АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7350/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Панченка М.М.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.11.2007 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 0045/07/00-N, згідно умов якого, Банк надав позичальнику кредитні кошті у розмірі 64000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом на строк по 01.11.2032.

Відповідач ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку із чим станом на 05.10.2016 утворилась заборгованість у розмірі 37508,28 доларів США, яка складається із заборгованості по поверненню кредитних коштів та процентів та 82 296,54 грн. у вигляді неустойки, яку позивач просив суд стягнути на свою користь із відповідача.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в розмірі 37508,28 доларів США та 82296,54 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відмовити, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивачем не доведено суму заборгованості, яку суд першої інстанції вважав встановленою, оскільки наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості та їх розмір, є первинна бухгалтерська документація, оформлена згідно статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», однак такі документи в матеріалах справи відсутні. Також суд першої інстанції не пересвідчився в правомірності видачі банком валютного кредиту, оскільки надані копії банківської ліцензії та дозволу на право здійснення операцій з валютними цінностями не містять послуг з надання кошів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті, суд першої інстанції не встановив наявність у банку індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України та не врахував, що в ПАТ «Банк Форум» розпочато процедуру ліквідації, відкликано банківську ліцензію, призначено уповноважену особу Фонду з 19 січня 2015 року, а тому у позивача відсутня банківська ліцензія. Крім того, судом першої інстанції при вирішенні справи безпідставно не було застосовано норми Закону України «Про захист прав споживачів» щодо обов'язку кредитодавця здійснити відповідне коригування кредитних зобов'язань споживача у бік їх зменшення, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримала доводи апеляційної скарги. Представник позивача Западнюк М.А. - заперечував проти доводів скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 02 листопада 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» та ОСОБА_5 укладено Кредитний договір № 0045/07/00-N (а.с.567-10), за умовами якого відповідачу надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти, на споживчі цілі, в сумі 64 000,00 доларів США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення до 01 листопада 2032 року. Відповідно до пунктів 2.3., 2.7. зазначеного договору сторони погодили, що повернення кредиту здійснюється частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місцем отримання кредиту в сумі не менше 214,00 доларів США на відкритий позичковий рахунок. Проценти за користування кредитними коштами позичальником сплачуються щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця.

На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 02 листопада 2007 року між сторонами укладено договір іпотеки, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 3.2.2. кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Згідно пункту 4.1 кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник зобов′язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,2 % за кожний день прострочення, що обчислюється з суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів.

За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3., в тому числі невиконання підпункту 3.3.7. щодо страхування предмета застави, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000,00 грн.

Факт видачі позичальнику кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 17741 від 02 листопада 2007 року з підписами відповідача про отримання кредитних коштів (а.с. 26-30).

Із поданого розширеного розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем останній платіж по поверненню суми кредиту сплачено 09 грудня 2014 року , за процентами - 20 березня 2015 року (а.с.7-10).

Встановлено, що позивач 12 травня 2015 року направив на адресу відповідача вимогу про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, яка залишена відповідачем без задоволення (а.с. 25).

У зв'язку з порушенням позичальником строків повернення кредиту, що встановлені договором та виникненням заборгованості, кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України та п. 3.2.2 кредитного договору право на дострокове повернення повної суми заборгованості по кредитному договору, сплати процентів, пред′явивши 12 жовтня 2016 року позов до суду.

Задовольняючи позов ПАТ «Банк Форум», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_5 порушив свої зобов′язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, а тому позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, що залишилася, процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить суму 37508,28 доларів США, з яких: заборгованості за кредитом (залишок) - 31 149,84 доларів США; прострочена заборгованість за процентами за період з 01 лютого 2015 року по 20 вересня 2016 року - 6 005,41 доларів США; поточна заборгованість за нарахованими процентами за період з 30 вересня 2016 року по 20 листопада 2016 року - 353,03 доларів США. А також 82 296,54 грн. у вигляді неустойки, яка складається із пені за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за період з 23 лютого 2015 року по 21 вересня 2016 року у розмірі 77 296,54 грн. та штрафу за порушення п. 3.3.7. щодо страхування предмету іпотеки протягом дії кредитного договору у розмірі 5 000,00 грн.

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінки зібраним у справі доказам, судова колегія виходять з такого.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановивши при розгляді справи, що відповідач ОСОБА_5 погодився укласти договір на умовах, визначених у ньому, отримав грошові кошти з терміном повернення до 01 листопада 2032 року зі сплатою щомісячних платежів на погашення кредиту та процентів за користування кредитом, однак своїх зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, що призвело до виникнення заборгованості, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті, а також стягнути штрафні санкції за прострочення сплати платежів.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено суму заборгованості, а наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом відхиляються як необґрунтовані. Поданий позивачем детальний розрахунок, колегія суддів визнає належним та допустимим письмовим доказом на підтвердження заборгованості позичальника перед банком, в ньому зазначено як розмір наданого кредиту, так і суми сплачених позичальником платежів на виконання кредитного зобов′язання та періоди і суми виникнення заборгованості. Із змістом розрахунку відповідач ознайомлений, доказів на спростування фактичного розміру заборгованості по кредитному зобов′язанню, який виник перед ПАТ «Банк Форум» суду не надав.

Посилання в апеляційній скарзі щодо безпідставного стягнення заборгованості в іноземній валюті, без встановлення наявність у банку індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України, в тому числі і в Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» є помилковим. Ухвалюючи рішення у справі про стягнення грошової суми в іноземній валюті, суд першої інстанції правильно виходив із того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України "Про Національний банк України" в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року N 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року N 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положеннявикористання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями. Банківська ліцензія та дозвіл разом із додатком, які видані АКБ «Форум» містяться в матеріалах справи (а.с. 35-38). Оскільки кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просив стягнути кошти в іноземній валюті, тому суд першої інстанції у резолютивній частині рішення вірно зазначив про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Крім того, у відповідності до статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993, № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" неплатоспроможні комерційні банки, ліквідацію яких здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, мають право здійснювати валютні операції без ліцензії Національного банку України з дотриманням законодавства України про систему валютного регулювання і валютного контролю з метою здійснення процедури виведення неплатоспроможного банку з ринку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 7 579,00 грн., сплата якого була відстрочена ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27 червня 2017 року та який до ухвалення рішення у справі сплачено відповідачем не було.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 30 березня 2017 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 7 579,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: