Провадження № 2/235/969/17
Справа № 235/1695/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Назаренко Г.В.

при секретарі Муханової В.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Покровської міської ради Донецької області про встановлення факту добросовісного, відкритого та безперервного володіння квартирою та визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради Донецької області про встановлення факту добросовісного, відкритого та безперервного володіння квартирою та визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3

В обґрунтування уточнених позовних вимог позивачка зазначила, що з 2003 року проживала в квартирі № 20 будинку № 23 мікрорайону Южний м. Покровська Донецької області за проханням власниці квартири ОСОБА_5. Фактично ОСОБА_5 домовилась із нею про те, що вона разом із своєю дочкою ОСОБА_3 будуть доглядати ОСОБА_5, піклуватися про неї, надавати усіляку допомогу, вести господарство, сплачувати комунальні платежі, а ОСОБА_5 передасть їй та її дочці ОСОБА_3 зазначену квартиру у власність.

ОСОБА_5 була одинокою хворою людиною, що потребувала постійного стороннього догляду. На прохання ОСОБА_5 вона стала проживати разом із нею, купувала продукти, ліки, речі, готувала їй їжу, прала речі, виводила на прогулянку на вулицю, у разі необхідності викликала лікарів, прибирала у квартирі, оплачувала комунальні послуги, а також вчиняла інші дії для задоволення потреб ОСОБА_5

За проханням ОСОБА_5 вона займалась процесом приватизації квартири, здійснила її державну реєстрацію. Після отримання документі, що підтверджують право власності на квартиру, вона зареєструвала в ній її, ОСОБА_4 та її дочку ОСОБА_3 21 вересня 2004 року і з цього часу вони почали проживати в цій квартирі. ОСОБА_5 сказала їй про те, що таким чином вони зможуть оформити право власності на квартиру після смерті власника.

Вона була впевнена в тому, що стане повноправним власником квартири після смерті ОСОБА_5, яка була єдиною власницею квартири, не мала спадкоємців та сама передала їй квартиру у володіння.

У зазначеній квартирі вона проживає разом із своєю дочкою ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_6, 2008р.н., з початку проживання постійно оплачує всі комунальні платежі, проводить ремонти та дбає про стан квартири.

Після смерті ОСОБА_5 вона неодноразово зверталась до нотаріуса з питання відкриття спадщини, але безрезультатно.

На даний час вона проживає в зазначеній квартирі понад 10 років, зареєстрована в ній і продовжує разом із дочкою та онукою відкрито володіти квартирою, проте не має можливості оформити право власності відповідно до законодавства, що її дуже непокоїть.

Позивачка вважає, що добросовісно володіє вищезазначеною квартирою, так як мала всі документи на житло, договори на газо-, водо-, електропостачання, інші комунальні послуги, здійснювала всі заходи щодо утримання квартири в належному стані, в усіх документах зазначала, що є володільцем квартири, при підписанні договорів на надання комунальних послуг ставила в них свій підпис, в ЖЕКу отримувала довідки як володілець квартири, при переписці вказувала адресу зазначеної квартири, дбала про охорону свого майна.

На підставі наведеного позивачка просила встановити факт, що вона добросовісно, відкрито та безперервно володіла квартирою, яка знаходиться за адресою: м. Покровськ (колишній Красноармійськ) Донецької області, мікрорайон ЮжнийАДРЕСА_1 з 21 вересняи2004 року по теперішній час, а також визнати за нею право власності на зазначену житлову квартиру за набувальною давністю.

Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянута за її відсутності (а.с.55).

У серпні 2017 року позивач надала суду письмові пояснення, в яких послалась на те, що в квартирі ОСОБА_5 була зареєстрована за її бажанням власника квартири. Отже, відповідно до норм ст.ст.64, 65 ЖК УРСР вона проживала і була зареєстрована в спірній квартирі на законних підставах. Квартира № 20 будинку 23 мікрорайону Южний в м. Покровську є приватизованою і не відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Покровська як це зазначив відповідач. Нею надані всі докази того, що вона є добросовісним володільцем квартири, відкрито проживає в ній понад 10 років, постійно сплачує всі комунальні послуги, самотужки проводить ремонт, дбає про стан квартири. Квартирою вона володіє відкрито, про що свідчить зазначення саме її як однією із сторін договорів на надання комунальних послуг, отримання довідки в ЖЕКу як володілець квартири, зазначення при переписі, що саме вона є володільцем квартири, дбання про охорону квартири. Отже, вважала, що відповідачем не наведено законних і обєктивних доказів проти задоволення її позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала, пояснивши суду, що ОСОБА_4 почали мешкати в квартирі № 20 будинку № 23 мікрорайону Южний в м. Покровськ Донецької області, власником якої є ОСОБА_5, з 2003 року. Позивач на час заселення в це приміщення знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності, що знаходить своє підтвердження у позові. Так, позивачка в позові зазначає, що у 2003 році заселились до квартири ОСОБА_5 при її житті та дбала про неї. Крім того, вона зареєстрована в цьому житловому приміщенні з 21.09.2004р., але в позові не зазначено, на якій підставі це було зроблено в не надано відповідних доказів. Позивач знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності на цю квартиру, отже, була недобросовісним набувачем цього майна, такі підстави для набуття права власності на це майно та обґрунтованого вселення у квартиру відсутні. Позивач не надала доказів оплати нею всіх комунальних платежів, проведення ремонтів, крім квитанцій про оплату комунальних послуг починаючи із січня 2015 року. Квартира, на яку претендує позивач, перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Покровська Донецької області. На підставі наведеного просила в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 пояснила, що у 2002 році разом із ОСОБА_4 познайомились із ОСОБА_5, яка була одинокою людиною, жила в антисанітарних умовах. За проханням ОСОБА_5 її мати ОСОБА_4 доглядала за ОСОБА_5, носила їй продукти харчування, прибирала квартиру, купувала необхідні ліки. ОСОБА_5 запевнила її мати ОСОБА_4, що якщо та допоможе приватизувати квартиру, то вона зареєструє їх у своїй квартирі. Мати допомогла ОСОБА_5 приватизувати квартиру, погасила існуючі борги з комунальних платежів, і вони разом із матірю вселились до квартири ОСОБА_5, ставши для неї членами сімї. В 2014 році ОСОБА_5 зареєструвала її та мати у своїй квартирі в якості членів сімї. Договір довічного утримання між ОСОБА_5 та її матірю ОСОБА_4 не укладався. У 2006 році ОСОБА_5 померла, не залишивши ніякого заповіту на випадок своєї смерті, так як запевнила їх у тому, що після смерті квартира і так буде належати їм на прав власності. Поховання ОСОБА_5 здійснила ОСОБА_4

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № 9736, виданого 19 серпня 2004 року Комунальним підприємством «Управління міського господарства» згідно з розпорядженням від 19 серпня 2004 року № 9736 ОСОБА_5 на приватної власності належить квартира № 20 будинку № 23 мікрорайону Южний в м. Покровську (колишній Красноармійськ) Донецької області (а.с.18). Право власності на квартиру № 20 будинку № 23 мікрорайону Южний (Південний) м. Покровська (колишній Красноармійськ) Донецької області зареєстровано в КП «БТІ» м. Красноармійська 20.08.2004р. за реєстраційним номером 7119959 (а.с.19). Отже, ОСОБА_5 в установленому законом порядку набула право приватної власності на зазначену квартиру.

20 червня 2006 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 20 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції Донецької області (а.с.9).

Згідно довідки Покровської міської ради Донецької області від 04.04.2017р. ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: м. Покровськ, мікрорайон ЮжнийАДРЕСА_2 з 21.09.2004р. і має такий склад сімї: ОСОБА_6, 08.04.2008р.н. дочка з 13.05.2008р., ОСОБА_4, 02.02.1964р.н. мати з 21.09.2004р. ( а.с.31). Факт відкритого та безперервного проживання за вказаною адресою з 21.09.2004р. ОСОБА_4 та її дочки ОСОБА_3 підтверджується також актом Комунальної установи Покровський координаційний комітет самоорганізації населення № 4225 від 22.06.2017р. (а.с.78).

Свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 мешкають в квартирі № 20 будинку № 23 мікрорайону Южний в м. Покровську з 2003 року, доглядали та поховали колишнього володільця цієї квартири ОСОБА_5. ОСОБА_5 казала йому, що за нею будуть доглядати ці люди і що вона не заперечує, щоб вони і розпоряджались цією квартирою.

Свідок ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_5 була її сусідкою, яка жила в антисанітарних умовах. З 2003 року разом із ОСОБА_5 стали проживати ОСОБА_4 та її дочка ОСОБА_9, які винесли сміття з квартири, годували та доглядали ОСОБА_5, робили ремонт в квартирі, де і проживають до теперішнього часу. Їй відомо, що між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 існувала усна домовленість про те, що після смерті ОСОБА_5 квартира повинна дістатися ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Згідно повідомлення державного нотаріуса Першої покровської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 21.07.2017р. № 624/01-16, на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_5, померлої 20 червня 2006 року, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48473345 від 20.07.2017р., спадкова справа не відкривалась, згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) 3 48473327 від 20.07.2017р., заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався. Коло спадкоємців невідомо.

Відповідно до ч.2 ст.41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Отже, виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач (ч.1 ст.60 ЦПК України), є

-законний обєкт володіння,

-добросовісність володіння,

-відкритість володіння,

-давність володіння та його безперервність.

Згідно розяснень Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться в п.9 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014р. № 5, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Проаналізувавши докази по справі, суд приходить до висновку про те, що позивачка після смерті ОСОБА_5 понад 10 років, хоча і відкрито, але недобросовісно володіла спірним майном, оскільки не була спадкоємцем ані за законом, ані за заповітом після смерті ОСОБА_5, не укладала із нею договору довічного утримання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Однією з підстав припинення права власності, відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України, є смерть власника.

У звязку з тим, що власник квартири ОСОБА_5 померла 20 червня 2006 року, - з моменту смерті вона втратила право власності на неї, а, отже, і право користування та розпорядження спірною квартирою.

Позивач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у звязку із реєстрацією ним в квартирі власником жила ОСОБА_5 мали право користування зазначеною квартирою під час того, як ОСОБА_5 була її власницею.

Оскільки право користування житлом є вторинним і залежить від наявності права власності у його власника, - суд вважає, що з дня смерті власника квартири № 20 будинку № 23 мікрорайону Южний в м. Покровську ОСОБА_5 остання втратила право власності на це майно, відповідно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 право користування зазначеною квартирою.

Факт недобросовісного володіння спірною квартирою позивачкою підтверджується також копіює довіреності, виданої ОСОБА_5 2 липня 2004 року на імя ОСОБА_4, посвідченою приватним нотаріусом Красноармійського районного нотаріального округу Донецької області ОСОБА_11 2 липня 2004 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1419, якою вона уповноважила ОСОБА_4 приватизувати квартиру № 20 будинку № 23 на мікрорайоні Южний в м. Красноармійську на своє імя (а.с.64), а також поясненнями самих позивачки та третьої особи про те, що на прохання ОСОБА_5 ОСОБА_4 допомогла їй приватизувати найману квартиру. Отже, позивачці було добре відомо про те, що єдиною власницею квартири з серпня 2004 року є ОСОБА_5, а у неї та ОСОБА_3 є тільки право проживання в цій квартирі.

Стаття 57 ЦПК України вказує на те, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, доказів того, що відповідачка добросовісно володіє спірною квартирою, суду не надано. Надані позивачкою копії квитанцій про оплату ОСОБА_3 комунальних послуг, договорів на надання комунальних послуг та реструктуризацію заборгованості з комунальних платежів, укладені між комунальними підприємства м. Покровська та ОСОБА_4 та ОСОБА_3, не можуть бути взяті судом до уваги на підтвердження факту добросовісного володіння квартирою, оскільки з моменту смерті власника житла і відсутності права у них на це житло, у комунальних установ були відсутні правові підстави для укладення із позивачкою та третьою особою будь-яких договорів на надання комунальних послуг, отже ці договори є нікчемними. На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що підстав для набуття позивачкою права власності на спірну квартиру в порядку ст.344 ЦК України немає, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Згідно ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою в позові понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.244, 248, 328, 344 ЦК України, керуючись ст.ст.11, 15, 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, - ВИРІШИВ: Взадоволенні позову ОСОБА_4 до Покровської міської ради Донецької області про встановлення факту добросовісного, відкритого та безперервного володіння квартирою та визнання права власності на квартиру за набувальною давністю, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, - відмовити повністю. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Вступна та резолютивна частини проголошені негайно після проголошення судового розгляду 2 серпня 2017 року, повний текст рішення суду виготовлений 7 серпня 2017 року. Суддя Г.В. Назаренко