Справа №491/767/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого Желяскова О. О.

участю: секретаря - Рачкової І.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві справу за позовом ОСОБА_1 до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визначення додаткового терміну для подання заяви про прийняття спадщини.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначає, що 06 травня 2015 року померла його баба ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2,60 га, яка знаходиться на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №287238, виданого Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області 07 вересня 2005 року. Заповіту ОСОБА_2 не залишила.

Позивач, як спадкоємець за законом звернувся до Ананьївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з приводу належного прийняття спадщини, яка залишилась після смерті баби ОСОБА_2, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в звязку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, тому рекомендовано звернутись до суду (а.с.15).

Позивач вказує, що на час смерті баби його мати - ОСОБА_3 не мала права на обовязкову частку у спадщині. Крім того не протягом визначеного строку не мав змоги звернутися до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини у звязку з тим, що 25 жовтня 2014 року помер батько його дружини ОСОБА_4, а 06 грудня 2015 року трагічно загнула його сестра ОСОБА_5 у віці 25 років. Через вказані життєві обставини його сімя переживала кожну смерть, а його мати після смерті дочки (сестри позивача) важко хворіла ,їй потрібен був догляд. Позивач вказує, що також погано себе почував, що негативно вплинуло на його моральний стан. Разом з цим, він є юридично необізнаною людиною, а тому не знав про терміни для подачі заяви про прийняття спадщини, в звязку з чим звернувся до суду та просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач в судове засідання на розгляд справи не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.18), відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, на позовних вимогах наполягає та просить задовольнити.

Представник Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області в судове засідання не зявився, однак сільська рада надала на адресу суду письмову заяву (а.с.28), відповідно до якої просять розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги позивача визнають та не заперечують проти їх задоволення.

Враховуючи те, що сторони по справі в судове засідання не з'явилися, а розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України.

Суд, взявши до уваги заяви позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2 та мешканець с.Романівка, вул.Миру, 38, Миколаївського району Одеської області, згідно копії паспорту (а.с.4-5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого виконавчим комітетом Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області 13 листопада 1985 року, батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Встановлено, що 18 січня 1986 року виконавчим комітетом Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_6, за актовим записом №3, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, внаслідок чого її прізвище змінено на «Марарескул» (а.с.8).

Згідно копій свідоцтв про смерть ОСОБА_2 померла 06 травня 2015 року, ОСОБА_5 померла 06 листопада 2014 року та ОСОБА_4 помер 25 жовтня 2014 року (а.с.6,9,10).

Встановлено також, що відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №287238, що виданий 07 вересня 2005 року на підставі розпорядження Ананьївської районної державної адміністрації Одеської області від 15 лютого 2005 року №45, на імя ОСОБА_2, яка на праві власності має земельну ділянку, площею 2,60 га, розташовану на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11).

Відповідно акту про передачу та прийом земельної частки (паю) в натурі від 18 лютого 2005 року ОСОБА_2, як власнику сертифікату серії ОД №0268253, було передано земельну ділянку в натурі із земель колективної власності КСП «Гандрабури», відповідно до розпорядження райдержадміністрації Ананьївського району Одеської області від 15 лютого 2005 року №45, в розмірі 2,60 га, розташовану на землях колективної власності КСП «Гандрабури» та складено відповідний план (а.с12-14).

Встановлено, що від імені ОСОБА_2 складено заповіт на своє майно, посвідчений 17 квітня 1979 року в Гальжбіївській сільській раді Ямпільського району Вінницької області (номер у реєстрі нотаріальних дій 45), а також заповіт, посвідчений 24 листопада 2006 року в Крутоярівській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області (номер у реєстрі нотаріальних дій 239) про що свідчить копія витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), №47364909, виданого 07 квітня 2017 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області (а.с.17).

Також зясовано, що відсутні будь-які відомості щодо заведення спадкової справи на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2, яка померла 06 травня 2015 року, про що свідчить копія витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), №47364926 виданого 07 квітня 2017 року Ананьївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області (а.с.16).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1217 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст.1265 ЦК України пяту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Таким чином, строк для прийняття спадщини спадкоємцями після смерті ОСОБА_2, відповідно до статті 1270 ЦК України, почав відраховуватись з моменту її смерті і закінчився після проходження шести місяців з моменту її смерті.

Як розяснив пленум Верховного Суду України у п.24 потанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Відповідно до листа ВСС України від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Виходячи з предмету заявлених позовних вимог, позивач просить визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини через поважність, на його думку, причини його пропуску, так як в його житті склалися непереборні обставини в житті, а саме смерть батька дружини та смерть сестри.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 15 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

На підставі ст.ст.10, 60,61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до правил ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Суд вважає, що позивачем не доведено поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які б були пов'язані з об'єктивними непереборними істотними труднощами для своєчасного звернення до нотаріальної контори або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини.

Доводи позивача, щодо необізнаності а також того, що важка життєва ситуація склалася у його житті, а саме смерть батька дружини та смерть сестри, на думку суду, не можуть вважатись належними та допустимими доказами поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, враховуючи, що у позивача було достатньо часу, щоб звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, або до іншої уповноваженої особи за місцем свого проживання із заявою про прийняття спадщини, протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця, оскільки жодного доказу наявності у позивача перешкод для прийняття спадщини у період з моменту смерті ОСОБА_2, в матеріалах справи відсутні. Перелічені доводи позивача щодо поважності пропуску визначеного законодавством строку звернення до суду не можуть вважатись доказом неможливості прийняття позивачем спадщини у встановленому законом порядку та в передбачений законом строк.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні докази, які можуть підтвердити обставини справи, а саме позивачем не надано документів, які можуть підтвердити родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, оскільки до матеріалів справи, окрім свідоцтва про народження позивача та свідоцтва про укладення шлюбу матері, не додано жодного документу (свідоцтво про народження матері), який міг би підтвердити те, що позивач дійсно є онуком спадкодавця. Також відсутні докази, які підтверджують ту обставину, що мати позивача після смерті дочки (сестри позивача) довгий час хворіла та їй потрібен був постійний догляд.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що від імені ОСОБА_2 складено два заповіти, однин з яких посвідчений 17 квітня 1979 року в Гальжбіївській сільській раді Ямпільського району Вінницької області, а другий посвідчений 24 листопада 2006 року в Крутоярівській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області. Однак позивач, надаючи до позовної заяви копію витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) з зазначеними відомостями про наявність заповітів від імені ОСОБА_2, не використав свої права та обовязки передбачені ст.10 ЦПК України, не надав суду клопотання про витребування доказів в порядку ч.1 ст.137 ЦПК України, а саме вищезазначених заповітів від імені ОСОБА_2, оскільки з наданих позивачем матеріалів справи неможливо достовірно зясувати про яку саме особу йдеться у витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та щодо якого майна складено заповіт. Разом з цим позивач скористався своїм правом та надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі доказів, в звязку з чим суд був позбавлений можливості розяснити безпосередньо в судовому засіданні наслідки невиконання вимог ст.ст.10, 60, 131 ЦПК України.

Таким чином, в порушення вимог діючого законодавства, позивачем не надано достатніх та достовірних доказів для доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За встановлених обставин, враховуючи, що відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, взявши до уваги вищезазначені обставини, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини - відсутні.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст.1216, 1217, 1223, 1265, 1268, 1270, ч.3 ст1272 ЦК України, ст.ст.4, 10, 11, 31, 57- 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області про визначення додаткового терміну для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8

Рішення набуло законної сили "___"_________________________ року