Справа № 159/1694/17
Провадження № 2/159/662/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді - Восковської О.А.

за участі секретаря - Канашкової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1, що стверджується договором дарування посвідченим приватним нотаріусом 11.12.2002 року. Позивач вказує, що відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його батьками і у вищевказаній квартирі вони були зареєстровані формально з 07.06.2005 року, однак у ній ніколи не проживали і не проживають по теперішній час. Також позивач вказує, що він звертався до відповідачів із проханням, щоб вони добровільно виписались із належної йому квартири, однак вони є пенсіонерами і за станом здоров'я приїхати до України і знятись із реєстраційного обліку не мають можливості, оскільки проживають у Російській Федерації. Позивач вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 втратили право користування житловим приміщенням в якому лише зареєстровані, оскільки в ньому ніколи не проживали і не проживають з моменту реєстрації. У добровільному порядку відповідачі не мають можливості знятись з реєстрації, а тому позивач змушений звернутись до суду та просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явились, подав до суду письмову заяву в якій просить справу розглядати у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити, судові витрати просить залишити за ним.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, нотаріально посвідчені, в яких просять розгляд справи проводити у їх відсутності, заявлені позовні вимоги визнають.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, а згідно ст.61 ЦПК України, обставини, визнані обома сторонами, доказуванню не підлягають.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 25.05.2003 року убачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору дарування Р№4990 посвідченого приватним нотаріусом 11.12.2002 року (а.с.12).

Із записів у будинковій книзі убачається, що за адресою АДРЕСА_1, крім позивача ОСОБА_1, його дружини ОСОБА_4 та двох дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4, зареєстровані з 07.06.2005 року відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

У позовній заяві позивач також вказує, що відповідачі у справі у вищевказаній квартирі були зареєстровані формально з 07.06.2005 року, однак у ній ніколи не проживали і не проживають по теперішній час. Також зазначає, що його батьки є людьми похилого віку і за станом здоров'я не можуть приїхати до України та знятись із реєстрації.

Крім цього, з наявних у матеріалах справи письмових заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які нотаріально посвідчені, убачається, що останні заявлені позивачем позовні вимоги визнають. Із таких заяв також убачається, що вони надійшли до суду із Російської Федерації, де відповідачі на даний час проживають за адресою: АДРЕСА_2.

Наведені та досліджені судом вище перелічені докази є належними та допустимими і доказів, які б їх спростовували, сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, суду не надано.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений ОСОБА_1 позов про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у зв'язку з відсутністю відповідачів понад шість місяців у вище згаданому помешканні, де вони зареєстровані, підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-11, 15, 60, 61, 174, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 71,72 ЖК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення - в цей же строк з дня отримання ними копії цього рішення суду.

ГоловуючаО. А. Восковська