Справа № 185/5891/17
Провадження № 2/185/3300/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" про захист прав споживача та визнання договору фінансового лізингу недійсним, суд -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" про захист прав споживача та визнання договору фінансового лізингу недійсним, в якій просив суд визнати договір фінансового лізингу № 721 від 27.03.2017 року, укладений між ним та ТОВ "Єврокар Україна" недійсним; стягнути з ТОВ "Єврокар Україна" на його користь комісію за організацію по договору фінансового лізингу № 721 від 27.03.2017 року в сумі 12 568,50 грн.

Ухвалою судді від 28 липня 27 липня 2017 року провадження по справі відкрито.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про направлення справи для розгляду за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва за місцезнаходженням відповідача ТОВ "Єврокар Україна": м. Київ, вул. Бориспільська, буд. 9, корп. 57, оф. 57/1. Клопотання мотивоване тим, що відповідно до ч. 2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. ТОВ «Єврокар Україна» знаходиться у м. Києві. Крім того, відповідач не має жодних філій чи представництв в інших містах, а тому просить передати цивільну справу за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва. Подане клопотання представник відповідача просив розглядати за його відсутності.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Статтею 109 ЦПК України встановлено загальне правило про підсудність справ за місцезнаходженням відповідача, однак статтею 110 ЦПК України передбачені категорії справ, для яких встановлена альтернативна підсудність.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Право вибору між судами, яким згідно зі статтею 110 ЦПК України підсудна справа, за винятком виключної підсудності, належить виключно позивачеві (частина 14 статті 110 ЦПК України).

У п. 2, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» розяснено, Закон України «Про захист прав споживачів» поширюється на зазначені в ньому відносини, оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму; договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян.

Споживачі за власним вибором звертаються до суду за місцем свого проживання, або за місцем знаходження відповідача, або за місцем заподіяння шкоди, або за місцем виконання договору. Жоден із цих судів не вправі відмовити у прийнятті позовної заяви або переслати її до іншого суду з мотивів непідсудності.

В пункті 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» розяснено, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК). Якщо позивач при предявленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Таким чином, правовідносини, які виникають із договорів фінансового лізингу підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

З матеріалів справи вбачається позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що територіально відноситься до Павлоградського району Дніпропетровської області.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів», обґрунтовував свої позовні вимоги тим, що умови договору фінансового лізингу №721 від 27.03.2017 року порушують його права як споживача, тому позивач скориставшись правом, наданим йому ч. 5 ст.110 ЦПК України, предявив позов за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Доводи відповідача про помилкове застосування судом ч. 5 ст. 110 ЦПК України та про те, що спір не підлягає розгляду в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області, є безпідставними та не відповідають вимогам процесуального закону.

Враховуючи вищевикладене, у суду відсутні достатні законні підстави для передачі справи за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва, у звязку з чим клопотання відповідача не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 60, 109, 116 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" у задоволенні клопотання про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Єврокар Україна" про захист прав споживача та визнання договору фінансового лізингу недійсним за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Бондаренко