Справа № 237/421/17
Провадження № 2/237/736/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.17 року м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді: Ліпчанського С.М.,
при секретарі Лахно Т. Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Курахове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 та Моторно-транспортного страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої злочином, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 та Моторно-транспортного страхового бюро Українипро відшкодування шкоди завданої злочином, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти за моральну шкоду в розмірі 400 000 грн., судові витрати в розмірі 10 000 грн., стягнути солідарно з військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 та Моторно-транспортного страхового бюро України на його користь відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 303 868,15 грн., стягнути з Моторно-транспортного бюро України на його користь кошти за моральну шкоду 100 000 грн.

Представник позивача за дорученням ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги позивача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник відповідача військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) в судове засідання з`явився проти позову заперечував.
Представник відповідача Моторно транспортного страхового бюро України в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.
Близько 13 год. 00 хв. 05 лютого 2016 року ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічносправною транспортною машиною марки УРАЛ 4320 військовий номерний знак НОМЕР_3 , який належить військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), рухаючись по автодорозі Тимирівка-Велика Новосілка-Курахово-Мар`їнка, порушив вимоги ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2.9, 10.1, 14.2 Правил дорожнього руху, не переконався в безпеці руху, зокрема щодо відсутності на зустрічній смузі руху транспортних засобів на достатній для обгону відстані, виїхав на зустрічну смугу руху дороги, внаслідок чого, в умовах аварійної обстановки, відбулось зіткнення на правому узбіччі вказаної дороги по відношенню до руху керованого громадянином ОСОБА_3 легкового автомобіля марки «Kia Rio» державний номерний знак НОМЕР_4 транспортною машиною марки УРАЛ 4320, військовий номерний знак НОМЕР_3 під керування ОСОБА_2 , що спричинило загибель чоловіка відповідача ОСОБА_3 .

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП підтверджується вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 02.12.2016 року, яким ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєні злочину передбаченому ч.1 ст. 415 КК України та засуджений до 4 років позбавлення волі.

В результаті зіткнення автомобіль позивача отримав механічні пошкодження, згідно з розрахунками позивача матеріальна шкода складає 303 868,15 грн., з яких вартість сума за пошкоджений автомобіль 280 024,06 грн. і розходи на транспортування автомобіля та поховання чоловіка позивача на суму 23 844,09 грн.

Крім того, позивачу також була заподіяна моральна шкода, вона переживала за втрату чоловіка, перенесла потрясіння, тяжкий післятравматичний стресовий розлад, втратила соціальні зв`язки, була змушена терпіти моральну біль, втрату автомобіля. Моральну шкоду позивач оцінює в 500 000 грн. Просить стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 303 868,15 грн., моральну шкоду в розмірі - 500 000 грн., судові витрати в розмірі 10 000 грн.

В результаті ДТП пошкоджено транспортний засіб «Kia Rio» державний номерний знак НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_3 . Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту № 227 по факту встановлення вартості матеріального збитку встановити не можливо з причини того, що автомобіль відновленню не підлягає. Вартість майнової шкоди, спричиненої володільцю автомобіля «Kia Rio» державний номерний знак НОМЕР_4 складає 280 024,06 грн.

Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі.

На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_2 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників належних транспортних засобів.

Вироком Мар`їнського районного суду Донецької області від 2.12.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Згідно приписів пункту 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» : розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння бойова та інша техніка, боєприпаси. Стаття 2 вказаного закону передбачає, що Міністерство оборони України, як центральний орган управління Збройних Сил України здійснює, відповідно до закону, управління військовим майном, у тому числі закріплює військове майно за військовими частинами (у разі їх формування, переформування), приймає рішення щодо перерозподілу цього майна між військовими частинами Збройних Сил України, в тому числі, у разі їх розформування. Також, Постановою КМ України від 04 серпня 2000 року № 1225 «Про затвердження Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах» визначається порядок ведення обліку і зберігання військового майна, закріпленого за військовими частинами Збройних Сил України, його списання та використання. Пункт 3 вказаного Положення зазначає, що «Міноборони, як центральний орган управління Збройних Сил, закріплює згідно із законодавством військове майно за військовими частинами на праві оперативного управління, про що ним видаються відповідні акти».
Згідно пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або передача управління транспортним засобом такій особі, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину, а при передачі транспортного засобу особі у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, про такий стан має бути відомо особі, яка передає транспортний засіб.
Відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, п. 28.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У відповідності зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності її вини.
Згідно п. 23.1 ст.23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно пункту 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до п. 30.2 ст.30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).
Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України .
Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на правову допомогу. Сума сплачених позивачем витрат на правову допомогу документально підтверджена в матеріалах справи.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі, понесені позивачем при зверненні до суду, пропорційно до обсягу задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 79 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1187, 1191, 1201 ЦК України суд,-
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 та Моторно-транспортного страхового бюро України про відшкодування шкоди завданої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка ОСОБА_3 400000 ( чотириста тисяч) гривен.

Стягнути солідарно з військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 та Моторно-транспортного страхового бюро на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_4 50000 (п`ятдесят тисяч)гривен.

Стягнути солідарно з військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 та Моторно-транспортного страхового бюро на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої неправомірними діями ОСОБА_4 253868 (двісті п`ятдесят три тисячі вісімсот шістдесят вісім )гривен 15 копійок.

Стягнути з Моторно-транспортного страхового бюро України на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка ОСОБА_3 100000 ( сто тисяч) гривен.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат, 10000 (десять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Марїнський районний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення виготовлено 17.07.2017 року

Суддя С. М. Ліпчанський
Дата документу 17.07.17 року