АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/923/17 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Загорський О. О.,

при секретарі - Рожук О.О.

з участю позивачки ОСОБА_1 адвоката Рукавець О.В.

відповідача ОСОБА_3 адвоката Шевчука В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка зазначила, що 01.06.2000 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб за час якого у них народився син, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 06.03.2009р. шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно з їх домовленістю син залишився на її утриманні та проживав із нею, від аліментів вона відмовилась. Весь цей час, відповідач не цікавився сином, не брав участі у його вихованні. Однак протягом останнього року відповідач, зробив спробу зблизитись з дитиною, почав негативно впливати на сина, у червні 2016 року, відповідач одноосібно вирішив змінити місце проживання дитини, що негативно позначилося на поведінці сина та рівню його освіти. Надаючи йому негативний приклад відповідач сприяв тому, що син почав пропускати уроки в школі, перестав цікавитись навчанням, а проводить багато часу у квартирі батька, де йому потурають в неробстві, грі в карти, комп'ютерним іграм не в міру та іншими сумнівними заняттями. Син почав відвідувати нічні клуби, приходити додому пізно. В поведінці сина проявляються негативні тенденції, що виражаються у зневазі до неї як до матері, до думки старших, зневага до загальноприйнятих норм поведінки. За прикладом відповідача син почав обманювати. Відповідач сприяв переходу сина з ЗОШ-13 де він навчався у 10-му класі, у вечірню школу, що негативно позначилось на рівень його знань.

З метою ізоляції сина від негативного впливу відповідача, виправити поведінку сина, пробудити в нього цікавість до навчання, наставити на шлях виправлення, сприяти всебічному розвитку, повернути до нормального життя, а також вберегти його від небезпеки, яка викликана перебуванням та спілкуванням сина з відповідачем, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, за участю третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Попереджено ОСОБА_3 про необхідність належного виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина ОСОБА_6, оскільки ухилення від них є підставою для позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення яким позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначила, що судом не взято до уваги пояснення неповнолітнього сина ОСОБА_6, який підтримує її позов, її пояснення про те, що до 2016 року відповідач не брав жодної участі у вихованні сина, а скориставшись перехідним віком дитини під час якого формуються та перебудовуються моральні та світоглядні принципи підлітка почав прищеплювати негативні риси характеру: зневагу до матері, до старших та інших, що спровокувало адекватну поведінку дитини. Судом не взято до уваги, а Відповідачем не було доведено ту обставину справи, що жодних перешкод стосовно участі Відповідача у вихованні сина, після розлучення зі сторони Позивача не чинилося, відповідно ОСОБА_3, як батько дитини свідомо усунувся від участі у вихованні сина, який ріс без будь-якої матеріальної та моральної допомоги з боку батька. При розлученні від аліментів вона відмовилась. Наведені відповідачем відомості про те, що він надавав грошові кошти на утримання дитини не можна вважати доказами, оскільки суми так званої допомоги не є допомогою для дитини, а грошовим переказом на її ім'я за побутову техніку, сантехніку та кухонні меблі, які вона залишила Відповідачу при розлученні.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали, відповідач та його представник заперечили відносно апеляційної скарги, вважають рішення суду законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 01.06.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24 грудня 2008 року розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають сина ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с. 8).

Неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований за місцем реєстрації матері ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Згідно договору дарування посвідченого 20.08.2009 року державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 (дарувальник) подарував малолітньому ОСОБА_5 від імені якого діє мати ОСОБА_1, 29/100 часток двокімнатної квартири АДРЕСА_2

Наказом №390 Тернопільської ЗОШ І-ІІІ Ступенів №13 Тернопільської міської ради від 14.11.2016 року ОСОБА_5, учня 10 класу відраховано зі складу школярів, як такого, що вибув на навчання у Тернопільську вечірню школу (а.с. 9).

Як вбачається з характеристики учня 10 - В класу заочної форми навчання Тернопільської вечірньої школи, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 зарахований на навчання 14.11.2016 року, навчальні сесії відвідує систематично, навчається на достатній рівень. Зарекомендував себе, як вихований, ввічливий, здібний, старанний, врівноважений учень, який проявляє інтерес до природничих наук. Підтримує товариські стосунки з однокласниками (а.с. 46).

Згідно табеля навчальних досягнень учня 10 - В класу Тернопільської вечірньої школи за 2016-2017 p.p., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається на достатній рівень (а.с. 41).

Як вбачається з копії розписок ОСОБА_5, останній за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року, щомісячно отримував від батька ОСОБА_3 грошову допомогу в сумі 400,00 грн.(а.с. 48-51).

Відповідно до висновку органу опіки і піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 29.03.2017 року за №215, комісією встановлено, що:

мати дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_1 повідомила, що батько дитини ОСОБА_3 до червня 2016 року не приймав участі у вихованні дитини, не надав матеріальної допомоги, не цікавився станом здоров'я, не піклувався про духовний, моральний та фізичний розвиток сина. З червня 2016 року неповнолітній син ОСОБА_6 почергово проживав або з батьком, або з матір'ю. На думку матері батько дитини негативно впливає на моральний, фізичний та психологічний розвиток дитини. Син залишив навчання в ЗОШ №13 та перевівся у вечірню школу, проводить багато часу з батьком;

неповнолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5. на засіданні комісії повідомив, що позбавлення батька батьківських прав є недопустимим, він любить однаково як батька, так і мати. Крім того ОСОБА_5 повідомив, що з липня 2016 року проживає разом з батьком, який турбується про нього, цікавиться його життям та навчанням;

батько дитини ОСОБА_3 заперечив щодо позбавлення його батьківських прав оскільки належним чином виконує батьківські обов'язки відносно сина ОСОБА_6;

ОСОБА_1 не долучено підтверджуючих документів щодо невиконання батьківських обов'язків батьком ОСОБА_3 стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_6;

враховуючи викладене, захищаючи інтереси дитини, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, орган опіки та піклування вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 недостатньо (а.с.25).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що позивачкою не доведено факт винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, не надано доказів негативної характеристики відповідача чи вчинення ним неправомірних дій, щодо дитини.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з вимогами ч.І п. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

В абз.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

З врахуванням встановлених обставин у справі та зазначених норм права суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи в апеляційній скарзі про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги її пояснення про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків, прищеплення неповнолітньому сину негативних рис характеру, оскільки на їх підтвердження позивачкою не надано жодного доказу, окрім цього вони спростовуються матеріалами справи, зокрема: показами свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, які пояснили, що відповідач ОСОБА_3 дуже любить свого сина ОСОБА_6, спілкується з ним, матеріально допомагає йому, готовий підтримати його у житті; висновком органу опіки і піклування, відповідно до якого неповнолітній син вважає, недопустимим позбавлення батьківських прав свого батька.

Рішення суду є законним, обґрунтованим підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський