Справа № 191/957/17
Провадження № 2/191/802/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у

складі: головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Каліневич Ж.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа : Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа : Орган опіки та піклування Синельниківської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, яку в подальшому уточнив.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 10.10.2009 року між ними був укладений шлюб. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з відповідачем.

З червня 2016 року позивач мешкає окремо від відповідача та свого сина за адресою - с. Роздори Синельниківського району Дніпропетровської області, вул. Орджонікідзе (Миру), 62.

Фактично з самого моменту розлучення, у нього з відповідачкою почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, , почалися створюватися штучні перешкоди зі сторони твердо хліб Ю.І. та її батьків, стосовно неможливості його нормального спілкування з сином. Всі намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідач перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з дитиною. Лише після подачі позовної заяви про усунення перешкод щодо участі у виховані та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, від 03.03.2017 року, відповідачка дещо змінила своє ставлення до спілкування з сином, дозволяє час від часу бачитись з ОСОБА_3.

З моменту розлучення позивач намагається налагодити нормальний звязок з сином, приймати участь у його вихованні, утриманні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним для нормального розвитку та становлення. На сьогоднішній день позивач не має впевненості, що відповідачка буде надавати йому можливість бачити свого сина та брати участь в його вихованні. Так, навіть під час перевірки щодо надання висновку органом опіки та піклування Синельниківської міської ради ОСОБА_2 зазначила, що має свої вимоги щодо спілкування батька із сином, а саме: побачення один раз на тиждень з 9.00 до 18.00 і тільки у її присутності або ж у присутності її батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Позивач вважає, що такі обставини є неприпустимими, оскільки батько повинен мати можливість вільно, без участі будь-яких інших осіб спілкуватися з сином, вирішувати абсолютно любі питання, повязанні з його розвитком як фізичним так і духовним, підвищувати його свідомість щодо оточуючого світу, забезпечувати усім необхідним та виховувати свого сина у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, батька.

Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок з метою недопущення страждань та негативного впливу на дитину, позивач вимушений звернутися до суду. Позивач, як люблячий батько, який відповідно до моральних засад нашого сусшльства та у відповідності до чинного законодавства, має із відповідачем рівні права і обовязки щодо ОСОБА_3, але відповідач чомусь нехтує його правами, порушуючи їх.

Стаття 153 СК України закріпляє право батьків та дитини на спілкування, яке повинно здійснюватися безперешкодно. Тобто ніхто не може чинити перешкоди у спілкуванні батьків та дітей, крім випадків, коли таке спілкування негативно впливатиме на дитину та її інтереси.

Таким чином, питання виховання дитини батьки вирішують спільно, позивач зобов'язаний та наполягає у необхідності брати участь у вихованні своєї дитини і має право на особисте спілкування з сином, а відповідач - ОСОБА_2 та інші особи, в тому числі батьки відповідачки, не мають права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

У звязку з цим позивач просить зобовязати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином - ОСОБА_3; визначити наступні способи участі ОСОБА_1 у вихованні сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме :

- дві доби на неділю ( за домовленістю з ОСОБА_2І.) ОСОБА_3 мешкає з батьком за місцем його проживання;

- не менше двох неділь на рік сумісного відпочинку з батьком;

- святкування дня народження ОСОБА_3 з батьком не менше одного разу на два роки;

- необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;

- в день його побачення з сином, він має право забирати сина з дому/школи особисто.

Позивач та представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Крім того позивач пояснив, що його графік роботи є не стабільним, тому він може бути зайнятий на роботі і в суботу і в неділю.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Вимоги щодо визначення способів участі ОСОБА_1 у вихованні сина не менше двох неділь на рік сумісного відпочинку з батьком та в день його побачення з сином, він має право забирати сина з дому/школи особисто не визнала, оскільки якщо батько буде забирати сина зі школи, то невідомо хто буде відводити сина до школи. Син відвідує дитячий садок з понеділка по пятницю. Її робочий графік з понеділка по пятницю, вихідні дні субота та неділя.

Представник третьої особи в судове засідання не зявилася, однак до його початку надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала частково.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку.

Згідно характеристики ОСОБА_1 працює машиністом електровозу в локомотивному депо Нижньодніпровськ Вузол. За весь період роботи зарекомендував себе позитивно, згідно специфіки роботи, повязаної з рухом поїздів, проходить медичний огляд перед та після поїздки на предмет алкоголю і самопочуття, зауважень не було.

З довідки про доходи № 1864 від 14.02.2017 року вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з серпня 2016 року по січень 2017 року становить 61312,50 грн.

Відповідно висновку органу опіки та піклування Синельниківської міської ради, оргін опіки вважає за доцільне визначити порядок побачень ОСОБА_1 з його малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме :

- по дві доби двічі на місяць ОСОБА_3 перебуває з батьком за місцем його проживання;

-не менше двох тижнів на рік сумісного відпочинку з батьком по

досягненню дитиною шестирічного віку;

- святкування дня народження ОСОБА_3 з батьком не менше одного разу на два роки;

- необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

-в день його побачення з сином ОСОБА_1 має право

забирати сина з дома/школи особисто.

Даний висновок обґрунтований тим, що ОСОБА_1 веде здоровий спосіб життя, працює, займаючи посаду машиніста електропоїзда, має самостійний дохід, житлом забезпечений, за місцем проживання характеризується позитивно. Відповідно до акту обстеження умов проживання санітарний стна житлового будинку, розташованого за адресою : смт. Роздори, вул.. Миру,62, у кімнатах чисто, охайно, зроблено сучасний ремонт, в наявності меблі для проживання та побутова техніка.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини, згідно якої держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятків випадків, коли компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Порушення цього права, створення умов, за яких неможливо його реалізація, є правопорушенням. Причому порушуються права не тільки батька, а і дитини.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків, має право на підтримання з ним регулярних стосунків та прямих контактів. Батько має рівні з матірю права та обовязки відносно дитини, проживання окремо не впливає на обсяг таких прав та обовязків.

Вирішуючи даний спір суд враховує рівність прав та обов'язків батька й матері щодо свого сина, ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особисту прихильність сина до кожного з них, вік дитини, яка являється малолітньою і в силу свого віку має дотримуватись певного режиму життя, особисті якості батьків, характеристику позивача, наявність у батьків належних умов для виховання, спілкування та повноцінного розвитку їх сина.

Згідно норм вищезазначеного законодавства мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо своєї дитини.

Судом не встановлено жодних обставин, за яких позивача необхідно позбавити спілкування з сином та його виховання.

Доводи відповідача в частині не визнання вимог про визначення ОСОБА_1 порядку побачень з сином ОСОБА_6, не менше двох неділь на рік сумісного відпочинку з батьком, та в день його побачення з сином ОСОБА_1 має право забирати сина з дома/школи особисто, не є підставою для відмови в задоволенні позову, оскільки позивачем не надано жодного документального підтвердження щодо необхідності обмеження позивача у спілкуванні та вихованні сина.

Отже, враховуючи вищевказані обставини, а також пояснення сторін, малолітній вік дитини, суд вважає необхідним врахувати висновок органу опіки та піклування щодо способу, порядку та періодичності спілкування позивача зі своїм сином та встановити наступний порядок : по дві доби двічі на місяць ОСОБА_3 перебуває з батьком за місцем його проживання; не менше двох тижнів на рік сумісного відпочинку з батьком по досягненню дитиною шестирічного віку; святкування дня народження ОСОБА_3 з батьком не менше одного разу на два роки; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; в день його побачення з сином ОСОБА_1 має право забирати сина з дома/школи особисто.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, ст.ст. 141, 157, 159 Сімейного Кодексу України, Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, способи його участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме :

- по дві доби двічі на місяць ОСОБА_3 перебуває з батьком за місцем його проживання;

-не менше двох тижнів на рік сумісного відпочинку з батьком по

досягненню дитиною шестирічного віку;

- святкування дня народження ОСОБА_3 з батьком не менше одного разу на два роки;

- необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу звязку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

-в день його побачення з сином ОСОБА_1 має право

забирати сина з дома/школи особисто.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер : НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер : НОМЕР_2, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок ) гривень 00 копійок.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області може бути подано апеляційну скаргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_7