233 № 233/958/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Наумик О.О.,

за участі секретаря Сухоставець Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк ПриватБанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що згідно з договором без номеру від 07 вересня 2007 року, укладеним між банком і відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов укладеного договору, він складається з заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, ОСОБА_3.

Відповідач кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2017 року утворилася заборгованість в сумі 30388,97 грн., а саме: за кредитом в сумі 1899,53 грн., по процентам за користування кредитом в сумі 23404,25 грн., за пенею та комісією в сумі 3400,00 грн., а також штраф (фіксована частина) в розмірі 250,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1435,19 грн.

Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» за довіреністю ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав за підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_5 позов визнав частково за підстав, аналогічних викладеним у письмових запереченнях проти позову (а.с.56-59,79), в яких зауважив на такому:

ОСОБА_2 підписав анкету-заяву 07 вересня 2007 року, а рахунок відкрито 20 липня 2007 року. Тобто існує розбіжність між датою підписання заяви та відкриттям рахунку. Крім того, позивачем при розрахунку сум заборгованості значно завищений розмір процентів. При підписані заяви сторонами було погоджено проценту ставку 1,9% на місяць. Після укладання договору ніякі додаткові угоди щодо можливості збільшення процентної ставки між сторонами не укладалися. Вважає, що ставка є фіксованою та позивач не мав права змінювати проценту ставку в односторонньому порядку. Крім того, строк дії картки миттєвого випуску закінчився в липні 2015 року, відповідно до умов договору вказана картка миттєвого випуску продовженню не підлягає. Вимоги стягнення пені та штрафів, що нараховані після 14 квітня 2014 року, вважає незаконними, з огляду на Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Просив застосувати строки позовної давності, оскільки останній платіж здійснений позивачем 26.02.2014 р., а позовна заява подана 27.02.2017 р.

Зясувавши позицію сторін, дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає таких висновків.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 був укладений договір без номеру, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,9% в місяць (22,8% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідно до умов укладеного договору він складається з «Заяви на відкриття рахунку» (а.с.6) Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.7), Умов і Правил надання банківських послуг (витяг на а.с.8-13). Відповідач підтвердив свою згоду на це підписом у заяві.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

При укладенні Договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п.5.5 «Правил користування платіжною карткою» позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами ОСОБА_3» з розрахунку 360 календарних днів на рік.

Відповідно до п.6.5. Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених Договором.

Згідно зі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Позивач свої зобовязання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, що стороною відповідача не спростовано.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.8.6 кредитного договору, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплати ОСОБА_3 штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

В порушення умов Кредитного договору, ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України відповідач кредитні зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2017 року позивачем нарахована заборгованість в розмірі 30388,97 грн., яка складається з:

- 1899,53 грн. заборгованість за кредитом,

- 23404,25 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 3400,00 грн. заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи: - 250,00 грн. фіксована частина, - 1435,19 грн. процентна складова.

Суд, вирішуючи питання обґрунтованості вимог за наведеним розрахунком (а.с.4-5), виходить з такого:

По-перше, суд вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором пені та комісії, а також штрафів, виходячи з такого:

Позивач ані в позовній заяві, ані в розрахунку заборгованості за Договором не зазначив, яку суму з нарахованої заборгованості за «пенею та комісією» в розмірі 3400,00 грн. складає «пеня», а яку - «комісія», які за своєю правовою природою є різними складовими. Відсутність окремого розрахунку за цими складовими та відсутність розмежування позовних вимог в цій частині позбавляє суд можливості зробити висновок щодо правильності нарахування пені та комісії та наявності підстав для стягнення зазначеної суми з відповідача.

Також, 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст.2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). ОСОБА_3 та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п.5 ст.11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 р. № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 р. у № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного Розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053».

Як встановлено судом, останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 за реєстрацією є м. Костянтинівка Донецької області.

Місто Костянтинівка та Костянтинівський район Донецької області відповідно до розпоряджень КМУ від 30.10.2014 р. та від 02.12.2015 р. входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За наведених підстав, суд вважає вимоги щодо стягнення пені та комісії, а також штрафів необґрунтованими.

По-друге, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 січня 2013 року по 31 січня 2017 року проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем у розмірі, більшому, ніж 1,9 відсотки в місяць на залишок заборгованості.

Вирішуючи питання правомірності такого збільшення, суд виходив з такого:

Як вбачається з заяви від 07 вересня 2007 року, сторонами кредитного договору погоджена базова процентна ставка по кредиту в розмірі 1,9% в місяць із розрахунку 360 днів на рік.

Пунктом 5.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість позивачем змінювати ОСОБА_3, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому ОСОБА_1 за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту) зобовязаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта., зокрема у витягу по Картрахунку згідно з п.4.9 цього Договору.

Доказів на підтвердження належного інформування позивачем відповідача про зміну базової процентної ставки по кредиту стороною позивача не надано.

При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони позивача про дотримання приписів пункту 5.3. Умов та правил надання банківських послуг шляхом надіслання відповідного СМС-повідомлення (а.с.47-49), оскільки така форма інформування Клієнта про зміну тарифів Умовами та правилами надання банківських послуг в редакції, що діяла на момент укладання Договору, як його складової, не передбачена.

Тож за період з 01.01.2014 р. по 31.01.2016 р. сума по процентам за користування кредитом нарахована судом в розмірі 1450,01 грн., виходячи з такого розрахунку:

1) 1899,53 грн. * 0,063% (денна відсоткова ставка) = 1,20 грн. * 1126 днів = 1351,20 грн.,

2) 1351,20 грн. + 98,81 грн. (станом на 01.01.2014 р.) = 1450,01 грн. 50 грн. (погашені проценти в цей період) = 1400,01 грн.

Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором б/н від 07.09.2007 р. станом на 31.01.2017 р. визначений судом в розмірі 3299,54 грн.:

1899,53 грн. - заборгованість за кредитом, визначена позивачем і не спростована відповідачем;

- 1400,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом:

Тож позов підлягає частковому задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог зі спливом строку позовної давності, за таких підстав:

За приписами ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч.5 ст.261 ЦК).

За статтею 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1). Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2). Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3).

Суд не вбачає підстав для застосування позовної давності, оскільки за відкритим 20.07.2014 р. на імя ОСОБА_2 кредитним рахунком останньому було надано кілька кредитних карток строком дії до 05/17 (а.с.67).

З огляду на зазначені обставини, суд також не приймає до уваги посилання сторони відповідача на п.3.1.4. Умов та Правил, яким строк дії карт миттєвого випуску продовженню не підлягає.

У звязку із частковим задоволенням позову, суд присуджує позивачеві з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 1600,00 грн.

Керуючись ст.ст.88,212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором без номеру від 07 вересня 2007 року станом на 31 січня 2017 року в розмірі 3299 (три тисячі двісті девяносто девять) грн. 54 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя