Справа № 215/3614/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2017 року Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі: головуючого, судді Квятковського Я.А.

за участю секретаря Пономаренко М.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного Акціонерного Товариства «Євраз ОСОБА_4» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя внаслідок виконання трудових обовязків,-

ВСТАНОВИВ:

21.08.2017 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди до Приватного Акціонерного Товариства «Євраз ОСОБА_4» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути моральну шкоду у розмірі 345 600 грн., у зв'язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві.

В обґрунтування вказує, що з 24.12.2001 року по 12.08.2004 року виконував роботу відповідно до трудового договору (працював) за спеціальністю підземний прохідник на ш.ім.Ювілейна ПрАТ всього 2 роки 7 місяців, у звязку з чим ним отримано хронічні професійні захворювання радикулопітія попереково-крижова та шийна полі сегментарна, з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта та статистико-динамічними порушеннями, больовим і мязово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого-другого ступеню), деформуючого артрозу ліктьових суглобів (ПФС першого ступеню), деформуючого артрозу колінних суглобів (ПФС першого ступеню), периферичним синдромом верхніх кінцівок з порушенням трофіки кистей. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 10.05.2012 року №889 виникли з вини роботодавця ПрАТ.

Згідно Довідок МСЕК від 20.07.2012 року, йому первинно була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності, від 01.07.2015 року, йому повторно з 01.07.2012 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності та від 30.05.2017 року йому повторно з 01.07.2017 року по 01.06.2019 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності, що за висновками МСЕК він потребує санаторно-курортного лікування, забезпечення лікарськими засобами та ВМП. Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивача у 41 рік був порушений його звичайний спосіб життя та був вимушений звільнитися з роботи, йому важко виконувати будь яку роботу, він страждає на постійно тупий, ниючий біль у поперековому відділі хребта, з іррадіацією болю у ліву ногу, біль у шийному відділі хребта, ниючий біль та обмеження руху у плечових суглобах та біль у кистях. Виходячи з тривалості роботи у відповідача, просить стягнути з ПрАТ 345 600 грн. моральної шкоди.

Позивач до суду не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник позивача ОСОБА_1 в судове засідання зявився, позов підтримав у повном обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, надав до суду заперечення, згідно яких вказує, що позивач добровільно обрав роботу, був попереджений та обізнаний з шкідливими умовами праці, користувався пільгами та гарантіями і у всякий час міг змінити роботу. У підприємства наявний дозвіл на проведення відповідних робіт, а наявність шкідливих умов праці є обєктивною на деяких робочих місцях згідно законодавства, гігієнічної класифікації праці. Вказує на відсутність доказів завдання моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_4 встановлено поясненнями сторін, медичним висновком, а.с. 15, актом розслідування хронічного професійного захворювання, а.с. 16-18, що позивачу ОСОБА_3 встановлено хронічні професійні захворювання, а саме радикулопітія попереково-крижова та шийна полі сегментарна, з помірно вираженим порушенням біомеханіки хребта та статистико-динамічними порушеннями, больовим і мязово-тонічним синдромами, нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого-другого ступеню), деформуючого артрозу ліктьових суглобів (ПФС першого ступеню), деформуючого артрозу колінних суглобів (ПФС першого ступеню), периферичним синдромом верхніх кінцівок з порушенням трофіки кистей. Згідно Довідок МСЕК серії 10ААА № 083879 від 20.07.2012 року, йому первинно була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності, серії 12ААА № 014510 від 01.07.2015 року, йому повторно з 01.07.2012 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності та серії 12ААА № 074655 від 30.05.2017 року, йому повторно з 01.07.2017 року по 01.06.2019 року була встановлена 3 (третя) група інвалідності та 30% втрати професійної працездатності, а.с. 11,19,20. Позивач протягом 24.12.2001 року по 12.08.2004 працював у ПрАТ, а.с.-25-30.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності". Ст.ст.21, 28, 34 цього Закону було передбачено обов'язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.

Законами України про Державний бюджет України на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія на 2006 -2007 р.р., абзацу 4 ст.1, підпункту "є" ч. 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч.3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п.3 Прикінцевих положень вказаного Закону виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної шкоди потерпілим на виробництві і крім того з 01.01.2008 р. припинено відшкодування моральної шкоди Фондом, незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішення спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв'язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст. 153 КЗпП України - на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці, на власника покладається обов'язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.16-18) встановлено професійні захворювання, підставою для встановлення яких послужив в тому числі виконання роботи прохідником на ш.ім.Леніна ВАТ «КЗРК» та ПАТ «КЗРК». Виробничими факторами, що спричинили захворювання є шкідливі, напружені умови праці у ПрАТ: перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Встановлена вина вищевказаних роботодавців в пошкодженні здоровя позивача, рекомендовано згідно п.16-18 акту застосування заходів по зменшенню рівня впливу шкідливих факторів, та важкості праці.

Згідно роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров"я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Тому, суд враховує тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушує його нормальні життєві звязки та викликає фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, припинення трудової діяльності за власним бажанням. З урахуванням вищенаведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позов слід задовольнити частково та стягнути на користь позивача 6 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач, завищеною.

Доводи представника відповідача про добровільний вибір позивачем умов праці, наявність пільг і компенсацій та обєктивний характер шкідливості умов його праці суд до уваги не бере, так як вони не мають правового значення для вирішення спору.

Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі ст.43 Конституції України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 81, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІН - НОМЕР_1) моральну шкоду у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн., без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Євраз ОСОБА_4» на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: