РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11061/16-ц

пр. № 2/759/821/17

30 листопада 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Шум Л.М.,

при секретарі Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в :

Позивач у серпні 2016 р. звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. помер ОСОБА_2, який за життя склав заповіт, відповідно до якого заповів позивачу квартиру АДРЕСА_1. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом дізнався, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, наявні відомості про арешт спадкової квартири. При зверненні з державного нотаріуса з заявою про зняття арешту з квартири, позивачу було відмовлено у знятті арешту, у зв'язку з закінченням терміну зберігання документів, що складав 3 роки, тому надати копію документу, на підставі якого внесено обтяження, не має можливості через його відсутність.

Позивач в судове засідання не з'явився. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача.

Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, подали письмові заперечення, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задовленню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 19.04.1993 р., ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_3 (а.с. 12).

25.04.2016 р. ОСОБА_2 склав заповіт, відповідно до якого заповів належну йому квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 Заповіт посвідчено приватним нотаріусом КМНО, зареєстровано у реєстрі за №1124 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_2 помер (а.с. 8).

28.10.2016 р. після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу за №59720927 у спадковому реєстрі. (а.с. 38).

З відомостей спадкової справи 321/2016 до майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса звернувся ОСОБА_1 (а.с. 50-73).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 04.08.2016 р., Першою КДНК 09.11.2004 р. накладено заборону за №1450487 на спадкову квартиру, відповідно до заяви вх. 1868 від 29.04.1996 р. (а.с. 11).

Судом встановлено, що надати документ, на підставі якого було внесено обтяження на квартиру, не має можливості, у зв'язку з його відсутністю, термін зберігання документів щодо накладення, зняття арештів (заборон) складав 3 роки. Наведені обставини встановлені листом Першої КДНК №6466/01-16 від 04.08.2016 р. (а.с. 6).

Відповідно до ст. 41 Конституції України право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом та за законом (ст.. 1217 ЦК України).

Згідно ст.1281 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи те, що на даний час позивач, як спадкоємець після смерті ОСОБА_2, який прийняв спадщину, і в розумінні положень чинного законодавства України, має право на захист своїх інтересів, проте не має можливості належним чином здійснити своє право на спадкове майно, у зв'язку з наявною забороною, накладеною 09.11.2004 р. за №1450487 реєстратором Першої державної нотаріальної контори відповідно до заяви вх. 1868 від 29.04.1996 р., а відповідач не вчиняє дії щодо зняття арешту, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про скасування арешту.

На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст. 316, 317, 321, 391, 1216, 1217, 1281 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 179, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про зняття арешту з майна - задовольнити.

Скасувати арешт накладений 09.11.2004 р. за № 1450487 реєстратором Першою київською державною нотаріальною конторою, відповідно до заяви вх. 1868 від 29.04.1996 р., Перша Київська державна нотаріальна контора.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до Святошинського районного суду м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії рішення.

Суддя: