Справа № 489/4094/15-ц
Номер провадження 2-п/489/36/17
УХВАЛА

31 липня 2017 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

секретаря - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 04.11.2015 р. по справі за позовом Приватного підприємства «Дача 274» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном, зобовязання не чинити перешкод в користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

20.04. 2017 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2015 р. по справі за позовом Приватного підприємства «Дача 274» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном, зобовязання не чинити перешкод в користуванні майном.

Вказував, що Ленінським районним судом м. Миколаєва Рішення по зазначеній справі було постановлене 04.11.2015 р. за відсутності відповідача. При цьому, заявник зазначає, що він не був присутній в судовому засіданні, не мав можливості надати суду свої докази та заперечення проти позову, оскільки не отримував судової повістки на судові засідання призначені на 08.09.2015 р., 06.10.2015 р. та 04.11.2015 р. Також посилається на те, що при розгляді справи судом не було враховано всіх істотних обставин справи, а саме - позивачем надано неправдиві відомості щодо неправомірного займання відповідачем приміщення спірного гаражу. Крім того, на спірний гараж Ухвалою суду від 11.02.21013 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди було накладено арешт. Відтак, предмет спору стосується прав та інтересів не ПП «Дача 274», а безпосередньо його представника - ОСОБА_3

Посилаючись на вищевикладене, заявник просить суд заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2015 р. по справі №489/4094/15-ц за позовом Приватного підприємства «Дача 274» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном, зобовязання не чинити перешкод в користуванні майном скасувати та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені вимоги підтримав.

Представник позивача, згідно письмових пояснень, проти заявлених вимог заперечував, вказував, що відповідач достеменно знав про розгляд даної справи в Ленінському районному суді м. Миколаєва та навмисно не зявлявся на судові засідання. До того ж, відповідач і на теперішній час продовжує чинити перешкоди позивачу у користуванні спірним майном

Дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

04.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення у справі №489/4094/15-ц за позовом Приватного підприємства «Дача 274» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном, зобовязання не чинити перешкод в користуванні майном, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме зобовязано ОСОБА_2 не чинити Приватному підприємству «Дача 274» перешкод в користуванні гаражем № 309 в Обслуговуючому автогаражному кооперативі «Чайка» в м. Миколаєві. В задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Дача 274» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном відмовлено.

При цьому не було предметом розгляду справи право власності на нерухоме майно, всупереч твердженням представника відповідача, а лише право користування.

Справа за позовом Приватного підприємства «Дача 274» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном, зобовязання не чинити перешкод в користуванні майномпризначалась до розгляду неодноразово (08.09.2015 р., 06.10.2015 р. та 04.11.2015 р.).

Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше як за три дні до судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, судова повістка на адресу відповідача було направлено у встановленому законом порядку (а.с. 16, 22, 27).

Направлені на адресу відповідача ОСОБА_2 судові повістки були отримані його представником за довіреністю ОСОБА_1 (згідно Довіреності від 22.10.2014 р. має право брати участь у судових засіданнях від імені довірителя та подавати докази), що підтверджується зворотніми поштовими повідомленнями (а.с. 18,24,30) та не оспорювалось представником у судовому засіданні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач мав можливість надати під час розгляду справи свої докази та заперечення проти позову, однак не використав її. Крім того, посилання відповідача на те, що предмет спору стосується не позивача, а його представника ОСОБА_3 спростовуються матеріалами справи (а.с. 4), з яких вбачається, що спірний гараж на момент звернення до суду із позовом по даній справі на праві приватної власності належав саме позивачу ПП «ОСОБА_3 №274» на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2014 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, посилання заявника на те, що йому не було відомо про винесення судом заочного рішення суду від 04.11.2015 р. по даній справі спростовується матеріалами справи (а.с. 49), згідно яких вбачається, що копію заочного рішення суду було отримано його представником 20.11.2015 р.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач через свого представника, за довіреністю, був належним чином повідомлений про всі судові засідання по даній справі , отримав копію рішення суду, однак звернувся із заявою про перегляд заочного рішення лише 20.04.2017 р. (майже через 2,5 роки) , суд вважає, що заявлені вимоги є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 228, 230, 231, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 04.11.2015 р. по справі за позовом Приватного підприємства «Дача 274» до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не набула права користування нерухомим майном, зобовязання не чинити перешкод в користуванні майном відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.С. Тихонова