ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3678/16-ц
Провадження № 2/210/400/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"04" липня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря Куксенко О.В.,

за участі сторін не зявились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Металургійної районної у м. Кривому Розі ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

До Дзержинського районного суду міста ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_2 із позовом до Виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради, третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4, про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 01 грудня 2016 року замінено неналежного відповідача у справі, а саме Виконавчий комітет Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради на належного Територіальну громаду міста в особі Криворізької міської ради (а.с. 26).

Після заміни неналежного відповідача на належного, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом у новій редакції, до Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради про встановлення додаткового строку для прийнятя спадщини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03 лютого 2010 року померла мати позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - ОСОБА_5. На день смерті мати була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького МУЮ Дніпропетровської області зроблено актовий запис №108 від 04.02.2010 року. Після смерті матері - ОСОБА_5 відкрилася спадщина. Позивачі згідно із законом являються спадкоємцями першої черги, а саме доньками померлої ОСОБА_5 Тому, з метою отримання свідоцтва на право спадкування звернулися до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, однак отримали відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск 6-місячного строку для прийняття спадщини, встановленого ст. 1270 Цивільного кодексу України. Позивачі вважають, що причина пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважною, з огляду на наступні обставини: останні декілька років мати проживала разом з позивачами, оскільки потребувала постійного нагляду. Вони вдвох доглядали її, утримували за власний рахунок та вживали заходів щодо її поховання. Тому вважали, що для оформлення спадщини їм не потрібно вчиняти жодних додаткових дій, зокрема, подавати протягом 6 місяців з моменту смерті матері заяву про прийняття спадщини. Таким чином, після смерті матері, яка проживала з позивачами, вони не маючи юридичної обізнаності, справедливо вважали, що вже вступили в управління та володіння спадщиною, і є спадкоємцями всього майна, що залишилося після її смерті. Від спадщини вони не відмовлялися, навпаки бажають оформити її прийняття належним чином, про що свідчить звернення до нотаріуса та у подальшому із цією заявою до суду. Крім того, їм не відомо про наявність будь-яких обмежень щодо спадкового майна, судових справ та рішень з приводу спадкування іншими особами після смерті їх матері ОСОБА_5 Враховуючи вищезазначене, позивачі пропустили встановлений законом строк для подання заяви на прийняття спадщини за законом і тому змушені звернутися до суду і просять надати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 31-32).

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні присутня не була, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 46).

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні присутня не була, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 46).

Представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_7 надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 23).

Представник виконавчого комітету Металургійної (Дзержинської) районної у місті ради, який представляє інтереси Криворізької міської ради в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про перенесення розгляду справи, заперечень на позов не надано до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 померла 03 лютого 2010 року, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію Свідоцтва про смерть серії 1-КИ № 330733, з відповідним актовим записом № 108 (а.с. 6).

Згідно довідки Квартального комітету № 16 ОСОБА_5, у період з 11 квітня 1955 року по 03 лютого 2010 року, тобто до дня смерті, була зареєстрована та проживала за адресою: м. Кривий Ріг. вул. Сімферопольська, буд. 1. Склад сім»ї: ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина на будинок № 1 по вулиці Сімферопольська м. Кривому Розі.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 22 січня 2013 року, за № 22/02-31, відмовлено ОСОБА_2 у заведенні спадкової справи після померлої 03 лютого 2010 року матері ОСОБА_5 іванівни, яка на день смерті була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке належало спадкодавцю, у звязку з тим, що відсутній факт прийняття спадкового майна та відсутній факт родинних відносин зі спадкодавцем, оскільки спадкоємець ОСОБА_2 не надала документів, які підтверджують її постійне проживання зі спадкоємцем на час відкриття спадщини та не підтвердила документально факт родинних відносин між спадкодавцем (а.с.8-9).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), від 14 вересня 2016 року (справа № 6-1215цс16).

Звертаючись до суду із позовом про надання додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, ОСОБА_2 посилається на те, що останні роки свого життя спадкодавець ОСОБА_10 проживала разом з нею та ОСОБА_4, вони разом доглядали її, утримували за власний рахунок, здійснювали її поховання, тому вважала, що прийняла фактично спадщину, що не потребувало звернення до нотаріуса у 6-ти місячний строк.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій , підставою для відмови у заведені спадкової справи після смерті ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_2 слугувала та обставина, що спадкоємець не довела факту прийняття спадкового майна, тобто обставин, визначених частиною 3 статті 1268 ЦК України.

Таким чином, суд вважає, що позивач ОСОБА_2 обрала не належний спосіб захисту невизнаного права на спадкування, оскільки у разі наявності обставин, визначених частиною 3 статті 1268 Ц України, а саме постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, про що наголошує позивач, підстави для встановлення строку для прийняття спадщини відсутні.

Суд звертає увагу, що підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій слугувала й та обставина, що ОСОБА_2 документально не підтвердила факт родинних відносин із спадкодавцем.

Крім того, звертаючись до суду із позовом у новій редакції, позивач предявила позов до неналежного відповідача Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, а не територіальної громади міста ОСОБА_1 в особі Криворізької міської ради.

Також суд зауважує, що згідно довідки з місця реєстрації, на момент смерті ОСОБА_5 з нею були зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які мають бути залучені до участі у справі в якості відповідачів, оскільки в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України за наявності відповідних підстав можуть бути визнані спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину.

На підставі вищевказаного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2.

Щодо вимог позивача ОСОБА_4 про встановлення строку для прийняття спадщини, вони не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. За положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Стаття 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1).

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

В силу положень частини 4 статті 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 59 ЦПК України встановлена вимога щодо допустимості доказів, на які посилаються сторони. Положеннями ч. 2 ст. 59 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач ОСОБА_4 не надала доказів звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_5, померлої 03 лютого 2010 року та не надала до суду постанови нотаріуса про відмови у вчиненні нотаріальної дії заведенні спадкової справи після смерті матері.

Отже, позивач не надала доказів, що її права на спадкування порушені та не визнаються.

Крім того, позов про надання додаткового строку на прийняття спадщини заявлено до неналежного відповідача Виконавчого комітету Дзержинської районної у місті ради, а не до Територіальної громади міста ОСОБА_1 в особі Криворізької міської ради, та потенційних спадкоємців ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які на момент смерті спадкодавця ОСОБА_5, тобто на час відкриття спадщини, були зареєстровані зі спадкодавцем.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Судові витрати, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України слід залишити за позивачем, оскільки у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України та статтями 10, 11, 60, 88, 212 та 214 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Кривому Розі ради відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст рішення складено 10 липня 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна