Справа № 453/1123/17
№ провадження 2/453/609/17
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 листопада 2017 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

секретаря Корнута Т.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1,

та його представника адвоката ОСОБА_2Б,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 в особі належним чином уповноваженого представника за довіреністю ОСОБА_5, 13.10.2017 року звернувся в суд із позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на житловий будинок, загальною площею 96,1 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м., позначений у технічному паспорті літерою «А-1» з господарськими будівлями і спорудами, розташований у с. Климець Сколівського району Львівської області по вул. Довбуша, 29, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 01.11.2012 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що право на спірний житловий будинок належало його покійній матері ОСОБА_6, котра померла 01.11.2012 року. За життя мати щодо розпорядження своїм правом на зазначене нерухоме майно склала за місцем проживання заповіт, яким заповіла таке майно йому та його сестрі відповідачу у справі у рівних частинах. Спадкоємців, які б претендували на обовязкову частку у спадкових правах та обовязках після смерті матері ОСОБА_6 і які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після смерті останньої, немає. Таким чином, на даний час він та його сестра ОСОБА_4 є єдиними спадкоємцями прав та обовязків, що залишилися після смерті ОСОБА_6 за заповітом. Він спадщину прийняв у встановленому законом порядку. Відповідач спадщину не прийняла у встановленому законом порядку, відмовилася від її прийняття. Незважаючи на це, оформити право на спірне нерухоме майно він не може у звязку з тим, що втрачений правовстановлюючий документ на спірне домоволодіння, про що, відповідно, отримав відмову у нотаріуса. З огляду на вказане, він був змушений звертатися до суду із даним позовом за захистом своїх порушених спадкових прав.

Позивач ОСОБА_3 та його належним чином уповноважений представник адвокат ОСОБА_2 у судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_7, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, однак до початку судового розгляду подала до суду письмову заяву від 10.11.2017 року в якій просила суд розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, давши належу оцінку доказам по справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що мати сторін ОСОБА_6, після смерті якої позивач має намір оформити спадщину, померла 01.11.2012 року у с. Климець Сколівського району Львівської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії І-СГ № 302190, виданого Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області 01.11.2012 року. Спадщина відкрилася у цей же день, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

З копії свідоцтва про народження серії І-АВ № 462223, виданого Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області від 13.06.1969 року вбачається, що матірю ОСОБА_3 була ОСОБА_6.

З копії свідоцтва про народження серії І-ЯК № 063034, виданого Климецькою сільською радою Стрийського райбюро ЗАГС Львівської області від 05.10.1966 року вбачається, що матірю відповідача ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) була ОСОБА_6.

На випадок своєї смерті мати позивача ОСОБА_6 зробила відповідне розпорядження, про що зазначила у заповіті від 24.11.1998 року, згідно якого остання житловий будинок по ? рівній частині заповіла своєму синові ОСОБА_3 (позивачу у справі) та своїй дочці ОСОБА_4 (відповідачу по справі). Відтак, спадкування після смерті ОСОБА_6 повинно відбуватись за заповітом, який до дня смерті матері нею не змінювався та не скасовувався, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 17.08.2017 року.

З довідки вих. № 02-28/254 від 06.09.2017 року, виданої Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області вбачається, що спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_6 являються ОСОБА_4 та ОСОБА_3, тобто сторони у даній справі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину, або ж не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, тобто шести місяців, він не заявив про відмову від неї.

Позивач є спадкоємцем прав та обовязків після смерті матері ОСОБА_6 і у встановлений законодавством строк та порядок прийняв спадщину, так як на день смерті останньої проживав та був зареєстрованим з нею в одному житловому будинку у с. Климець Сколівського району Львівської області, що стверджується відміткою про прописку позивача у його паспорті громадянина України серії КА № 805667, виданим Сколівським РВ УМВС України у Львівській області 25.04.1998 року.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_3 у визначений законом строк не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а зробив це лише 17.08.2017 року, однак факт прийняття останнім спадщини підтверджується відміткою про прописку позивача у його паспорті громадянина України, довідкою вих. № 02-28/236 від 16.08.2017 року, виданою Климецькою сільською радою Сколівського району Львівської області, з якої вбачається, що ОСОБА_3 проживав разом із ОСОБА_6 у с. Климець Сколівського району Львівської області по вул. Довбуша, 29, до дня смерті останньої.

З копії нотаріально посвідченої заяви від 19.07.2017 року вбачається, що ОСОБА_4 (відповідач по справі) спадщину після смерті матері ОСОБА_6 не прийняла, заяви про прийняття спадщини у термін 6 місяців після її смерті до нотаріуса не подала, не проживала разом із спадкодавцем до дня смерті, звертатися у суд для надання додаткового терміну для подачі заяви про прийняття спадщини остання не буде, а також не заперечує проти видачі свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно після смерті матері ОСОБА_6 її братові ОСОБА_3 (позивачу по справі).

Судом встановлено, що спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_6, є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований у с. Климець Сколівського району Львівської області по вул. Довбуша, 29. Вказаний житловий будинок був збудований на законних підставах, не вважається самочинним будівництвом, оскільки судом зясовано, що відповідне свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння видавалося 30.11.1989 року виконкомом Сколівської районної Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому ради № 301 від 23.11.1989 року, було зареєстроване у реєстровій книзі № 1 реєстраційний № 81, що підтверджується довідкою, виданою КЗ ЛОР «Стрийське МБТІ» від 08.09.2017 року № 2025, однак на даний час таке втрачене.

З копії технічного паспорта на житловий будинок № 29 по вул. Довбуша у с. Климець Сколівського району Львівської області, виготовленого КП ЛОР «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 22.08.2017 року вбачається, що житловий будинок збудований у 1955 році. Житловий будинок позначений у технічному паспорті літерою А-1 загальною площею 96,1 кв. м. (з яких житлова площа 41,0 кв. м. та допоміжна площа 55,1 кв. м.). Наявні також господарські будівлі та споруди сарай (позначений у технічному паспорті літерою В), погріб (позначений у технічному паспорті літерою Б), убиральня (позначена у технічному паспорті літерою Г), сарай (позначений у технічному паспорті літерою З) та навісу (позначеному у технічному паспорті літерою Л). Такий будинок в цілому не являється самочинним будівництвом і відповідна відмітка з вказаного приводу на технічному паспорті відсутня. Інформація про забудовника також відсутня.

Відтак, при вирішенні питання щодо визнання права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, суд оцінює наявність свідоцтва про право власності, котре на даний час втрачене та правомірність забудови земельної ділянки у сукупності з іншими доказами, зібраними у матеріалах справи, у тому числі і виготовленого на замовлення позивача технічного паспорта на спірне домоволодіння, де відсутня відмітка про самочинне будівництво. Зазначені обставини повністю підтверджують право спадкодавця ОСОБА_6 на спірне домоволодіння.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може предявити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини належали права на спірне домоволодіння і такі не припинилися внаслідок її смерті.

З огляду на вказане, а також враховуючи той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_6, який у встановленому порядку прийняв спадщину за заповітом і протягом визначеного законом строку не відмовився від неї, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності на житловий будинок загальною площею 96,1 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-1) з верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а1»), верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а2») та з господарськими будівлями погребом (позначений у технічному паспорті літерою Б), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою В), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Г), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою З) і навісом (позначений у технічному паспорті літерою Л), розташований по вул. Довбуша, 29 у с. Климець Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 01.11.2012 року.

Керуючись ст. ст. 10-11, 62, 64, 79, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок загальною площею 96,1 кв. м., житловою площею 41,0 кв. м. (позначений у технічному паспорті літерою А-1) з верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а1»), верандою (позначена у технічному паспорті літерою «а2») та з господарськими будівлями погребом (позначений у технічному паспорті літерою Б), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою В), вбиральнею (позначена у технічному паспорті літерою Г), сараєм (позначений у технічному паспорті літерою З) і навісом (позначений у технічному паспорті літерою Л), розташований по вул. Довбуша, 29 у с. Климець Сколівського району Львівської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_6, яка померла 01.11.2012 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя В.Я. Микитин