Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 336/599/17-ц Головуючий у 1 інстанції Дацюк О.І.
Номер провадження 22-ц/778/1787/17 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Кримської О.М.,

Гончар М.С.,

за участю секретаря Фесенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 20 жовтня 2000 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З січня 2017 року шлюбні відносини між сторонами погіршились у зв'язку із постійними сварками за побутових причин, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивача.

На підставі викладеного, позивач просила суд розірвати шлюб між сторонами у справі, зареєстрований 20 жовтня 2000 року міським ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 985.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року позов задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану міської ради м. Запоріжжя 20 жовтня 2000 року, про що зроблено актовий запис № 1009.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 640,00 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати, та надати строк для примирення подружжя протягом шести місяців.

Справа слуханням призначалась неодноразово. ОСОБА_6 в судове засідання на 18.07.2017 року , на 08.08.2017 року не з'явився. Судові повістки про виклик до суду, які направленні на його адресу зазначену ним в апеляційній скарзі не бажає отримувати, вони повернулись до апеляційного суду з поміткою за закінченням терміну зберігання.

ОСОБА_7, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з'явилася, від неї надійшла заява в якій вона просить розглядати справу без її участі, просить рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.03.2017 року про розірвання шлюбу залишити без змін ( а.с. 51).

У відповідності до ст. 11, ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки і разом з тим, з огляду на принципи диспозитивності у цивільному судочинстві сторони розпоряджаються процесуальними правами на свій розсуд.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст. 303-1 ЦПК України має бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до розгляду. У виняткових випадках за клопотанням сторони з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, про що постановляє відповідну ухвалу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач не зацікавлений у якнайшвидшому розгляді вирішення справи, оскільки його дії спрямовані не на захист порушеного права, а на тяганину судового розгляду, що тягне за собою порушення як розумних строків розгляду справи, так і принципу рівності сторін.

Виходячи з того, що законом передбачені строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду і відкладення розгляду справи в цих межах неможливо, керуючись принципом ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи та ст. 305 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності ОСОБА_6 та ОСОБА_7

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Украйни під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, враховуючи ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, виходив з того, що сторони проживають окремо з початку лютого 2017 року, не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства, а тому спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе.

З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Судом установлено, що 20 жовтня 2000 року відділом реєстрації актів цивільного стану міської ради м. Запоріжжя зареєстровано між сторонами у справі шлюб, актовий запис № 1009.

Сторони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Установлено, що сторони з січня 2017 року не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, втратили один до одного почуття поваги і любові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не надав строк для примирення.

Апеляційний суд, керуючись п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ухвалою від 25 квітня 2017 року надавав строк на примирення сторонам..

Проте ні на час ухвалення оскаржуваного рішення (10.03.2017 року) ні на дату розгляду справи в апеляційній інстанції, конфлікт не усунуто і жодна із сторін не прийняла заходи для усунення розладу у сім'ї, подружні стосунки не відновлені.

ОСОБА_7 у своїй заяві, які була направлена на адресу апеляційного суду зазначає, що за час наданий для примирення стосунки між сторонами лише погіршилися, з боку відповідача лунають лише образи та погрози. Вважає, що спільне життя і збереження шлюбу неможливо ( а.с. 51).

ОСОБА_3 не наводить будь-які аргументи, які б свідчили про можливість збереження сім'ї, водночас, заперечує проти розірвання шлюбу.

ОСОБА_4 категорично заперечує можливість примирення та збереження шлюбу.

Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Оскільки, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу, та вважає, що збереження сім'ї є неможливим, отже, її право на припинення шлюбу гарантоване ст.ст. 104, 105, 110 СК України.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідає обставинам справи та доказам у справі, підстави для його скасування відсутні, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10 березня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: