Справа № 128/2757/16-ц Провадження № 22-ц/772/2159/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 20 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Марчук B.C.

Суддів: Панасюка О.С., Денишенко Т.О.

при секретарі: Агеєвій Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку та визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2016 року, -

В с т а н о в и л а :

В липні 2016 року ОСОБА_2В звернулась у Вінницький районний суд Вінницької області з вказаним позовом. Вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року, відповідачка ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку площею 0,0420 га з кадастровим № :01:001:0330 та з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: ділянка 2 СТ «Хімік» Агрономічна сільська рада Вінницький район Вінницька область.

Дана земельна ділянка належала відповідачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 серпня 2007року серії ЯБ 3951343, виданого на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі приватного нотаріуса ОСОБА_4 за №2019 від 14.05.2005року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю і на право постійного користування землею договорів оренди землі за №46.

Спірний договір купівлі-продажу був укладений в письмовій формі без нотаріального посвідчення, позивачка та відповідачка прийшли до згоди щодо істотних умов договору: ціни майна земельної ділянки, яка складала на момент підписання договору 156 550,00грн; дана сума була одержана продавцем ОСОБА_3 від позивачки-покупця у момент підписання цього договору та позивачці була передана земельна ділянка.

Рішенням постійно діючого Третейського суду від 10 вересня 2007 року при Товарній Біржі «Південнобузька» справа № 11-028/07 визнано дійсним договір купівлі-продажу від 06.09.2007 року вищезазначеної земельної ділянки, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та за позивачкою було визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0420 га з кадастровим № :01:001:0330 та з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: ділянка 2 СТ «Хімік» Агрономічна сільська рада Вінницький район.

В 2015 році ОСОБА_7 звернулась до Державного реєстру щоб зареєструвати відповідне право власності але їй було відмовлено в державній реєстрації належного права на земельну ділянку рішенням № 23536997 від 10.08.2015р., оскільки рішення третейських судів не є підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно.

Також відповідачка ОСОБА_3 уникає явки до нотаріуса з тим, щоб до чинного законодавства нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу.

В зв'язку з викладеними вище обставинами ОСОБА_2 звернулася з даним позовом до суду та просила визнати дійсним договір купівлі-продажу від 06 вересня 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку площею 0,0420 га з кадастровим № :01:001:0330 та з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: ділянка 2 СТ «Хімік» Агрономічна сільська рада Вінницький район. Визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0420 га зкадастровим № :01:001:0330 та з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: ділянка 2 СТ «Хімік» Агрономічна сільська рада Вінницький район.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2017 року позов задоволено; вирішено питання судових витрат.

Заступник керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку, як незаконне та необґрунтоване. Просить скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07.09.2016 року та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні оскаржуваного рішення суду, вказані правові вимоги не були дотримані.

Так, судом першої інстанції було встановлено, що 06.09.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, у відповідності до якого ОСОБА_3 передала у власність ОСОБА_2, земельну ділянку загальною площею 0,0420 га, кадастровий номер :01:001:0330, цільове призначення - для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, Агрономічна сільська рада , СТ «Хімік», діл. 2 (а.с.6).

Земельна ділянка належала відповідачці на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 08 серпня 2007 року серії ЯБ 3951343, виданого на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі приватного нотаріуса ОСОБА_4 за №2019 від 14.05.2005року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю і на право постійного користування землею договорів оренди землі за №46 (а/с11).

Рішенням постійно діючого Третейського суду від 10 вересня 2007 року при Товарній Біржі «Південнобузька» справа № 11-028/07 визнано дійсним договір купівлі-продажу від 06.09.2007 року вищезазначеної земельної ділянки, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та за позивачкою було визнано право власності на земельну ділянку площею 0,0420 га з кадастровим № :01:001:0330 та з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: ділянка 2 СТ «Хімік» Агрономічна сільська рада Вінницький район (а/с 8).

Відповідно до довідки ТОВ «Флореаль плюс» від 27.08.2015 року за №14, орієнтовна ринкова вартість спірної земельної ділянки 40 000 грн. (а/с9).

Державним реєстратором прав на нерухоме майно позивачці було відмовлено в державній реєстрації належного права на земельну ділянку рішенням № 23536997 від 10.08.2015р., оскільки рішення третейських судів не є підставою для проведення державної реєстрації прав власності на нерухоме майно (а/с 13).

Далі суд керувався нормами ст. ст. 328, 655 ЦК України та ст. 81 ЗК Ураїни; взяв за основу рішення Третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 10.09.2007 року у справі №1-028/07, а саме те, що судом засвідчено право продавця на предмети Договору спірну земельну ділянку; вважав, що ОСОБА_2 підтверджене бажання на придбання цієї ділянки та на передачу за земельну ділянку покупцю обумовленої сторонами суми коштів і прийшов до висновку про доведеність позовних вимог та їх задоволення.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком суду, з огляду на наступне.

Суд у своєму рішенні не керувався ст. 220, 640 та 657 ЦК України. А ч.1 ст. 220 ЦК України говорить, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За правилами ч. 2 ст. 220 ЦК України у випадку, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Як встановлено судом першої інстанції, між сторонами 06.09.2007 року був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення та державної реєстрації, як того вимагала ст.657 ЦК України у редакції, діючій на час укладення цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

За змістом приписів вказаної норми правила ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Посилання суду на рішення Третейського судувід 10 вересня 2007 року при Товарній Біржі «Південнобузька» справа № 11-028/07, як на підставу для задоволення позову суперечить вимогам ст. 220 ч.2 ЦК України. Крім того, дане Рішення є дійсним, а відповідно до ст.55 Закону України «Про Третейські суди» воно має виконуватися сторонами добровільно. І це виконання мало відбутися негайно після набрання рішенням законної сили, що сторонами проігноровано.

Крім того, пунктами 5, 6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року N 671, передбачено, що державній реєстрації підлягають договори купівлі-продажу, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням.

Оскільки спірний договір нотаріально не посвідчений, то в силу положень ст. ст. 640, 657 ЦК України, такий договір не може вважатись укладеним, у зв'язку з чим не може визнаватись дійсним у судовому порядку на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України. За таких обставин відсутні й правові підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно, що є предметом вказаного правочину.

Таким чином, рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене із порушенням матеріального та процесуального права, тому його необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 07 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та про визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

Згідно з оригіналом

суддя-доповідач: ОСОБА_8