АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3145/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Коваленко І.П.., ОСОБА_1

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 шляхом підписання Заяви б/н 23 вересня 2005 року отримав кредит у розмірі 10500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Заява разом з Умовами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Банк свої зобовязання за Договором по надання банківських послуг виконав в повному обсязі.

ОСОБА_2 умови договору не виконував, у звязку з чим станом на 12.10.2016 року має заборгованість у розмірі 24320,10 грн., яка складається з: 7390,14грн. тіло кредиту; 6172,17 грн. відсотки за користування кредитом; 8023,50 грн. - пеня за прострочене зобовязання; 1100 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн.; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1134,29 грн. штраф (процентна складова).

Просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 24320,10 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

На судове рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та правил надання банківських послуг, що разом становить кредитний договір, тобто, договір укладено у письмовій формі, що не суперечить вимогам чинного законодавства.

ОСОБА_2 не заперечував факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки. Згідно розрахунку заборгованості вбачається активне користування ним кредитною карткою, що включало в себе як зняття кредитних коштів, так і поповнення картки. Відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Банком надано до суду належні та допустимі докази щодо наявності простроченої заборгованості за договором та її розміру, що не було спростовано відповідачем.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 23 вересня 2005 року ОСОБА_2 звернувся до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», з заявою про відкриття рахунку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 4400 грн. з базовою відсотковою ставкою 3 % в місяць із розрахунку 360 днів у рік.

З Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку ОСОБА_2 ознайомлений та погодився з тим, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжної карти і Тарифами складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис на заяві .

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з тих обставин, що Банком не підтверджено, що відповідач був обізнаний з Тарифами та підписуючи заяву погодився з ними і розумів їх розмір.

Погодитись з таким висновком суду не можна.

ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 23 вересня 2005 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Під час підписання заяви № б/н від 23 вересня 2005 року діяли Умови та правила надання банківських послуг затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24.05.2005 року № С-89. Згідно п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг, що були затверджені наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 24 травня 2005 року № С-89 Банк має право змінювати тарифи, і якщо клієнт не надсилає повідомлення до Банку про незгоду зі змінами до договору, він приймає їх.

В свою чергу наказом ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06 березня 2010 року № СП-2010-256 були затверджені Умови та правила надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» у новій редакції і містяться у матеріалах справи та долучались Банком до позовної заяви.

10 березня 2012 року з метою оновлення персональних даних позичальника, під час отримання нової кредитної картки з новим строком її дії в межах цього кредитного договору позичальником була підписана Анкета- заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Банку в новій редакції, які ї були долучені Банком до позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заяваразом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві.

Укладення кредитного договору у даному випадку здійснюється за принципом укладання банком і клієнтом договору приєднання (ст.634 Цивільного кодексу).

Згідно ч.1 ст.634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі ч.1 ст.634 ЦК, підписавши заяву, Позичальник приєднався до запропонованих банком Умов надання кредиту, що підтверджується його особистим підписом.

Тобто, з моменту підписання між ОСОБА_2 та Банком було укладено кредитний договір в порядку ч.І ст.634 ЦК шляхом приєднання Позичальника до запропонованого Кредитором договору (умов кредитування).

Відповідач не заперечував факт підписання заяви позичальника та отримання кредитної картки.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 12 жовтня 2016 року має заборгованість у сумі 24320,10 грн., з яких:7390,14 грн. - тіло кредиту;

6172,17 грн. - відсотки за користуванням кредитом;

8023,50 грн. пеня за прострочене зобов'язання;

1100,00 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована складова);

1134,29 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно до вимог ст. 526, 1054 ч.1; 1055; ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Факт звернення до Банку та отримання картки у 2012 році ОСОБА_2 не заперечується.

Посилання ОСОБА_2, що нова картка з іншим номером не має відношення до кредитного договору 2005 року та у 2012 році укладено новий договір - безпідставне.

Пунктом 3.1.1, 3.1.3 Правил користування платіжною карткою( у редакції станом на 2005 рік) передбачено, що строк дії картки зазначений на лицьовому боці картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. По закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (у передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Отже, отримання нової картки на обслуговування кредиту передбачено умовами договору, а тому вважати, що після закінчення строку дії картки кредитний договір припинився підстав не має.

Сторони підписали договір, тобто, погодили всі істотні умови і договір повинен ними виконуватися.

Як вбачається з виписки за рахунком, ОСОБА_2 кредитною карткою користується. Останнє погашення заборгованості ним проведено 26 травня 2015 року.

За таких обставин вважати, що відсутні підстави для стягнення заборгованості з відповідача не можна.

Однак, щодо суми стягнення колегія виходить з наступного.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15.

Отже, підстав для стягнення штрафу з ОСОБА_2 не вбачається, оскільки це є подвійним стягнення.

За таких обставин, стягненню з ОСОБА_2 підлягає заборгованість у розмірі 22685 грн. 81 коп., яка складається з: 7390,14 грн. тіло кредиту; 6172,17 грн. відсотки за користування кредитом; 8023,50 грн. - пеня за прострочене зобовязання; 1100 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

Щодо незгоди ОСОБА_2 з розрахунком Банку, нарахуванням відсотків за підвищеною відсотковою ставкою, то можливість її підвищення передбачена умовами договору при завчасному повідомленні позивальника про це, в тому числі і шляхом надання інформації на особовому рахунку.

Так, згідно виписки по рахунку ОСОБА_2 вбачається, що таке повідомлення було здійснено 31 липня 2014 року, а саме рахунок 36006, угода №SAMDN1711 від 23 вересня 2005 року, деталі операції: «Відсотки за використання кредитного ліміту( ставка 2,5 відсотка на місяць за кредитними операціями до 31 серпня 2014 року, 2,9 відсотка за операціями з 01 вересня 2014 року).

Своїх розрахунків на спростування вимог Банку відповідачем не надано.

За таких обставин рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 21 лютого 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 22685 грн. 81 коп.( двадцять дві тисячі шістсот вісімдесят пять гривень вісімдесят одна копійка), яка складається з: 7390,14 грн. тіло кредиту; 6172,17 грн. відсотки за користування кредитом; 8023,50 грн. - пеня за прострочене зобовязання; 1100 грн. пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: