Справа № 299/3264/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

02 серпня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.

суддів - Бисаги Т.Ю., Кондора Р.Ю.,

при секретарі - Шукаль О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, на рішення Виноградівського районного суду від 24 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Виноградівської районної державної адміністрації Закарпатської області, КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації», треті особи: Виноградівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із даним позовом посилаючись на те, що житловий будинок по АДРЕСА_1 за відомостями погосподарського обліку належав його дідові - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Єдиним спадкоємцем за ним був батько позивача - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Проте розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації від 07.05.1996 № 290 визнано право власності, зокрема, на житловий будинок у АДРЕСА_2 - за ОСОБА_6. На підставі цього розпорядження ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 і у порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину від 28.05.1996 № 1563 на житловий будинок у АДРЕСА_2 ОСОБА_7.

Посилаючись на норми Цивільного кодексу України, які регулюють питання недійсності правочинів, просив визнати таке свідоцтво про право на спадщину від 28.05.1996 № 1563 недійсним, оскільки вважає незаконним розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 07.05.1996 № 290, у зв'язку з тим, що його прийнято у відповідності до «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966, яка на час прийняття розпорядження не діяла (втратила чинність 13.12.1995).

Рішенням Виноградівського районного суду від 24.03.2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

На це рішення подав апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову.

Апелянт та його представник скаргу підтримали та просили задовольнити

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 216, 218-221).

Заслухавши позицію апелянта та його представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що розпорядженням голови Виноградівської районної державної адміністрації від 07.05.1996 № 290, визнано право власності, зокрема, на житловий будинок у АДРЕСА_2 - за ОСОБА_6 (а.с. 20, зворот).

На підставі цього розпорядження ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1996 (а.с. 151).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3. В порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_6 - ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину від 28.05.1996 № 1563 на житловий будинок у АДРЕСА_2 (а.с.150, 153, 154,156-162).

Розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 07.05.1996 № 290 і свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1996, видане ОСОБА_6 на його підставі, на час розгляду даної справи є чинними, і щодо заповіту ОСОБА_6 від 25.09.1995 діє презумпція правомірності правочину.

Крім цього, рішенням Виноградівського районного суду від 20.01.2014 встановлено, що після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем майна, в тому числі жилого будинку за АДРЕСА_1 був її чоловік ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.11.2004 (а.с.122). Право власності на цей будинок за ОСОБА_8 було зареєстровано у Виноградівському БТІ 09.12.2004 (а.с.123-124).

Згідно договору дарування від 14.12.2004 ОСОБА_8 подарував ОСОБА_9 жилий будинок у АДРЕСА_1. Договір посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3388 (а.с.125). Право власності на цей будинок за ОСОБА_9 було зареєстровано у Виноградівському БТІ 16.12.2004 (а.с.126,127).

Відповідно до договору дарування жилого будинку від 16.12.2014 ОСОБА_9 подарував ОСОБА_10 жилий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1. Договір посвідчено державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №3464 (а.с.128). Право власності на цей будинок за ОСОБА_3 зареєстровано у Виноградівському БТІ 16.12.2004 (а.с.129).

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок по АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.223).

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши наявність чинних розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 07.05.1996 № 290 і свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 07.05.1996, виданого ОСОБА_6 на його підставі, та заповіту ОСОБА_6 від 25.09.1995, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не довів підстав для визнання недійсним виданого ОСОБА_7 свідоцтва про право на спадщину від 28.05.1996 № 1563.

Доводи позивача, що розпорядження голови Виноградівської районної державної адміністрації від 07.05.1996 № 290, як таке, що прийняте на підставі нормативного документа, що втратив чинність, за правилами ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним, судова колегія до уваги не бере. Зазначене розпорядження не є правочином, а є правовим актом індивідуальної дії, який, відповідно до ст. 21 ЦК України, може бути визнано незаконним в судовому порядку.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ухвалене з додержанням норм матеріального й процесуального права. Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 24 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча:

Судді: