Номер провадження 2/754/336/17
РІШЕННЯ

Іменем України

25 жовтня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Журавської О.В.

з участю секретаря Касян А.Р.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття, суд, -

встановив :

ОСОБА_1 (далі позивач 1), ОСОБА_2 (далі позивач2), ОСОБА_3 (далі позивач 3) звернувся з позовом, вимоги якого уточнювались в процесі судового розгляду, до ОСОБА_4 (далі відповідач 1), ОСОБА_5 (далі відповідач 2), ОСОБА_6 (далі відповідач 3) про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок залиття квартири, а саме просили стягнути: солідарно на користь позивача 1 на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 67 424, 89 грн., моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., витрат за проведення експертної оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 1 100 грн., витрати за юридичні послуги в розмірі 5 000 грн. та судовий збір в розмірі 243, 6 грн.; на користь позивача 2 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та судовий збір в розмірі 243, 6 грн.; на користь позивача 3 моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Свої вимоги мотивували тим, що з вини відповідачів сталося залиття квартири, належної позивачам на праві власності. Внаслідок залиття, квартира потребувала термінового ремонту. Відповідачі в добровільному порядку відмовився відшкодувати шкоду, розмір якої визначений звітом визначення розміру матеріальних збитків №1365/7 від 20.05.2015 р. Зокрема, вартість проведених робіт та матеріалів перевищує розмір збитку, визначеного експертом, у зв'язку з тим, що ремонт квартир носить комерційний характер і ціни на ринку визначає сам господарюючий суб'єкт, у зв'язку з чим позивачі просять стягнути з відповідачів на відшкодування шкоди суму фактично понесених витрат на проведення ремонтних робіт по відновленню квартири. Моральну шкоду позивачі обґрунтовують тим, що вказаним залиттям призвело до моральних страждань тривалого характеру, завдало позивачам дискомфорт та незручності..

У судовому засіданні позивач 1 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові та уточненнях до нього.

Представник позивачів в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позові та уточненнях до нього. Зазначив, щодо неповноти Висновку судової будівельно-технічної експертизи №24287/15-43 та порушення експертом меж своїх повноважень.

Відповідач 1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність.

Представники відповідача 2 та відповідача 3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що розмір матеріальної шкоди, яку просять стягнути позивачі нічим не обґрунтований та навмисно завищений. Факт залиття квартири позивачів не заперечувався, однак зазначалось, що паркет внаслідок залиття пошкоджений не був, що підтверджується Висновком судової будівельно-технічної експертизи №24287/15-43 та, що саме дії позивачів призвели до деформації паркету.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавав до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 15.11.2007 р. АДРЕСА_1 належить на праві власності позивачам в рівних долях.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1995 р. АДРЕСА_2 належить на праві власності відповідачам в рівних долях.

10.04.2015 р. відбулося залиття АДРЕСА_1, що підтверджується Актами обстеження від 18.05.2015 р. та 21.05.2015 р., складеним працівниками ЖЕК №302 та не заперечується стороною відповідачів.

У відповідності до Акту від 18.05.2015 р., встановлено, що залиття кв. НОМЕР_1 сталось внаслідок аварійної ситуації в кв. НОМЕР_2 (вирвало гибку підводку до бачка унітазу). В кв. НОМЕР_1 виникло наступне залиття: велика кімната - 1 стіна, шпалери поліпшеної якості - 8, 7 кв.м.; маленька кімната - стеля, шпалери - 10, 1 кв. м., стіни, шпалери - 28 кв. м.; коридор - стеля, шпалери - 6, 6 кв. м., стіни, шпалери поліпшеної якості - 9 кв.м.; кухня - стеля, шпалери - 7, 2 кв. м.; ванна - стеля, шпалери - 0, 5 кв.м.

В акті також вказано, що визначити пошкодження паркетної підлоги буде можливо після повного висихання паркету.

Згідно з Актом від 21.05.2015 р. вказані наступні пошкодження: велика кімната - 1 стіна, шпалери поліпшеної якості; маленька кімната - стеля шпалери, стіни шпалери; коридор - стеля, шпалери, стіни, шпалери поліпшеної якості; кухня - стеля шпалери; ванна - стеля, шпалери; підлога пошкоджена частково.

Стороною відповідачів вказані Акти не спростовувались, факт залиття з їх вини квартири позивачів не заперечувався .

Відповідно до ст. 319 ЦК України на свій розсуд власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном, має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно - технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно з п. 5 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкових територій, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року встановлено, власник квартири повинен своєчасно повідомляти власника будинку про виявлені несправності, які порушують нормальну експлуатацію цього будинку та зобов'язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, а при появі несправностей - вживати заходів до усунення власними силами або силами підприємств по обслуговуванню житла.

Відповідно до ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов'язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить. Крім того, ст. 323 ЦК України передбачено, що ризик випадкового пошкодження майна (псування) несе його власник.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи вказане, суд вважає доведеним факт залиття з вини відповідачів квартири, належної на праві власності позивачам.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Щодо розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття, суд зазначає наступне.

Позич на підтвердження вимог про відшкодування матеріальної шкоди надав суду Звіт №1365/7 від 20.05.2015 р., складений ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», у відповідності до якого вартість ремонтно-відновлювальних робіт без урахування фізичного зносу складає - 30 456 грн., з урахуванням фізичного зносу - 28 812, 48 грн.

Сторонами не оскаржено вказаний висновок.

Зокрема, стороною відповідачів не надано доказів, які б свідчили про невідповідність висновків, викладених у вказаному Звіті обставинам справи.

Посилання відповідачів, на те, що пошкодження паркету було наслідком навмисних дій позивачів, з метою заміни невдало покладеного паркету за їх рахунок, не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, доказів вказаного не здобуто, стороною відповідачів не надано.

Крім вказаного, з посиланнями на те, що ремонт квартир носить комерційний характер і ціни на ринку визначає сам господарюючий суб'єкт, позивачами надано докази фактично понесених витрат на проведення ремонтних робіт по відновленню квартири, а саме Договір про виконання оздоблювальних робіт№9/10/15 від 24.10.2015 р. та Акт виконаних робіт на суму 10 138, 04 грн.; квитанції на придбання будівельних матеріалів на суму 2 078 грн. та 631, 3 грн.; Акт №1 від 05.09.2016 р. на суму 8 092, 6 грн.; Договір №29 від 01.10.2016 р. по виконанню оздоблювальних робіт на суму 25 837, 79 грн., квитанції на купівлю шпалер та паркету на суму 20 647, 09 грн.

Однак, позивачами не надано суду жодного належного та допустимого доказу збільшення цін на будівельні матеріли та роботи по відновленню квартири на момент проведення такого відновлення в порівнянні з цінами вказаними в Звіті №1365/7 від 20.05.2015 р.

В той же час, позивачі не обмежені в виборі контрагента для здійснення ремонтно-відновлювальних робіт та закупівлі будівельних матеріалів, шпалер, паркету та інш., обранні матеріалів вищої якості за завищеними цінами тощо.

При цьому, суду не надано доказів, що позивачами було проведено ремонтно-відновлювальні роботи, а також придбано будівельні матеріали, шпалери, паркет тощо, за цінами, які не перевищують середні ціни на вказані види робіт та матеріали.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.12.2015 р. по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза.

У відповідності до Висновку від 21.07.2016 р. №24287/15-43, експертом зазначено наступне: характерні ознаки пошкоджень на поверхні опоряджувального покриття стелі та стін у приміщенні кв. НОМЕР_1, які могли б виникнути внаслідок дії рідини (залиття) з вище розташованого простору, відсутні; у приміщенні коридору №1, площею 6, 6 кв. м., на поверхні підлоги спостерігається часткове відставання паркету від основи з жолобленням клепок (на площі біля двох квадратних метрів) та на останньої більшої площі спостерігається глухий шум під час ходіння, що свідчить про відсутність зчеплення (адгезії) між основою підлоги та паркетними клепками; у приміщенні житлової кімнати 5 площею 10, 1 кв. м. спостерігається часткове відставання паркету від основи (на площі до одного квадратного метру) та на останньої більшої площі спостерігається глухий шум під час ходіння, що свідчить про відсутність зчеплення (адгезії) між основою підлоги та паркетними клепками.

Вказано, що у зв'язку з тим, що в АДРЕСА_3 на поверхні опоряджувального покриття відсутні характерні ознаки пошкодження, що могли виникнути від залиття, тому по даних візуально-інструментального обстеження не вбачається можливим визначити ступень пошкодження опоряджувального покриття у АДРЕСА_4 та вартість ремонтно-будівельних робіт по відновленню опоряджувального покриття не визначається. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт у АДРЕСА_4, які необхідно провести для відновлення паркетного покриття на час складання висновку становить 12 174 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Висновок було складено в період коли в АДРЕСА_4 вже були проведені ремонтно-відновлювальні роботи, що унеможливило визначення експертом вартості ремонтно-будівельних робіт квартири після залиття.

Вказане підтвердила й допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_7, яка не змогла підтвердити чи заперечити факт пошкодження залиттям підлоги ( паркету) в АДРЕСА_4.

З урахуванням зазначеного, суд не приймає вказаний Висновок як належний та допустимий доказ по справі, зокрема, останній було проведено більш ніж через 1 рік після залиття.

З урахування вказаного, суд вважає за необхідне при визначенні розміру матеріальної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідачів керуватись Звітом №1365/7 від 20.05.2015 р.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

З огляду на вказане, суд при визначенні розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, враховує Звіт №1365/7 від 20.05.2015 р., складений ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» та те, що саме позивачем 1 здійснювалась оплата ремонтно-відновлювальних робіт в квартирі після залиття, та приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача 1 на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 30 456 грн. (без врахування фізичного зносу) та витрати за проведення експертної оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт в розмірі 1 100 грн., що підтверджуються квитанцією до прибуткового касового ордеру.

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди, яку позивачі оцінюють в розмірі по 3 000 грн. на кожного, суд враховує вище викладене, ступінь вини та, керуючись роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у постанові від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року № 5) при з'ясуванні доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань, дійшов висновку, що сума немайнового позову необґрунтовано завищена, не доведена у повному обсязі, тому позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі по 1500 грн. відповідно на кожного.

Крім вказаного, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про стягнення з відповідачів на користь позивача 1 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн., які підтверджуються Договором про надання юридичної допомоги від 28.07.2015 р., розрахунком витрачених нормо годин на правову допомогу, який не спростований стороною відповідачів, квитанцією до прибуткового касового ордеру та не перевищують граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, а саме 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка документів, скарг, заяв, уточнення позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивачів підлягають судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 88, 209 ЦПК України, ст.ст. 1166-1167 ЦК України, суд, -

Вирішив :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) суму у розмірі 10 152 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 грн., витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 366, 67 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 666, 67 грн. та судовий збір в розмірі 81, 2 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) суму у розмірі 10 152 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 грн., витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 366, 67 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 666, 67 грн. та судовий збір в розмірі 81, 2 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) суму у розмірі 10 152 грн., на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 грн., витрати пов'язані з проведенням експертизи в розмірі 366, 67 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 666, 67 грн. та судовий збір в розмірі 81, 2 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі по 500 грн. з кожного, суму сплаченого судового збору по 81,20 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі по 500 грн. з кожного, суму сплаченого судового збору по 459,3 грн. з кожного.

У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: