АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5837/2017 Суддя - доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю представника позивача СвинарМ.Ю.,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Новосада Тараса Олександровича, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ПАТ «Родовід Банк» звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №28.3/А-131.05.2 від 15.06.2005 та №15.3/АА-114.06. від 13.10.2006.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22.06.2015, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2015, у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.02.2016 вказані рішення та ухвала скасовані в частині позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором №15.3/АА-114.06. від 13.10.2006 та в цій частині направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду першої інстанції від 22.06.2015 та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 07.10.2015 залишено без змін.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 13.10.2006 відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору Банк звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу в порядку ст. 96 ЦПК України (в редакції станом на 28.07.2009) про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості, що виникла станом на 16.07.2009, за обома кредитними договорами №15.3/АА-114.06. від 13.10.2006 та №28.3/А-131.05.2 від 15.06.2005 у загальному розмірі 606 079,92грн. Судовим наказом Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2009 (з урахуванням ухвали Подільського районного суду м. Києва від 17.05.2016 про виправлення допущеної у ньому описки) задоволено вказану заяву у повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Родовід Банк» 606 079,92грн заборгованості за обома кредитними договорами.

Враховуючи, що, пред'явивши вимогу до боржника про повне дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами, сплати відсотків та пені в порядку наказного провадження, Банк змінив строк виконання основного зобов'язання, який розпочався 28.07.2009, а з даним позовом банк звернувся до суду у жовтні 2014 року, - суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Вважає висновок суду щодо пропуску строку позовної давності безпідставним з огляду на те, що судовим наказом від 31.07.2009 з відповідача достроково стягнуто заборгованість лише за кредитним договором від 15.06.2005, а в кредитному договорі від 13.10.2006 встановлений кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом до 13.10.2011 та визначений п.7.6. договору термін його дії до остаточного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, у зв'язку з чим вважає, що трирічний строк позовної давності по кредитному договору від 13.10.2006 не сплив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представники відповідача заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є законність і обґрунтованість рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.12.2016 про стягнення заборгованості за кредитним договором №15.3/АА-114.06. від 13.10.2006.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» посилався на те, що у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитних договорів №15.3/АА-114.06. від 13.10.2006 та №28.3/А-131.05.2 від 15.06.2005 станом на 09.09.2014 у ОСОБА_6 утворилася заборгованість, яка складає 77 867,96 доларів США та 1 447 876,51грн (т1ас14,15, 27,28).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення зобов'язання (його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання - ст.610 ЦК України) настають правові наслідки, встановлені законом або договором (ст.611 ЦК України), зокрема, зміна умов зобов'язання тощо.

Встановлено, підтверджено наявними у матеріалах справи доказами і не заперечується жодною зі сторін, що 21.07.2009 ПАТ «Родовід Банк» звернувся до Подільського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про дострокове стягнення з ОСОБА_6 заборгованості станом на 16.07.2009 за кредитними договорами №28.3/А-131.05.2 від 15.06.2005 та №15.3/АА-114.06. від 13.10.2006 (т1 ас80-82) на загальну суму 660 079,92. Судовим наказом №2-н-474/09 Подільського районного суду м. Києва від 31.07.2009 було стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором №28.3/А-131.05.2 від 15.06.2005 на загальну суму 606 079,92грн (т1 ас136). Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17.05.2016 виправлено помилку, допущену у вказаному судовому наказі, та зазначено, що судовим наказом від 31.07.2009 стягнуто з ОСОБА_6 заборгованість в сумі 660 079,92грн за двома кредитними договорами №28.3/А-131.05.2 від 15.06.2005 та 15.3/АА-114.06. від 13.10.2006 (т2 ас19-20).

Копію судового наказу від 31.07.2009 ОСОБА_6 отримав 08.08.2009 (т1ас138), із завою про його скасування у визначеному законом порядку не звертався.

За таких обставин та враховуючи, що питання стягнення суми боргу за кредитними договорами №28.3/А-131.05.2 від 15.06.2005 та №15.3/АА-114.06. від 13.10.2006 вирішено в обраний Банком спосіб шляхом стягнення в порядку наказного провадження суми боргу станом на 16.07.2009 у загальному розмірі 606 079,92грн, - сама по собі відсутність даних про виконання вказаного судового наказу не дає підстав для висновку, що Банк має право на повторне стягнення заборгованості за даними кредитними договорами за той самий період.

Оскільки фактично банк достроково стягнув суму боргу за обома кредитними договорами, він мав би право вимагати стягнення відсотків за користування кредитом та пені за несвоєчасне повернення коштів, проте, таких вимог не пред'явив, а звернувся до суду з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитними договорами в тому числі і за період до 16.07.2009, фактично приховавши наявність судового наказу про дострокове стягнення заборгованості.

Після набрання чинності судового наказу 21.08.2009 (ст. ст. 105, 106 ЦПК України) між сторонами виникли правовідносини з виконання грошового зобов'язання, що виникло на підставі судового рішення, проте, за наслідками невиконання такого зобов'язання Банк будь-яких вимог до боржника не пред'явив.

За таких обставин підстав для задоволенні позову немає, а тому правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Родовід Банк». Передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Новосада Тараса Олександровича, який на підставі довіреності діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна