Справа № 317/1326/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2017 року Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючої судді Яркіної С.В.

за участю секретаря Ігнатченко Ю.О.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності.

Позов мотивований тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6 з 11 квітня 1999р.

В період шлюбу, 15 березня 2001 року, ними за спільні грошові кошти була придбана земельна ділянка №10 площею 0.055га, яка розташована у садівничому товаристві «Связист-2» на території Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області. Договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі за № 979. На підставі договору купівлі-продажу на імя її чоловіка був виданий Державний акт на право приватної власності на землю ІV-ЗП № 015870.

Крім того, у період шлюбу на зазначеній земельній ділянці, був побудований жилий будинок № 134а з господарськими спорудами, розташований за адресою: вул. Крупської, смт Кушугум Запорізького району Запорізької області. Право власності на будинок було також оформлено на імя її чоловіка.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 13.05.2014р. шлюб було розірвано. Незважаючи на розірвання шлюбу сторони продовжували мешкати разом у спільному будинку та вели спільне господарство.

06 вересня 2016р. ОСОБА_6 помер. Позивачка зазначає, що вона доглядала за колишнім чоловіком коли він хворів, допомагала йому, витрачала кошти на лікування та поховала його за особисті кошти.

Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями після смерті колишнього чоловіка позивачки є відповідачі по справі дочка померлого ОСОБА_4, та його онук ОСОБА_5.

Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя, але згідно з Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2017р. № 461/02-31 їй було відмовлено, тому як на час смерті вона вже не була дружиною спадкодавця.

Враховуючи те, що придбана в період шлюбу земельна ділянка та побудований жилий будинок з господарськими спорудами є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_3 була вимушена звернутись до суду для вирішення питання щодо виділення належної їй частки у спільному майні подружжя.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. З пояснень представників позивача вбачається, що ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 Під час шлюбу була придбана земельна ділянка та побудований будинок на вказаній земельній ділянці. Як зазначають представники позивача, будинок був придбаний за спільні кошти, позивачка постійно працювала, була відомою спортсменкою, і заробляла багато грошей. На підтвердження високої платоспроможності позивача представниками були надані докази, а саме: довідки про участь позивача в спортивних змаганнях, витяг з газети про спорт.

Відповідач ОСОБА_4А, в судове засідання не зявилася, хоча повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується витягом з газети «Урядовий курєр» про час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 069007, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області 23.06.2009 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 11.04.1999 р., про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Рішенням Комунарівського районного суду м. Запоріжжя від 13.05.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖС №367663, виданого 07.09.2016р. Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, ОСОБА_6 помер 06.09.2016р., про що зроблено відповідний актовий запис №6199.

Як вбачається із наданої на запит суду копії спадкової справи № 28/2017, ОСОБА_3 було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину, оскільки щлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 було розірвано, а застосувати положення щодо видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному подружжі в разі смерті одного з подружжя неможливо.

Як встановлено в судовому засіданні, в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2001р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого у реєстрі за № 979 ОСОБА_6 була придбана земельна ділянка №10, площею 0.055 га, яка розташована у садівничому товаристві «Связист-2» на території Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗП №015807, право власності на вищезазначену земельну ділянку належить ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2001 року.

Факт належності ОСОБА_6 житлового будинку № 134а з господарськими спорудами, що розташований за адресою: вул. Крупської, смт Кушугум Запорізького району Запорізької області підтверджується рішенням Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області від 07.10.2004 року, відповідно до якого, виконавчий комітет Кушугумської селищної ради вирішив оформити право власності на вищевказаний житловий будинок, видати свідоцтво про право власності ОСОБА_6. Окрім того, належність вищевказаного будинку спадкодавцю при житті також підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.11.2004р., яке було видане Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч.2 цієї ж статті, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна норма міститься в ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ч.1 ст. 69 СК дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Ч.1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. На це ж вказує ч.2 ст. 370 ЦК України.

За ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 була спортсменкою. Вказаний факт підтверджується довідкою №22 від 13.03.2017 року, виданою Головою «Запорізької обласної організації ВФСТ «Колос» АПК України», відповідно до якої ОСОБА_3 з 13.08.1982 року по 01.01.1999рік приймала участь в чемпіонатах та кубках СРСР, змаганнях, чемпіонатах світу, міжнародних турнірах з легкої атлетики як член збірної команди СРСР. ОСОБА_3 перебувала в ранзі діючої спортсменки, приймала участь в навчально-тренувальних зборах за межами країни, у багатьох міжнародних комерційних турнірах та змаганнях з легкої атлетики, де виборювала призові місця та отримувала винагороду.

Відповідно до характеристики рекомендації на інструктора по спорту Запорізької обласної ради ДСО «Колос» ОСОБА_3, позивачка була призером міжнародного пробігу на приз газети «Труд», переможцем півфіналу Кубку СРСР та чемпіонкою УРСР 1986року по марафонському бігу, зайняла пяте місце на Кубку СРСР.

На підтвердження участі позивачки в змаганнях за кордоном, представниками позивача були надані копії американської газети «Sports» від 12.01.1998р.

Відповідно до довідки виданої директором Запорізької районної ДЮСШ «Колос», ОСОБА_6 працював тренером-викладачем з легкої атлетики у Запорізькій районній дитячо-юнацькій спортивній школі «Колос» з серпня 1979 року по серпень 2016 року. В період з 1999 року по 2016 рік тренував спортсменів середнього рівня, спортсменів з високими досягненнями у цей період у його групі не було.

Як вбачається із довідки про заробітну плату тренера-викладача з легкої атлетики ОСОБА_8, за період з- 1995 р по 2005 р. ОСОБА_8І, нараховано заробітної плати 53389,12 грн., що виключає можливість побудувати будинок виключно за його кошти.

З наданих пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 вбачається, що позивачка ОСОБА_3 та ОСОБА_13І, перебували у шлюбі та побудували будинок за спільні кошти. ОСОБА_3 була відомою спортсменкою, постійно займала на змаганнях призові місця. В рахунок призового фонду їй було подаровано два автомобілі Mercedes та Honda, які вона в подальшому продала. Відповідно до наданих пояснень, позивачка проживала із спадкодавцем до дня його смерті та постійно за ним доглядала. Свідки зазначили, що будинок будувався переважно за кошти ОСОБА_3, отримані нею за призові місця в змаганнях.

За вимогами ст.368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

За вимогами ч. 2 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, встановивши, що спірна земельна ділянка та будинок були придбані сторонами під час шлюбу за спільні кошти, суд дійшов висновку, що вони є спільною сумісною власністю подружжя, а тому частка позивача складає ? земельної ділянки та будинку.

Керуючись ст.61, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.. 370,372 ЦК України, ст.10,11,60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності задовольнити повністю .

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину жилого будинку № 134 А по вул.. Зарічна (стара назва Крупської) у смт Кушугум Запорізького району Запорізької області та ? частку земельної ділянки № 10 площею 0.055га, яка розташована у садівничому товаристві «Связист-2» на території Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Яркіна С.В.