03.05.2017 227/437/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 травня 2017 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Мацишин Л.С.

при секретарі Верній М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 800 грн. на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що з 01 листопада 2011 року вона проживала з ОСОБА_2 у громадянському шлюбі. 11 червня 2012 року у них народилась спільна дитина донька ОСОБА_3. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відмовляється. Офіційно ніде не працює, але має неофіційний дохід. Аліменти на користь інших осіб на утримання дітей ОСОБА_2 не сплачує.

Позивачка в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягала, щодо винесення заочного розгляду не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином,

Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач, згідно з поданою нею заявою, не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 11 червня 2012 року у сторін народилась донька ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ВЛ № 278646, виданим 15 червня 2012 року Петрівською сільською радою Балаклійського району Харківської області. (а.с.5) У свідоцтві про народження ОСОБА_2 записаний батьком ОСОБА_3

Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач не перебували у зареєстрованому шлюбі, проте, ОСОБА_2 значиться у свідоцтві про народження та у актовому записі №14 у якості батька ОСОБА_3

ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, з двома неповнолітніми доньками: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.11)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 180 - 183 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, яка перебуває на утриманні матері, також враховує стан здоровя відповідача, та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, має робочу спеціальність, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З урахуванням всіх цих обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 800 грн. на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовною заявою до суду і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дітей забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь Державного бюджету слід стягнути судовий збір.

На підставі викладеного, ст. ст. 79, 80, 84, 91, 141, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215, 226, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти в в розмірі 800 (восьмиста) грн. на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи стягувати з 17 лютого 2017 року.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, в дохід держави судовий збір в розмірі 640 (шестиста сорока) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути ос каржене відповідачем в апеляційному порядку.

Судя Добропільського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_5

03.05.2017