АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1934/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53, 54 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу комунального підприємства «ВодГео» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «ВодГео» виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника КП «ВодГео» ОСОБА_7, який підтримав апеляційну скаргу; ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_8, які просили відхилити апеляційну скаргу, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до комунального підприємства «ВодГео» виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом директора КП «ВодГео» № 24-к від 01.09.2013 року його було прийнято на роботу майстром в службу водопостачання і він працював у бригаді аварійно-відновлювальних робіт служби водопостачання.

Позивач вказує, що робота майстрів служби постачання у бригаді аварійно-відновлювальних робіт була організована на підприємстві вахтовим методом, тобто два тижні в місяць робітник працював з 08 години до 20 години, а наступні два тижні відпочивав. Його робоча вахта була з 01 по 15 число щомісячно, а іншу половину місяця вахтою працював інший майстер.

З 01 вересня 2016 року по 16 вересня 2016 року під час робочої вахти, зазначає ОСОБА_6, він хворів, в звязку з чим перебував на лікарняному. А 01 жовтня 2016 року він заступив на роботу згідно вахти та виконував свої функціональні обовязки майстра служби водопостачання.

31 жовтня 2016 року пунктом 6 наказу директора КП «ВодГео» за №39-к його звільнено з посади майстра служби водопостачання у звязку з скороченням штату працівників, п.1 ст.40 КЗпП України.

ОСОБА_6 вважає, що його звільнення є незаконним, так як про своє звільнення він дізнався лише 31 жовтня 2016 року, коли був запрошений до відділу кадрів КП «ВодГео» для отримання трудової книжки і в цей же день був ознайомлений з наказом № 39-к від 31 жовтня 2016 року «Про припинення трудового договору».

Про те, що посада на якій він працював буде скорочена і він буде звільнений з роботи 31 жовтня 2016 року його персонально за два місяці, як це вимагає трудове законодавство України, ніхто не попереджав.

Вказує, що якщо його мали звільнити 31 жовтня 2016 року, то не пізніше 31 серпня 2016 року, тобто за два місяці до його звільнення, мав бути розроблений та затверджений штатний розпис по КП «ВодГео», який мав діяти з 01 листопада 2016 року, та відповідно до якого мав бути виданий наказ про попередження за два місяці конкретних працівників про можливе їх звільнення у звязку зі скороченням штату та чисельності працівників.

Крім того, бригада аварійно-відновлювальних робіт служби водопостачання має в штаті 2 майстра, і чому звільнили саме його, йому не відомо. А також, йому не пропонувались будь-які інші вакантні посади за новим штатним розписом. Позивач вказує, що як стало йому відомо пізніше, на його посаду після звільнення призначено іншу особу.

ОСОБА_6 зазначає, що на підприємстві загалом він працює 14 років, в звязку з чим має перевагу перед іншими працівниками на залишення на роботі та підпадає під дію вимог ст.42 КЗпП України, але дане питання директором підприємства взагалі не вирішувалося.

З метою захисту своїх порушених трудових прав ОСОБА_6 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та просив суд постановити судове рішення, яким:

- визнати незаконним пункт 6 наказу директора КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області № 39-к від 31 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 з посади майстра служби водопостачання;

- поновити ОСОБА_6 на роботі на посаді майстра служби водопостачання КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області;

- стягнути з КП «ВодГео» Смілянської міської ради на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01 листопада 2016 року до дня поновлення на роботі;

- стягнути з КП «ВодГео» Смілянської міської ради на його користь понесені ним судові витрати на правову допомогу адвоката.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року позов ОСОБА_6 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено повністю.

Визнано пункт 6 наказу директора КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області №39-к від 31 жовтня 2016 року про звільнення ОСОБА_6 з посади майстра служби водопостачання незаконним.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді майстра служби водопостачання КП «ВодГео» виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області з 1 листопада 2016 року.

Стягнуто з КП «ВодГео» виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 1 листопада 2016 року по 16 серпня 2017 року за 198 робочих дні в сумі 44 472,78 грн. та судові витрати на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі представник КП «ВодГео», посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду, що мають істотне значення для вирішення спору та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року скасувати та ухвалите нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга КП «ВодГео» підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача проведене без достатніх правових підстав і без дотримання гарантій прав працівника, передбачених чинним трудовим законодавством.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме копії трудової книжки ОСОБА_6, відповідно до наказу №24-к від 30 серпня 2013 року, позивач з 01 вересня 2013 року був прийнятий на роботу майстром в службу водопостачання КП «ВодГео». (а.с.7)

Відповідно штатного розпису по КП «ВодГео» з 01 травня 2016 року загальна кількість майстрів служби водопостачання та бригади аварійно-відновлювальних робіт служби водовідведення складає 5 одиниць. (а.с.10-11).

29 серпня 2016 року директором КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області ОСОБА_9 видано наказ №126-К «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», відповідно до якого з 01 листопада 2016 року скорочувалося ряд посад, які виводилися із штатного розпису КП «ВодГео», серед яких одна посада майстра служби водопостачання. (а.с.42)

Так, згідно штатного розпису по КП «ВодГео», що введений в дію з 01 листопада 2016 року загальна кількість майстрів служби водопостачання та бригади аварійно-відновлювальних робіт служби водовідведення складає 4 одиниці (а.с.27-30).

Згідно з пунктом 6 наказу №39-к від 31 жовтня 2016 року «По особовому складу про припинення трудового договору», виданого директором КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, з посади майстра служби водопостачання, в звязку зі скороченням штату працівників з 31 жовтня 2016 року було звільнено позивача ОСОБА_6 (а.с.12)

Пунктом 1 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачена можливість розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку зміни в організації виробництва і праці. Під змінами в організації виробництва і праці в понятті п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України розуміється ліквідація, реорганізація, банкрутство або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За таких обставин працівник може бути звільнений з роботи за п.1ч.1 ст.40 КЗпП України, зокрема, якщо скорочується чисельність або штат працівників і така підстава може бути самостійною.

При цьому, звільнення працівника з підстав, передбачених п.1.ч.1 ст.40 КЗпП України, можна вважати законним лише при умові дотримання власником вимог, передбачених ч.2 ст.40, ст.ст.42,43,49-2 КЗпП України, що у свою чергу є дотриманням трудових прав та гарантій для працівника, установлених законом.

Звільнення працівника з підстав, визначених п.1.ч.1 ст.40 КЗпП України допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Посилання КП «ВодГео» в своїй апеляційній скарзі на те, що при розгляді справи суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про недотримання комунальним підприємством порядку вивільнення працівника, що призвело до порушення трудових прав ОСОБА_6 є необґрунтованими і спростовуються наявними матеріалами справи.

Згідно положень ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України наведену у справах № 6-40цс15, 6-3048цс15, згідно якої власник є таким, що належно виконав вимоги ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Проте, сукупність зібраних по справі доказів обєктивно свідчить про те, що комунальним підприємством «ВодГео» не були дотримані вимоги трудового законодавства щодо персонального попередження працівника в передбачений законом строк про наступне вивільнення і ОСОБА_6 персонально про скорочення його посади та наступне звільнення із займаної посади за ст.40 п.1 КЗпП України повідомлений не був.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, КП «ВодГео» рекомендованим листом направляло ОСОБА_6 повідомлення про наступне скорочення чисельності КП «ВодГео» та інформацією про існування вакантних посад, але підтвердження про вручення даного повідомлення позивачу відсутнє, оскільки поштове повідомлення було повернуто до КП «ВодГео» (а.с.25-26).

Інших доказів про належне повідомлення ОСОБА_6 про його наступне вивільнення у зв»язку із скороченням штату працівників матеріали справи не містять.

Таким чином, матеріали справи не містять достовірних відомостей про персональне повідомлення адміністрацією КП «ВодГео» про скорочення посади майстра служби водопостачання та пропонування вакантних посад ОСОБА_6 Акт про відмову ОСОБА_6 від запропонованої йому роботи також матеріали справи не містять.

Частиною 1 ст. 42 КЗпП України передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у звязку зі змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Проте, в порушення вимог ст.60 ЦПК України, яка зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, з боку КП «ВодГео» не було надано на адресу суду жодних доказів того, що при звільненні ОСОБА_6 взагалі підприємством досліджувалося питання щодо переважного права позивача на залишення на роботі при його звільненні у звязку із змінами в організації виробництва і праці/ у звязку із скороченням штату працівників/.

Оскільки відповідачем не було дотримано трудових прав та гарантій працівника при звільненні із роботи за п.1 статті 40 КЗпП України, передбачених главою 111-А КзпП України «Забезпечення зайнятості вивільнюваних працівників», при незясування наявності або відсутності у позивача переважного права на залишення на роботі, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_6 в частині визнання незаконним пункту 6 наказу №39-к від 31 жовтня 2016 року «По особовому складу про припинення трудового договору», виданого директором КП «ВодГео» Смілянської міської ради Черкаської області про звільнення ОСОБА_6 з посади майстра служби водопостачання за п.1 ст.40 КЗпП України та поновлення позивача на посаді майстра служби водопостачання КП «ВодГео».

Також судом першої інстанції, відповідно до вимог ч. 2 ст. 235 КЗпП України правильно стягнуто із КП «ВодГео» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу, який визначено відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Інші доводи, наведені КП «ВодГео» в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «ВодГео» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «ВодГео» виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :