Справа № 500/4850/17
Провадження № 2/500/2946/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Грубіян Л.І.

при секретарі Івановій Л.П.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника Ізмаїльської міської ради ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності на квартиру, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.10.1994 року між ним та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, діючої за довіреністю від імені і в інтересах ОСОБА_6 і від імені неповнолітньої ОСОБА_7 був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна №333 на квартиру № 1 в домі №29/2 по вул. Кулікова в м. Ізмаїлі Одеської області.

Вказаний договір був зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомості за реєстровим №333 від 14.10.1994 року. Позивач відкрито володіє та користується житлом, проте фактично являючись власником житла, позбавлений можливості реалізувати своє право власності на свій розсуд, оскільки укладений договір потребує нотаріального посвідчення. Позивач просить визнати договір №333 від 14.10.1994 року купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнати за ним право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволення.

Представник Ізмаїльської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала щодо їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.

За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставою їх виникнення, поряд з іншими, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. передбачено, що положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003 року, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, так як договір купівлі-продажу нерухомого майна був укладений до вступу в законну силу Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, і не мають подовжувального характеру, тому суд при розгляді справи керується положеннями ЦК України 1963 року.

Відповідно до роз'яснень, даних в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК України 1963 р. на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною.

На час укладення зазначеного договору діяла ст.15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якої не вимагалось подальше нотаріальне посвідчення угоди, укладеної на біржі.

Відповідно до п.49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 року і чинної на момент укладення договору між сторонами договір купівлі - продажу, зареєстрований на біржі є документом, що підтверджує право власності на жилий будинок (квартиру), що відчужується.

В судовому засіданні встановлено, що 14.10.1994 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, діючої за довіреністю від імені і в інтересах ОСОБА_6 і від імені неповнолітньої ОСОБА_7 як продавцем та ОСОБА_1, як покупцем, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за №333, який зареєстрований на Одеській товарній біржі в м.Ізмаїлі Одеської області, згідно якого ОСОБА_1 став власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8,9). Дане також підтверджено записом у технічному паспорті на житловий будинок за вказаною адресою (а.с.6,7).

Укладений між сторонами договір зареєстрований на Одеській товарній біржі в м.Ізмаїлі Одеської області 14.10.1994 року за №333. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений позивачем, про що свідчить п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору позивач відкрито володіє та користується придбаним житлом, однак на підставі укладеного договору позбавлений можливості проводити відчуження придбаного житла та укладати будь-які правочини, оскільки договір нотаріально не посвідчений.

Суд вважає, що 14.10.1994 року сторони уклали договір, який не порушує нічиїх прав та інтересів. Позивач, як покупець, свої обовязки за договором виконав, і за його вимогою, суд має право визнати таку угоду дійсною.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено записом про реєстрацію у паспорті громадянина України (а.с.4).

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що всі зобовязання за договором купівлі-продажу нерухомого майна сторонами виконані в повному обсязі, тому договір купівлі-продажу повинен бути визнаний дійсним.

На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований.

Згідно до вимог ст.47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст.15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст.657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,158,208,209,212,213-215,218,222 ЦПК України, ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, ч.2 ст.220,391,392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ізмаїльської міської ради Одеської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним і визнання права власності задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартириза адресою: АДРЕСА_2, укладений 14 жовтня 1994 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, діючої за довіреністю від імені і в інтересах ОСОБА_6 і від імені неповнолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_1, який зареєстрований на Одеській товарній біржі за №333.

Визнати за ОСОБА_1право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_8