АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4571/17
Справа №610/715/17 Головуючий 1 інст. Тімонова В.М.
Категорія : договірні Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Швецової Л.А.,

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У березні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 278976,90 грн. за договором фінансового лізингу № НАІ5АХ від 20.07.2011 р.

В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № НАІ5АХ від 20.07.2011 р. ОСОБА_3 виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті.

ОСОБА_3 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки КІА, модель Cerato, рік випуску 2011, тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі: KNAFU411BC5942405, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязався сплачувати щомісячні платежі.

В забезпечення виконання зобовязання за Договором № НАІ5АХ було укладено договір поруки між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2

Внаслідок неналежного виконання договору фінансового лізингу станом на 16.02.2017 р. ОСОБА_3 має заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу 278976,90 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення районного суду, та новим рішенням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що судом першої інстанції не враховано те, що не є обовязковим нотаріальне посвідчення укладеного між сторонами договору фінансового лізингу в силу положень Закону України «Про фінансовий лізинг» та параграфа 6 глави 58 ЦК України, тому відсутні підстави для визнання його недійсним на підставі ст..779 ЦК України про обовязкове нотаріальне посвідчення договору найму транспортного засобу, оскільки міститься у параграфі 5 «Найм» (оренда) транспортного засобу глави 58 «Найм» (оренда) та на неї не відсилаються положення Закону України «Про фінансовий лізинг» та ч.2 ст.806 ЦК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що укладений договір лізингу є нікчемним, оскільки сторонами при його укладенні не дотримано форму договору, а отже позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

По справі встановлено, та не заперечується сторонами що заявою про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу № НАІ5АХ від 20.07.2011 р. ОСОБА_3 виразив своє бажання щодо приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті.

Заява про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633, 634 ЦК України.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 отримав від ПАТ КБ «ПриватБанк» у платне користування автомобіль марки КІА, модель Cerato, рік випуску 2011, тип ТЗ, легковий автомобіль, № кузова/шасі: KNAFU411BC5942405, реєстраційний номер НОМЕР_1 та зобовязався сплачувати щомісячні платежі у розмірі 3650,42 грн.

Відповідно до договору поруки, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 остання надала поруку перед лізингодавцем за виконання лізингоодержувачем зобовязань за Заявою про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу, укладеного між банком та лізингоодержувачем ОСОБА_3

Зазначений договір був укладений у простій письмовій формі.

Договором поруки передбачено, що поручитель відповідає перед лізингодавцем за виконання зобовязань за договором в тому ж розмірі, що і лізингоодержувач, включаючи оплату лізингу, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

У випадку невиконання лізингоодержувачем зобовязань за Договором, лізингоодержувач та поручитель відповідають перед лізингодацем як солідарні боржники.

Через невиконання третьою особою ОСОБА_3 зобов`язань за договором фінансового лізингу НАІ5АХ від 20.07.2011 р., станом на 16 лютого 2017р. склалася заборгованість за фактичний час користування об`єктом лізингу в розмірі 278976,90 грн., з яких: 111160,79 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 22870,77 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4565,28 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 140380,06 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

В судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції представник відповідача заперечував проти задоволення позову, вказуючи на те, що ОСОБА_3М, виконані взяті на себе зобовязання це у лютому 2014 року, тому вважає подачу позову Банком безпідставним та поданим з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частин першої та другої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки.

За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування.

Частинами першою та третьою статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України.

Згідно зі статтею 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Судом встановлено, що договір фінансового лізингу від 20 липня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк», нотаріально посвідчено не було.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутність нотаріального посвідчення спірного договору є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, судова колегія приходить до висновку, що позивачем в судове засідання не були надані належні та допустимі докази на підтвердження наявної суми заборгованості щодо правовідносин, які виникли між банком та ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанці дійшов висновку про нікчемність договору лізингу, оскільки сторонами при його укладенні не дотримано форму договору, а отже позовні вимоги позивача, як такі, що заявлені на підставі нікчемного правочину, задоволенню не підлягають.

Нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається.

Враховуючи зазначені обставини, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишає без змін оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ст. 308, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 22 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді