Справа № 459/2596/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/3453/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Струс Л.Б.

секретаря: Симця В.І.

за участю: ОСОБА_2 та його представника - ОСОБА_3,

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2017 року позов задоволено.

Проведено розподіл спільного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1.

Залишено дане майно у їх спільній частковій власності.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 551 гривню 20 копійок.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, зазначає, що спірна квартира є її особистою приватною власністю, оскільки така придбана нею у шлюбі, але за її особисті кошти, які були подаровані їй її бабою. Вказує, що коштів, які заробляв позивач, було не достатньо для придбання спірної квартири. Крім цього, вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки такий почав свій перебіг у 2005 році після розірвання шлюбу, а позивач звернувся до суду лише у 2016 році. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1994 року, який було розірвано на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2005 року.

Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 02.11.1999 року, відповідач купила однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 43,6 м.кв., у тому числі житловою - 26,5 м.кв. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за відповідачкою, що підтверджується копією реєстраційного посвідчення від 04.11.1999 року. Згідно довідки № 9313 від 14.09.2016 року, сторони зареєстровані у спірному житлі, їх діти тимчасово зняті з реєстрації у зв'язку з навчанням в інших містах.

За правилами ч.1 ст.22, ч.1 ст.28 КпШС України, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Аналогічні положення містяться й у ч.1 ст. 60, ст.70 СК України.

Згідно ст. 24 цього Кодексу, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, вирішуючи даний спір, прийшов до правильного висновку про те, що спірна квартира була придбана під час шлюбу сторін, відтак є об'єктом спільного майна подружжя у рівних частках.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна квартира придбана відповідачкою за її особисті кошти, подаровані їй бабцею, не заслуговують на увагу та не підтверджені належними доказами, оскільки статтею 244 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що договір дарування на суму понад 500 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. Жодних доказів укладення такого договору відповідачкою не представлено, як і не представлено доказів, що спірна квартира набута нею за кошти, які належали особисто їй, а не сім'ї в цілому.

Відмовляючи відповідачу у задоволенні заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд першої інстанції, прийшов до правильного висновку, що на момент розірвання шлюбу у сторін не було майнового спору щодо поділу спільного майна, як вбачається з копії рішення про розірвання шлюбу та тверджень відповідачки, а про порушення свої прав позивач дізнався у 2016 році через відсутність добровільної згоди щодо поділу спірної квартири.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Висновки суду достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними у матеріалах справи, тому колегія суддів підстав для скасування рішення не вбачає.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді: