АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 610/594/17 Головуючий суддя І інстанції Тімонова В. М.
Провадження № 22-ц/790/3889/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: Спори, що виникають із трудових
правовідносин про виплату заробітної плати
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 05 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до держави України в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, треті особи: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державне підприємство «Донбассантрацит», про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, -

встановила:

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 03 квітня 2006 року по 10 листопада 2014 року вона знаходилася у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта Міусинська» Державного підприємства «Донбасантрацит» (надалі ДП «Донбасантрацит»). Наказом № 177-2к від 13 листопада 2014 року її було звільнено із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України у звязку із виходом на пенсію. Посилаючись на те, що на час звільнення із нею не було проведено остаточного розрахунку, а ДП «Донбасантрацит» знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції на непідконтрольній Україні території, з урахуванням уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просила стягнути з держави Україна в особі Кабінету Міністрів України заборгованість по заробітній платі за період з 01 червня по 30 листопад 2014 року у розмірі 21 981 гривня 31 копійка, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.11.2014 року по 05.05.2017 року у розмірі 138 449 грн. 29 коп., а також 20 000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 05 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити. В обґрунтування скарги зазначила, що ДП «Донбасантрацит» та його відокремлений підрозділ - «Шахта Міусинська» знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції, на підконтрольній Україні території не перереєструвалися, рішення суду про стягнення з вказаних юридичних осіб не буде виконано, а тому належним відповідачем у справі є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач перебувала у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта Міусинська» ДП «Донбасантрацит», яке не ліквідовано, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та на відшкодування моральної шкоди з держави.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 03 квітня 2006 року працювала у відокремленому підрозділі «Шахта Міусинська» ДП «Донбасантрацит».

Наказом № 177-2к від 13 листопада 2014 року позивача було звільнено із займаної посади на підставі ст. 38 КЗпП України.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Встановлено, що в день звільнення остаточного розрахунку з ОСОБА_1 проведено не було, заборгованість по заробітній платі становить 21 981 грн. 31 коп.

Відповідно до часини першої статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).

Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких суб'єктивному праву одного відповідає суб'єктивний обов'язок іншого й матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду.

Встановивши, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта Міусинська» ДП «Донбасантрацит», яке у встановленому законом порядку не ліквідовано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для відшкодування сум заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди за рахунок держави.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 05 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді