АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/414/17 Номер провадження 22-ц/786/3028/17Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.

при секретарі Коротун І.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Автотехнікс Україна" про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів. В обґрунтування позову вказав, що 22 лютого 2017 року між ним та ТОВ «Автотехнікс Україна» було укладено договір фінансового лізингу № 170122 на придбання трактора « Беларус -892 ». Позивач вказував, що при укладенні договору працівники ТОВ «Автотехнікс Україна»переконали його, що призначення платежу в сумі 54 500 грн. є сумою першого обовязкового платежу, те що цей платіж є адміністративним за надані послуги, йому роз'яснено не було, а тому даний договір укладений на несправедливих умовах, що суперечить принципу добросовісності та призводить до дисбалансу його прав та обов'язків як споживача. Позивач також вважав, що проведений адміністративний платіж не є лізинговим платежем у розумінні Закону України «Про фінансовий лізинг» та не співрозмірний сумі за виконану послугу, яка фактично полягала лише у виготовленні стандартної форми договору, у зв'язку з чим просив розірвати вказаний договір.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Автотехнікс Україна" про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів відмовлено.

З даним рішенням не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в звязку з порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

При цьому апелянтом зазначено, що судом першої інстанції не було враховано, що умови спірного договору лізингу є несправедливими, оскільки за неналежне виконання умов лізингу встановлює негативні наслідки лише для лізингоодержувача, тому порушує норми ЗУ « Про захист прав споживачів». Крім того, апелянт зазначає, що вказаний договір є нікчемним, оскільки при його укладенні не дотримано порядку нотаріального посвідчення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, що зявились в судове засідання приходить до висновку, що вимоги апелянта підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2017 року між ТОВ «Автотехнікс Україна» ( лізигодавець) та ОСОБА_2(лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 170122, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування трактор «Беларус -892», а позивач прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно з умовами договору (а.с.10-20).

Відповідно до договору вартість предмету лізингу на момент укладання договору та розмір авансового платежу вказується в додатку № 1 до даного договору, який є його невід'ємною частиною.

Як вбачається з додатку № 1 вартість предмету лізингу становить 545 000 грн; сума виплат авансового платежу 10018,38 доларів США, щомісячний авансовий платіж 834,87 дол. США; адміністративний платіж (10%) 2003,64 дол. США. (а.с.49)

Як вбачається з матеріалів справи, 22 лютого 2016 року позивач сплатив кошти в розмірі 54500 грн., що становить 10 % вартості предмету лізингу, дані кошти зараховані відповідачем, як адміністративний платіж.

03 березня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення сплачених ним коштів.

Як вбачається з листа ТОВ «Автотехнікс» від 15 березня 2017 року за вих. № 65, позивачу було відмовлено в поверненні коштів в сумі 54500 грн., які були зараховані як адміністративний платіж (а.с.23).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що сторонами було погоджено умови розірвання договору, згідно яких було передбачено, що адміністративний платіж поверненню не підлягає.

Проте колегія суддів не може погодитись з даними висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-65цс16 від 11 травня 2016 року та у справі № 6-648цс16.

Як вбачається з матеріалів справи, договір фінансового лізингу від 22 лютого 2017 року, укладений між сторонами у справі, нотаріально посвідчено не було, тому відповідно закону є нікчемним

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочинну (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Враховуючи, що спірний договір фінансового лізингу є нікчемним з моменту його укладення, тому позовна вимога про повернення адміністративного платежу підлягає задоволенню.

В свою чергу, вимога позивача щодо розірвання договору фінансового лізингу задоволенню не підлягає, оскільки статтею 236 ЦК визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення Машівського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року, з постановленням нового рішення у справі про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 640 грн, при поданні апеляційної скарги 704 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.2 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 03 жовтня 2017 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Автотехнікс Україна" про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Автотехнікс Україна" / , п/р 4081 в АТ « ОТП Банк», МФО 300528, 01103, м. Київ, вул.. Німанська, буд 10А, оф.29/ на користь ОСОБА_2 - 54500 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Автотехнікс Україна" / , п/р 4081 в АТ « ОТП Банк», МФО 300528, 01103, м. Київ, вул.. Німанська, буд 10А, оф.29/ на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1344 грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 28 грудня 2018 року.

Головуючий суддя: / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_3 / підпис/ ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська