Справа № 500/3186/17
Провадження № 2/500/2353/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2017 року Ізмаїльській міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого судді - Баннікової Н.В.
при секретарі - Кравченко Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності .
Уточнивши позовні вимоги, просила суд поновити їй строк із зверненням до суду.
Свої вимоги мотивує тим, що 29.07.1996 р. між ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_1 з іншого боку на біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований за №1331. Предметом купівлі-продажу за договором була квартира АДРЕСА_1. Згідно договору купівлі-продажу в подальшому останній нотаріальному посвідченню не підлягав.
Оскільки умови вказаного договору купівлі-продажу було виконано сторонами, позивач просив визнати зазначений договір купівлі-продажу дійсним, визнати за нею право власності на квартиру, поновивши строк позовної давності, як пропущений нею з поважних причин.
Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутністі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги можуть бути задоволені, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 придбала у відповідача ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.4-5).
Договір зареєстровано у представництві Одеської товарної біржі 23.07.1996 р. за № 1331.
Згідно ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
З аналізу ч.1 ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Відповідно до ст. 47 ч. 2 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Проте до теперішнього часу договір нотаріально не посвідчено.
Згідно ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк позовної давності для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.
Відповідно до ст. 80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.
Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові.
Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, а позивач про порушення свого права дізнався нещодавно, суд приходить до висновку про можливість визнання причини пропуску строку позовної давності поважною.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,174,213-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст.6,47,48, 62,71,80,224, 227 ЦК України в редакції 1963 року, п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року, -
Поновити ОСОБА_1 строк позовної давності.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.
Визнати дійсним, укладений 23.07.1996 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, зареєстрований на Одеській товарній біржі за № 1331.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною корисною площею 29,6 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку..
Суддя: Н.В.Баннікова