБА_1 АМ 702094, заведеної у лікарні у м.Апостолове та оглянутої в судовому засіданні позивач хворіє з діагнозом: кардіосклероз атеросклеротичний, хронічний холецистопанкреотит, інфекційний алергічний поліартрит (ксерокопія медичної картки а.с.17-26). Відповідно до медичної картки ОСОБА_1 АМ 702094, оглянутої в судовому засіданні позивач з грудня 2012 року неодноразово зверталася до лікаря, зокрема, 22 грудня 2010 року, 24 лютого 2011 року, 15 травня 2011 року, 02 червня 2011 року, 07 червня 2011 року, 13 червня 2011 року, зі скаргами на стан здоровя.

З виписки із амбулаторної карти хворої ОСОБА_1 від 06.03.2017 року за № 171, за підписом головного лікаря КЗ «АЦ ПМСД» ОСОБА_19 встановлено, що вона 15 травня 2011 року зверталася до сімейного лікаря, поставлено діагноз: «ИБС: стенокардия напряжения, фк ІІ, кардиосклероз атеросклеротический, СН І ст., ітд.», від запропонованої їй госпіталізації відмовилася у звязку з хворобою чоловіка; призначено стаціонар вдома (інєкції протягом 14 днів з наступним застосуванням медичних препаратів регулярно, тривало) (а.с.67).

З довідки від 24.05.2017 року № 485, за підписом головного лікаря КЗ «АЦ ПМСД» ОСОБА_20 вбачається, що ОСОБА_1 лікувалася на денному стаціонарі Апостолівської ЦРЛ з 02.06.2011 року по 13.06.2011 року. Діагноз: «ИБС: стенокардия напряжения, фк ІІ, кардиосклероз атеросклеротический, СН І ст., хронический гастродоуденит, хронический холецистопанкреатит фаза обострения» (а.с.94).

Згідно медичної картки ОСОБА_8 ПМ № 26 вбачається, що він хворіє, з жовтня 2010 року неодноразово звертався до лікарів зі скаргами на поганий стан здоровя (а.с.27-56).

З виписки із амбулаторної карти хворого ОСОБА_8 вбачається, що він хворіє (хвороба Бєхтєрєва, активна фаза, деформуючий остероартроз суглобів верхніх та нижніх кінцівок), йому встановлено другу групу інвалідності з 2002 року (а.с.68).

Сторони заявили про виклик та допит у суді свідків - лікарів ОСОБА_19, ОСОБА_10 Однак вказані свідки, належним чином повідомлені про час і дату розгляду справи, до суду двічі не зявилися.

Лікар ОСОБА_10 надала до суду довідку від 24 квітня 2017 року № 622 в якій зазначила, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку за станом здоровя в КЗ «АЦП ПМДС» «Апостолівський центр первинної медико-санітарної допомоги», Лікарської амбулаторії Загальної практики сімейної медицини № 1 м.Апостолове. З дитинства хворіє на інфекційний алергічний поліартрит та вегето-судинну дистонію. З грудня 2010 року хворіє на атеросклероз судин мозку, ІБС, стенокардія, ФК ІІ, кардіосклероз атеросклеротичний, СН І ст., хронічний гастродуонетит, хронічний холдецистопнкреатит. При порушенні кровообігу головного мозку зменшується приплив крові до всіх відділів цього органу. Відповідно, страждає і память. Весь час потребує постійного лікування та догляду, при цьому частково обмежена у пересуваннях, потребує сторонньої допомоги. У фазі загострення, крім зниження памяті погана концентрація уваги, головні болі і втома, короткочасна втрата памяті на даний момент. Наявність у ОСОБА_1 тяжкого захворювання та перебування її на лікуванні в період з 12 жовтня 2010 року по теперішній час, а також в період з 02.06.2011 року по 13.06.2011 року та прояв негативних наслідків перенесеного атеросклерозу головного мозку в подальшому підтверджується медичною документацією (а.с.110).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ст.ст.1269,1270 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноважені на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правової позиції, що міститься і у висновку, викладеному в постанові Верховного суду України від 26.09.2012 року у справі №6-85цс12 право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Аналогічна правова позиція, міститься і у висновку, викладеному в постанові Верховного суду України від 04.11.2015 року у справі №6-1486цс15, де зазначено, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Вказані правові позиції в силу ст.360-7 ЦПК України підлягають врахуванню при вирішенні спірних правовідносин між сторонами у даній справі.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на момент відкриття спадщини позивач не проживала разом із померлим батьком та була зареєстрована за іншою адресою (а.с.8,116). З заявою про прийняття спадщини позивач звернулася з пропуском шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України (а.с.16)

ОСОБА_1 в позові вказала та судовому засіданні пояснила, що відповідач пообіцяла їй прийняти спадщину, а спадкове майно згодом поділити добровільно з нею.

Сама по собі невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину за відсутності інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до листа Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В обґрунтування причин поважності пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, які на думку позивача є обєктивними, непереборними, істотними труднощами остання посилається на те, що в період з 02 по 13 червня 2011 року лікувалася на денному стаціонарі Апостолівської ЦРЛ та не могла вчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Однак, суду не надано достатньо доказів на підтвердження того, що у позивача існували об'єктивні перешкоди для вчасного звернення до нотаріальної контори за прийняттям спадщини. Перебування позивача на денному стаціонарі на лікуванні в період часу з 02 червня 2011 року по 13 червня 2011року , що підтверджується довідкою від 24 травня 2017 року № 485 не є достатнім доказом наявності об'єктивних перешкод для звернення до нотаріальної контори в строки, передбачені законом. Крім того, відповідно до виписки із амбулаторної карти хворого ОСОБА_1 від 06.03.2017 року за № 171, за підписом головного лікаря КЗ «АЦ ПМСД» ОСОБА_20 встановлено, що позивач 15 травня 2011 року зверталася до сімейного лікаря, від запропонованої їй госпіталізації відмовилася у звязку з хворобою чоловіка; призначено стаціонар вдома (інєкції протягом 14 днів з наступним застосуванням медичних препаратів регулярно, тривало). Однак в даній виписці, яка видана станом на 06.03.2017 року головним лікарем не зазначено про лікування ОСОБА_1 на денному стаціонарі в період часу з 02 червня 2011 року по 13 червня 2011 року, як це зазначено в довідці від 24.05.2017 р. № 485, що викликає сумнів в достовірності вказаної довідки.

В медичній картці ОСОБА_1 АМ 702094 відомості про лікування позивача на денному стаціонарі відсутні, що встановлено при її огляді в судовому засіданні.

Натомість, як встановлено при огляді медичної картки ОСОБА_1 позивач 02 червня 2011 року, 07 червня 2011 року, 13 червня 2011 року зверталася зі скаргами на стан здоровя до лікаря, про що зазначено у медичній картці амбулаторного хворого, що суперечить тій обставині, що вона перебувала на лікуванні на денному стаціонарі в цей період.

Відповідно до Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 025/о «Медична картка амбулаторного хворого №_», затвердженої наказом Міністерства охорони здоровя України від 14 лютого 2012 року №110 - у п.14 зазначено, що у розділі VІ «Інформація про госпіталізацію» вказуються дані щодо госпіталізації хворого протягом року із зазначенням: дати госпіталізації, найменування лікувального закладу, відділення, куди був госпіталізований хворий, заключного діагнозу; у п. 21 у випадку госпіталізації хворого у стаціонар, що обєднаний з поліклінікою, форма № 025/о передається до стаціонару і зберігається в медичній карті стаціонарного хворого. Після виписки хворого зі стаціонару форма № 025/о з епікризом лікуючого лікаря стаціонару повертається в поліклініку.

Однак вищезазначені належні та допустимі докази лікування позивача на денному стаціонарі суду не надано.

Показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_11 про перебування ОСОБА_1 на денному стаціонарі на лікуванні з 2 червня 2011 року не є допустимим доказом, що підтверджує вказану обставину.

Крім того, беручи до уваги те, що строк вступу у спадщину після померлого ОСОБА_6 закінчився 06 червня 2011 року, а в довідці зазначено, що позивач лікувалася на денному стаціонарі 4 дні до закінчення шестимісячного терміну на подачу заяви про прийняття спадщини, що не свідчить про поважність пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Довідка лікаря ОСОБА_10 від 24 квітня 2017 року № 622 про стан здоровя позивача, не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, що повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами, які існували в період з 06 грудня 2011 року по 06 червня 2011 року, а аналізує стан здоровя ОСОБА_1, в тому числі і на даний час.

Що стосується доводів про те, що ОСОБА_1 частково обмежена у пересуваннях і потребує сторонньої допомоги, а також що її чоловік ОСОБА_8 постійно потребує сторонньої допомоги, оскільки не може самостійно пересуватися, то вказані твердження спростовуються показаннями свідка ОСОБА_13, який пояснив в судовому засіданні, що позивач та її чоловік мають вдома господарство, ОСОБА_1 доглядає худобу, працює на огороді, ОСОБА_8 неодноразово самостійно приходив до свідка і ОСОБА_4 Наявність худоби в особистому підсобному господарстві позивача в 2010-2017 роках підтверджується довідкою виконавчого комітету Апостолівської міської ради від 03.08.2017 року № 152 (а.с.117).

За вказаних вище обставин суд не визнає в якості поважних причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини посилання позивача та те, що у звязку з хворобою та необхідністю догляду за хворим чоловіком нею був пропущений строк для прийняття спадщини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1216,1217,1220,1268,1269,1270,1272 ЦК України, ст.ст.10,11,57-61,212-215,360-7 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту родинних відносин задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, є донькою ОСОБА_6, який помер 06 грудня 2010 року в с.Михайлівка Апостолівського району Дніпропетровської області.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, померлого 06 грудня 2010 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 640 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_21