Справа № 357/3748/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Цуранова А. Ю. , при секретарі Солом'яна Л. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква позовну заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2017 року до суду надійшов зазначений позов.

Позов обґрунтований тим, що позивач надає послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території споживачам (мешканцям), які орендують жилі приміщення, або являються власниками/співвласниками жилих приміщень в будинку № 4 по бульвару 1-го Травня.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить приміщення за адресою: м. Біла Церква, бул. 1-го ТравняАДРЕСА_1.

Договір про надання послуг з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій між позивачем та відповідачами не укладений, на неодноразові письмові пропозиції укласти зазначений договір жодних реагувань від них не надходило.

Позивач вважає, що обовязок боржників з оплати за фактично спожиту послугу з однієї сторони та з іншої сторони право виконавця послуг Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» вимагати цієї оплати прямо слідує із норм діючого законодавства.

Посилаючись на те, що відповідачі не сплачують регулярно та в повному обсязі за надані послуги по утриманню будинку і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, поточний ремонт), позивач просив стягнути на свою користь з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно 5 515,61 грн. та судові витрати по справі.

28.04.2017 року судом відкрите провадження по справі та призначено судовий розгляд на 19.05.2017 року.

23.06.2017 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю.

25.07.2017 року відбулось судове засідання, в яке зявилися відповідач - ОСОБА_1 та представник відповідача - ОСОБА_2, які надали пояснення.

Відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі.

19.05.2017 року надала до суду письмові пояснення, в яких зазначала, що на даний час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Її син ОСОБА_3 помер 24.03.2013 року. В 2001 році він одружився з ОСОБА_4, з якою вони 08.04.2008 року розлучилися. Від сімейного життя мають спільну доньку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. За життя йому належала квартира за адресою АДРЕСА_2, яку вона йому подарувала. Після смерті її сина вона оплачувала всі рахунки по квартплаті, але 13.05.2013 року була вимушена здати цю квартиру квартирантам, так як коштів на їх оплату не мала.

01.06.2013 року ОСОБА_4 вигнала квартирантів, склала акт на її майно та сина, та заявила, що квартиру та все майно успадковує її донька ОСОБА_2 Ключі від квартири забрала у квартирантів, її до квартири не впустила, забрала всі документи на спадщину після її сина, а це: трикімнатна квартира по вул. АДРЕСА_3 і частину будинку та землі по вул. Челюскіна, буд. 44, які вона оформляла за свої кошти.

Восени, ОСОБА_4 продала свою однокімнатну квартиру за 30 000 доларів, але сплачувати їй за 1/2 квартири відмовилася, продавати її теж відмовилися, її до квартири не впускає, ключів їй не дає та встановила сигналізацію.

В лютому 2016 року на її адресу прийшла вимога про сплату боргу в розмірі 1 928,81 грн. Вона звернулася до ЖЕКу і подала пояснення, що за адресою АДРЕСА_4 вона не проживає, не зареєстрована, договорів не заключала, послугами, які надає ЖЕК не користується, до квартири її не впускають, тому вона не має сплачувати борг за осіб, які дійсно там проживають, зареєстровані та користуються усіма послугами, які надає ЖЕК, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Також, вважає, що не має сплачувати за житлово-комунальні послуги, оскільки за законом про ЖКХ ст. 20 п. 6: споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сімї, для реалізації цього права споживач повинен звернутися до виконавця послуг з письмовою заявою та документами, що підтвердять факт відсутності.

Крім того, вона отримує 1 300 грн. пенсії, доглядала сестру 3 роки, яка хворіла на рак і померла в січні цього року, а після її смерті помер і її чоловік, зараз доглядає за матірю ІНФОРМАЦІЯ_3, яка вже давно немічна, коштів немає навіть на своє лікування, хворіє на серце, нирки.

Представник відповідача - ОСОБА_5, пояснив суду, що на квартиру є два свідоцтва про право на спадщину, згідно яких квартира належить відповідачам в рівних частках по 1/2, в квартирі зареєстрована ОСОБА_2 та її матір, нарахування за комунальні послуги за своїм змістом є законними, ОСОБА_2 перестала їх сплачувати з квітня 2015 року, до цього протягом 24 місяців вона сплачувала комунальні послуги. В задоволенні позову до ОСОБА_2 просив відмовити, оскільки вона раніше повністю оплачували житлово-комунальні послуги за місцем проживання.

В судове засідання від 06.11.2017 року зявились відповідач ОСОБА_1, інші учасники про час та місце розгляду повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

23.04.2014 року видане свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру, згідно якого квартира під № 84, що знаходиться в місті Біла Церква Київської області по бульвару 1-го Травня, в будинку під № 40 належить відповідачам у рівних частках по 1/2 кожному.

02.02.2016 року на вимогу позивача про сплату боргу за послуги вона звернулася до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» в якому пояснила, що незважаючи на те, що вона є співвласником квартири № 83, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. 1-го Травня, буд. 40, вона в ній не проживає, тому вона не користується належним їй на праві власності майном і не користується послугами, що надаються КП БМР ЖЕК № 6.

Крім того, в квартирі зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_4 та її неповнолітня донька ОСОБА_2, яка є другим співвласником квартири. Між нею та КП БМР ЖЕК № 6 не укладалось жодного договору.

Враховуючи викладені обставини, вважає, що вона не має сплачувати борг за послуги, якими не користується.

22.02.2016 року Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» звернулось до ОСОБА_1 з письмовою вимогою про сплату боргу за послуги на суму 1 928,81 грн.

15.05.2017 року сусідами складений акт про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 не проживає та не користується послугами, що надає ЖЕК № 6 за адресою АДРЕСА_5.

18.05.2017 року ТВК «Першотравневець» видано довідку № 32 про те, що ОСОБА_1 проживає за адресою бул. ОСОБА_6 (1-го Травня)АДРЕСА_1, м. Біла Церква.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

До витрат повязаних з утриманням майна належать витрати повязані з утриманням будинків і прибудинкових територій.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Під час розгляду справи сторони не заперечували, що позивач надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території споживачам, які орендують жилі приміщення або являються власниками/співвласниками жилих приміщень в будинку № 40 по бул. 1-го Травня.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція ВСУ викладена в постанові від 30.10.2013 року, справа № 6-59цс13).

На думку суду, послуги, які надає позивач споживаються незалежно від того проживає особа в квартирі чи ні, оскільки полягають у підтриманні чистоти в місцях загального користування, прибудинкової території, обслуговування місць загального користування, забезпеченні їх теплом, світлом тощо.

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що між нею та позивачем відсутні договірні правовідносини не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують факту надання позивачем цих послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону споживач має право на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

В матеріалах справи відсутні будь-які звернення відповідача з приводу ненадання або надання не в повному обсязі позивачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території споживачам.

Також, в запереченнях відповідач ОСОБА_1 посилається на п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону, за якою споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, однак доказів, які підтверджують таке звернення за встановленою процедурою ОСОБА_1 не надано.

Згідно розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачами, станом на 01.03.2017 року, відповідачі мають перед позивачем борг за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території споживачам за особовим рахунком відкритим на квартиру № 84, що знаходиться в буд. 40, бул. ОСОБА_6 (1-го Травня) м. Біла Церква в розмірі 5 515,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 5 частини 3 статті 20 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Водночас, позивач просить стягнути борг з відповідачів солідарно.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Вказане положення закону не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки судом встановлено, що письмового договору між сторонами не укладено, відповідно, не передбачено солідарного обовязку споживачів комунальних послуг. Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачають солідарної відповідальності споживачів комунальних послуг, а положення ст. 64 ЖК України регламентують правовідносини, які виникли щодо користування житловими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, тоді як відповідачам належить квартира на праві спільної часткової власності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача заборгованість за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території відповідно до частки квартири (1/2), яка належить їм на праві власності, тобто по 2 757,81 грн. з кожного.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не проживає в зазначеній квартирі та не користується послугами, не спростовує того факту, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» 2 757 грн. 81 коп. заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також 800 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора № 6» 2 757 грн. 81 коп. заборгованості за послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, а також 800 грн. судового збору.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_7