Справа № 462/5702/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

02 серпня 2017 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого-судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи Відділення державної міграційної служби Залізничного району міста Львова про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернулася до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення, зняття з реєстрації покликаючись на те, що вона є власником будинку №7 на вул. Підміській у м. Львові. Даний будинок вона купила у ОСОБА_3 На час відчуження будинку в ньому були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 Однак відповідач ОСОБА_2 поставив свій замок та вона не може потрапити у належний їй будинок і проживати у ньому. Просить зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування належним їй будинком і земельною ділянкою на вул. Підміській, 7 у м. Львові, виселити його з будинку та зняти з реєстрації в ньому.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, давши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не зявилася, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що справу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок №7 та земельна ділянка на вул. Підміській у м. Львові.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У відповідності до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому обєкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що влітку 2016 року з позивачем намагалась потрапити у належний ОСОБА_1 будинок №7 на вул. Підміській у м. Львові, однак замок на вхідних дверях був змінений, оскільки відповідач ОСОБА_2 поставив свій замок.

Оцінюючи покази свідка, суд надає їм віри оскільки вони знаходяться у обєктивному взаємозвязку з іншими матеріалами справи, нічим не спростовані, доповнюються та уточнюються іншими доказами.

Внаслідок наведеного, суд переконаний, що відповідач ОСОБА_2 без належної правової підстави проживає у будинку №7 на вул. Підміській у м. Львові, оскільки не є власником даної квартири, а тому слід виселити відповідача ОСОБА_2 із будинку №7 на вул. Підміській у м. Львові.

Крім того, у задоволенні позовної вимоги щодо зняття відповідача з реєстрації за адресою: м. Львів, вул. Підміська, 7 у м. Львові слід відмовити, оскільки зі змісту ст. 3 ЦПК України випливає, що кожна особа має право звернутися до суду лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів та потреба в такому захисті виникає тоді, коли зазначені права порушені, невизнаються чи оспорюються іншими особами, натомість позивачем чи її представником не надано суду жодних належних та допустимих доказів того, що вона зверталася до органів реєстрації місця проживання з проханням зняти відповідача ОСОБА_2 з реєстрації у будинку №7 на вул. Підміській у м. Львові та їй було, у будь-якій формі, у цьому відмовлено.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє часткове ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 169, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження належним їй будинком №7 на вулиці Підміській у місті Львові.

Виселити ОСОБА_2 з будинку №7 на вулиці Підміській у місті Львові.

У задоволенні позовної вимоги щодо зняття ОСОБА_2 з реєстрації у будинку №7 на вулиці Підміській у місті Львові відмовити за її безпідставністю.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_8

Копія вірна.

Суддя: А.І. Ліуш