Справа № 2/593/441/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Рекшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її сестри ОСОБА_2 відкрилася спадщина у склад якої входить будинковолодіння, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району, на вулиці Центральна, 40, і хоч вона згідно заповіту є спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці зазначеного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судове засідання представник позивачки не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує, просить їх задоволити.

Представник Рекшинської сільської ради Бережанського району у судове засідання також не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, щодо задоволення позовних вимог позивачки заперечень не має.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи та взявши до уваги заяви сторін і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки сестра позивачки ОСОБА_2 померла 4 січня 2017 року, то питання про спадкування належного їй майна слід вирішувати, керуючись чинним нині Цивільним Кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті .

Частиною 1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про її прийняття; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що матір та сестра позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1, на вулиці Центральна, 40, і були співвласниками зазначеного будинковолодіння, їм обом на праві спільної сумісної власності належало по 1/2 його частині.

Цей факт підтверджується оглянутими в судовому засіданні документами, а саме: довідкою № 781 від 2 серпня 2017 року, виданою Рекшинською сільською радою по записах погосподарської книги; рішенням № 40 Рекшинської сільської ради від 10 жовтня 2001 року; інформаційною довідкою за № 185 про технічний стан нерухомого майна та технічним паспортом на садибний житловий будинок, що були видані 16 серпня 2017 року Бережанським ОК МБТІ на підставі інвентаризаційної справи № 30.

Із свідоцтва про смерть видно, що сестра позивачки ОСОБА_2 померла 4 січня 2017 року. Після її смерті відкрилася спадщина у склад якої входить будинковолодіння, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району, на вулиці Центральна, 40.

Із заповіту, складеного 29 грудня 2016 року ОСОБА_2 та посвідченого секретарем Рекшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області, видно, що спадкодавиця на випадок своєї смерті розпорядилася своїм майном: яким все належне їй майно, у тому числі і належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в с.Стриганці Бережанського району, на вулиці Центральна, 40, заповіла позивачці ОСОБА_1.

Пояснення позивачки, викладені нею у позовній заяві, свідчать також про те, що її сестра ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_3, як спадкоємець за законом, вступила в управління спадковим майном так як залишилася проживати у будинковолодінні, у якому проживала разом із спадкодавицею до її смерті, тобто вона прийняла спадщину, хоч офіційно не переоформила її на себе, та будучи власником вже цілого будинковолодіння, на випадок своєї смерті розпорядилася належним їй майном та, склавши заповіт, все належне їй майно, тобто будинковолодіння, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району, на вул.Центральна, 40, заповіла їй, і хоч вона після смерті своєї сестри звернулася в держнотконтору із заявою про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документу, який би свідчив про належність спадкодавиці зазначеного будинковолодіння, не мала змоги переоформити його на себе, а так як вона фактично прийняла спадщину, то з тих підстав просила її позовні вимоги задоволити.

Вищевказаний факт підтверджується оглянутим у судовому засіданні заповітом, складеним спадкодавицею на користь позивачки 29 грудня 2016 року; заявою, поданою позивачкою 23 січня 2017 року в держнотконтору про прийняття спадщини після смерті її сестри ОСОБА_2; постановою Бережанської держнотконтори за № 1503/02-31 від 29 серпня 2017 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та письмовими повідомленнями Бережанської держнотконтори за №1985/01-16 та №1988/01-16 від 27 жовтня 2017 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що сестра позивачки ОСОБА_2 після смерті своєї матері ОСОБА_3 у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР прийняла належну їй 1/2 частину будинковолодіння, що знаходиться в селі Стриганці Бережанського району, на вулиці Центральна, 40 та, являючись вже власником цілого будинковолодіння, розпорядилася належним їй майном та склала заповіт на користь позивачки, а остання своєчасно, у встановлений законом шестимісячний строк подала у державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини, тобто фактично прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці зазначеного будинковолодіння не мала можливості переоформити його на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її сестри.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 14, 60, 174, 212-215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її сестри ОСОБА_2, яка померла 4 січня 2017 року, у вигляді житлового будинку із належними йому господарськими будівлями, що знаходяться в селі Стриганці Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Центральна, 40.

Рішення набирає законної сили після закінчення терміну на його оскарження.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_4