Провадження № 2/127/1524/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.05.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Ревтюх О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ДП «Центру державного земельного кадастру» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ДП «Центру державного земельного кадастру» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 11.09.2001 року позивач працювала у ДП «Державна картографічна фабрика». Наказом Державного агентства земельних ресурсів України від 09.01.2013 року №5 вирішено реорганізувати ДП «Державна картографічна фабрика» шляхом приєднання до ДП «Центр Державного земельного кадастру» та створення на його базі структурного відокремленого підрозділу Вінницький відокремлений підрозділ Центру ДЗК.

На день припинення трудових відносин з ДП «Державна картографічна фабрика» за останнім рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу.

Позивач 06 травня 2016 року звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрату частини доходів у звязку з порушенням строків виплати при звільненні. 24 червня 2016 року Вінницький міський суд по справі № 127/9564/16-ц виніс рішення - позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 1464 грн. 57 коп. та компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1523 грн.77 коп.

21 жовтня 2015 р. на Виробничій філії «Вінницька картографічна фабрика» Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» позивач звільнений за власним бажанням ст. 38 п.3 КЗпП України ( наказ про звільнення № 42-к від 19.10.2015р.) у звязку з невиконанням підприємством законодавства про працю ( невиплата заробітної плати за девять місяців 2015 року) з виплатою вихідної допомоги за порушення законодавства про працю у відповідності до ст. 44 КЗпП України.

18 березня 2016 року суддя Вінницького міського суду Волошин С.В. видав судовий наказ про стягнення з Державного підприємства « Центр державного земельного кадастру» в особі Виробничої філії «Вінницька картографічна фабрика» Центру ДЗК на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за період з січня 2015 року по серпень 2015 року та за жовтень 2015 року в розмірі 47431,83 гривень.

Судовий наказ набрав законної сили 12.04.2016 року. За цей період Центром ДЗК було погашено заборгованість з січня 2015 року по квітень 2015 року в розмірі 11185,10 гривень.

Позивач неодноразово уточнював позовні вимоги зокрема в заяві від 09.03.2017р. просив суд стягнути з віддповідача на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в розмірі 73432,14 грн.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив прийняти заочне рішення по справі та просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток в розмірі 73432,14 грн.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, представником відповідача надано до суду заяву про перенесення судового засідання у зв'язку з перебуванням його у відпустці, суд, враховуючи те, що відповідачем по справі є юридична особа, вважає причину неявки представника юридичної особи до суду з неповажних причин, відповідачем на адресу суду надіслано письмові заперечення, зазначено, що позивачем невірно пораховано суму середнього заробітку за час затримки розрахунку невірно вказано кількість днів, за які може нараховуватись заробіток за весь час затримки, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк на звернення до суду.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Судом встановлено, що позивач з 11.09.2001р. працював у ДП «Державна картографічна фабрика» на посаді заступника директора з економічних питань, з 17.04.2013р. позивача переведено у виробничу філію Державна картографічна фабрика», на посаду начальника планово-економічного відділу, 19.10.2015р. позивача звільнено за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням філією законодавства про працю, що підтверджується копією трудової книжки та відповідними наказами. (а.с. 5-8, 12-14).

Згідно наказу Державного агентства земельних ресурсів України від 09.01.2013 року №5 реорганізовано ДП «Державна картографічна фабрика» шляхом приєднання до ДП «Центр державного земельного кадастру» та створено на його базі структурного відокремленого підрозділу Вінницький виробничий підрозділ Центру ДЗК. Установлено, що Центр ДЗУ є правонаступником всіх прав і обовязків ДП «ДКФ».

На день припинення трудових відносин з ДП «Державна картографічна фабрика» за останнім рахувалася заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі позивачу. (а.с.9)

Як вбачається з Довідки ДП «Центр державного земельного кадастру» від 07.06.2016 року №176, видана ОСОБА_1 в тому, що його середньомісячний заробіток за останні два місяці перед датою припинення трудових відносин з ДП «Державна картографічна фабрика» складає: 3385,92грн., середньоденна заробітна плата становить 211,62 грн. в день. (а.с.10).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області по справі № 127/9564/16-ц 24 червня 2016 року позов ОСОБА_1 до ДП «Центр Державного земельного кадастру» про стягнення боргу по заробітній платі, компенсації втрат частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати при звільненні задоволено, ухвалено стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 1464 грн. 57 коп. та компенсацію за затримку заробітної плати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 1523 грн.77 коп. (а.с. 16-18)

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 18.03.2016 року стягнуто з ДП «Центр Державного земельного кадастру» на користь позивача нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в розмірі 47431,83 за період з січня 2015р. по серпень 2015р. та за жовтень 2015р. грн. (а.с.20).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ч.4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Згідно ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини; сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата, а згідно п. п. 5, 8 вищевказаної Постанови нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати; нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Стосовно доводів відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду, суд вважає безпідставним, оскільки згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу, відповідно до ст.116 КЗпП України в день звільнення працівнику мають бути виплачені всі належні йому суми. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум, в даному випадку позивач звернувся до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а відповідно до трудового законодавства даному випадку строк позовної давності не підлягає застосуванню.

Твердження відповідача щодо невірності та безпідставності визначення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку по заробітній платі суд вважає необгрунтованим, та таким, що спростовується матеріалами справи, крім того, відповідачем в обгрунтування своїх заперечень не надано свого розрахунку середнього заробітку позивача за весь час затримки, та правом на призначення експертизи, на підтвердження своїх доводів відповідач не скористався.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, повністю підтверджений матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, необхідно стягнути з ДП «Центр державного земельного кадастру» 734,32 грн. судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. 43 Конституції України, ст.ст. 47, 116, 117 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року № 100, п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», , м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3, на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1, дані паспорту серія:АА, 3378146 виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 26.12.1996р. середній заробіток з 21.10.2015р. за весь час затримки розрахунку по заробітній платі по день фактичного розрахунку в сумі 73432 грн. 14 коп.

Стягнути з ДП «Центр державного земельного кадастру» на користь держави 734,32 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя: