Справа №760/3691/17
Провадження №4-с/760/97/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Кушнір С.І.,

при секретарі: Запаловській Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2017 р. ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулось до суду зі скаргою на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. щодо винесення постанови по виконавчому провадженню №52492742 від 30.01.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, просить суд, визнати незаконними дії головного державного виконавця та скасувати постанову головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Цапенко С.М. по виконавчому провадженню №52492742 від 30.01.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 29.05.2014 р. Солом'янським районним судом м. Києва було ухвалено рішення по цивільній справі №2-601/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

09.06.2014 р. на підставі рішення ПАТ «РОДОВІД БАНК» отримано виконавчий лист.

ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, за якою було відкрито виконавче провадження №52492742 з примусового виконання виконавчого листа.

13.02.2017 р. АТ «РОДОВІД БАНК» отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 30.01.2017 р., яка винесена головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М.

Підставою для повернення виконавчого документа стягувану встановлено те, що не виявлено належного боржникові майна, за рахунок якого можна звернути стягнення.

Разом з тим, посилаючись на те, що вказана постанова є неправомірною, оскільки головний державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків та не в повному обсязі здійснив заходи щодо розшуку майна боржника у відповідності до вимог закону, а тому заявник вважає, що вказаними діями державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. були порушені його права, у зв'язку з чим звернувся з даною скаргою до суду.

Представник заявника у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без участі скаржника.

Державний виконавець у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у провадженні Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. перебувало виконавче провадження ВП №52492742 з примусового виконання виконавчого листа №760/12201/13-ц, виданого 09.06.2014 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» боргу в сумі 3371,32 доларів США та 37890,78 грн.

30.01.2017 року головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світланою Миколаївною винесено постанову, якою виконавчий документ повернуто стягувачу у виконавчому провадженні ВП №52492742 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 124 Конституції України передбачено, що судове рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Стаття 14 ЦПК України передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (ч.2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»). Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку передбаченому законом (ч.2 ст. 4 Закону України «Про державну виконавчу службу»).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Представник заявника вважає неправомірною постанову головного державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. від 30.01.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні ВП №52492742 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на його думку вказаним головним державним виконавцем не в повному обсязі здійснено заходи щодо розшуку майна боржника у відповідності до вимог закону.

При цьому, представник заявника, який був стороною виконавчого провадження, а саме стягувачем, має право знайомитись з матеріалами виконавчого провадженням та отримувати копії документів, які в них містяться, разом з тим, будь-яких доказів на підтвердження обставин неправомірності дій головного державного виконавця суду надано не було.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження №№52492742 вбачається, що головним державним виконавцем з метою розшуку майна боржника були зроблені запити до органів ДФС України, Пенсійного фонду України, Регіонального сервісного центру МВС у м. Києві, а також до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснено вихід за адресою, зазначеною у виконавчому листі. Внаслідок здійснених головним державним виконавцем заходів майно боржника, на яке може бути звернено стягнення не розшукано, а тому головним державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернути стягувачу.

Таким чином, судом встановлено, що головним державним виконавцем Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. заходи щодо розшуку майна боржника були здійснені у відповідності до вимог закону, однак виявилися безрезультатними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що під час винесення оскаржуваної постанови від 30.01.2017 року в межах виконавчого провадження ВП №52492742, головний державний виконавець Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко С.М. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, доказів на спростування вказаних в оскаржуваній постанові обставин, суду надано не було, тому суд вважає, що з боку головного державного виконавця права чи свободи заявника вказаною постановою порушені не були, у зв'язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 210, 223, 293, 294, 383-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» на дії державного виконавця Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Цапенко Світлани Миколаївни, заінтересована особа: ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.І. Кушнір