Провадження № 2/522/8858/17
У Х В А Л А

про забезпечення позову

18 жовтня 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді - Тарасова А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Т.М.,

розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування обовязкової частки у спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 17.08.2017 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування обовязкової частки у спадщини, зазначаючи, що 02.08.2015 року помер батько позивача ОСОБА_3, після його смерті відкрилася спадщина у виді квартири за адресою м. Одеса, вул. Торгова, буд. 1А. ОСОБА_3 не було зареєстровано право власності на вищезазначену квартиру, адже набув на неї прав вже після смерті відповідно до рішення Приморського районного суду м Одеси від 08.11.2014 року, яке залишено в силі відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України, з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року. Дана квартира була предметом спору, оскільки ОСОБА_3 22.05.2017 року подарував її позивачу, а пізніше звернувся до суду про визнання договору недійсним та визнання права власності на квартиру. У звязку з тим що, позивачу стало відомо про існування заповіту та відкриття спадкової справи позивачу стало відомо нещодавно, він звернувся до приватного нотаріусу ОСОБА_4 із заявою про видачу права на спадщину за законом (на обовязкову частку) на вищезазначену квартиру, однак отримав відмову, оскільки зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_2, у звязку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Представником позивача було подано клопотання про забезпечення позову, згідно якого просив забезпечити позов, шляхом постановлення ухвали про накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 та заборони державним реєстратором прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації вчиняти будь-які реєстраційній дії, зазначаючи, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості захисту наданих йому прав, у випадку здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суддя вважає, що заява підлягає частковому задоволенню у звязку з наступними обставинами.

Так, згідно змісту позовних вимог, судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір про право, а предмет обтяження за поданою заявою співпадає з предметом спору за позовною заявою.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна станом на 26.07.2017 року квартира за адресою АДРЕСА_2, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі рішення суду 522/6513/16-ц.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При задоволені заяви про забезпечення позову про накладення арешту на нерухоме майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд зазначає, що відчуження предмету спору на користь інших осіб стане підставою для включення третіх осіб до виниклих правовідносин, що ускладнить вирішення справи та порушить права інших осіб.

Таким чином, суд вважає, що заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на зазначенні обєкти нерухомості, які просить вжити представник позивача, є співмірними із заявленими позовними вимогами та мають бути задоволені, невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії, суд виходить з того, що не може забезпечити позов шляхом заборони не конкретизованих дій, та заява не обґрунтована в цій частині.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 153, ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування обовязкової частки у спадщини задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту квартиру за адресою: АДРЕСА_3, до вирішення спору по суті.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», строк предявлення ухвали до виконання становить три роки, який обчислюється з наступного дня після її постановлення, тобто з «19» жовтня 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня винесення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя А.В. Тарасов

18.10.2017