КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/1879/17
Провадження № 2/552/832/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2017 року Київський районний суд м. Полтави в складі:судді ОСОБА_1, за участі секретаря судового засідання - Ваніної Ю.А., представника позивача - ОСОБА_2 , представників відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави та просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 105 000 гривень моральної шкоди та 1600 гривень судового збору. Свій позов обґрунтував тим, що з травня 2015 року на виконанні у Київському ВДВС перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчих листів від 27.04.2015 року по стягненню на його користь з ОСОБА_6 10 000 гривень та 114,70 гривень судового збору. На даний час рішення суду не виконано, отже позивач вважає, що протиправною бездіяльністю державного виконавця при виконанні рішення суду йому заподіяно моральну шкоду, яку він просить стягнути з відповідачів. Позивач ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили суд його задовольнити. Після оголошеної перерви позивач ОСОБА_5 не зявився, його представник позов підтримав та просив суд його задовольнити.

Представники відповідачів позов не визнали з підстав викладених в запереченні та просили суд відмовити в його задоволенні в повному обсязі.

Суд заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи та надані докази встановив наступне.

23.10.2014 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалено рішення яким частково задоволено позов ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_6 на його користь 10 000 гривень моральної шкоди та зобовязано ОСОБА_6 спростувати недостовірну інформацію щодо ОСОБА_5

27.04.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави видано виконавчі листи.

25.05.2015 року ОСОБА_5 звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції із заявою про прийняття виконавчих листів на виконання.

Відповідно до постанови від 28.05.2015 року головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 10 000 гривень.

29.05.2015 року державним виконавцем направлено запити до Центру надання послуг з використання автотранспортних засобів з обслуговування м. Полтави з метою зясування наявності у ОСОБА_6 транспортних засобів, до Головного управління держземагенства у Полтавській області з метою зясування наявності земельної ділянки, до Державної податкової служби України, Пенсійного фонду України з метою зясування наявності доходу у боржника.

Відповідно довідок, наданих Державною податковою службою, інформація стосовно боржників-фізичних осіб щодо сум доходу відсутня, за боржником не значаться відкриті рахунки у банківських установах.

Згідно інформації, наданої управлінням Пенсійного фонду України ОСОБА_6 на обліку в управлінні не перебуває та не отримує ніякого виду пенсії.

17.09.2014 року до Київського РВ ПМУ УМВС України було надіслано постанову про примусовий привід боржника ОСОБА_6 Дана постанова не була виконана.

Постановами державного виконавця від 02.09.2014 року та від 14.02.2017 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_6

05.01.2015 року було накладено арешт на кошти боржника, що містяться на рахунках, відкритих у банківських установах. Згідно відповідей банківських установ рахунки відкриті на ім»я ОСОБА_6 відсутні.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо боржника ОСОБА_6 відсутні відомості щодо наявності у боржника нерухомого майна.

Відповідно до інформації територіального сервісного центру згідно електронної бази даних транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Отже, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №53411470 майно, належне боржнику ОСОБА_6 та на яке за законом можливо звернути стягнення чи грошові кошти, доходи не виявлено.

Державний виконавець звертався до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_6 за межі України, але відповідно до ухвали Київського районного суду м. Полтави від 12.04.2017 року відмовлено в задоволенні даного подання.

Відповідно до постанови від 25.07.2017 року головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави ОСОБА_3 повернуто виконавчий лист до суду у звязку з відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23.10.2014 року.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі визначені у ст. 27 ЦПК України.

За нормами ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до п. 28 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», згідно яких при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також ст. ст. 1173, 1174 ЦК України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає в себе такі складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби. Таким чином, факт неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).

Отже, враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди завданої діями державного виконавця можливе за наявності визнання дій або бездіяльності державного виконавця неправомірними.

В ході розгляду справи судом встановлено, що таке рішення суду відсутнє, отже позов не підлягає до задоволення.

У звязку з відмовою в задоволенні позову судові витрати не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_5 в задоволенні його позову в повному обсязі.

Рішення суду може буди оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Миронець О.К.