Номер провадження 2/243/3456/2017
Номер справи 243/6585/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«09» серпня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Хаустової Т.А.,
з участю секретаря судового засідання Шевченко В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом,-
ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності на рухоме майно у порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що 09 грудня 2012 року помер її чоловік та батько її дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який на час відкриття спадщини мешкав в АДРЕСА_1. Ця обставина підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НО №664789.
Після його смерті залишилось спадкове майно - автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, який належав ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АНС 280468, виданого 25 грудня 2008 року РЕВ 6-го МРВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області.
Ринкова вартість вказаного автомобіля на час смерті власника склала 111456,00 грн., що підтверджується Звітом №166 про незалежну оцінку вартості транспортного засобу від 12 березня 2014 року.
Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцями першої черги за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, є вона та їх зі спадкодавцем неповнолітній син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно ст. 1267 ЦК України, їх частки у спадщині, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, за законом є рівними. Інших спадкоємців немає.
На час відкриття спадщини вона та їх спільний син мешкали та були зареєстровані разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2.
Після смерті чоловіка вона у встановлений законом строк для прийняття спадщини звернулась до Третьої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори і подала заяву про прийняття спадщини.
Свідоцтво на спадщину, що відкрилася після смерті її чоловіка ОСОБА_4, в нотаріальній конторі вона не отримувала.
Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, вона, як дружина спадкодавця, вважає, що має право на 1/2 частку майна, набутого ними за час шлюбу, та бажає визнати за собою право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя.
У разі поділу спільного сумісного майна подружжя частки у відповідності до ст. 70 СК України є рівними.
Вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 20 грудня 2005 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1745.
Таким чином, автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, набутий під час шлюбу нею та померлим у спільну власність подружжя. Вона, вважає, що має право на 1/2 частку цього автомобіля.
Розподілу в порядку спадкування підлягає 1/2 частка автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року. Таким чином, їй, ОСОБА_1, у порядку спадкування має належати 1/4 частка вказаного автомобіля, нашому спільному зі спадкодавцем сину ОСОБА_2, у порядку спадкування має належати також 1/4 частка вказаного автомобіля.
27 березня 2017 року вона звернулась до Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як нею не надані відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії на той підставі, що спадкова справа №88/2013 заводилась у Третій ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі, та оригінал цієї справи залишився в зоні АТО на тимчасово окупованій території.
В звязку з викладеним, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів та в інтересах неповнолітнього сина.
Просить суд, визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на частку в спільному сумісному майні подружжя: а саме, на 1/2 частку автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий. Визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на 1/4 частку автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4. Визнати за неповнолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частку автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4
Позивач ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, до судового засіданні не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 08 серпня 2017 року звернулася до суду з Заявою, в якій просить суд розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.31).
Представник відповідача - ОСОБА_3 міської ради Донецької області до судового засідання не зявився.
У звязку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ Укрпошта) (а.с.26).
У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України «У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається:
- юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців;
- фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку».
Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Згідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України «Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.»
У відповідності до п.1 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року « При вирішенні питання про публікацію оголошення про виклик у суд через оголошення в пресі необхідно керуватися, крім Глави 7 Цивільного процесуального кодексу України Порядком визначення друкованого засобу масової інформації, у якому розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2006 року № 52 ( Порядок), а також Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2013 року № 1022-р. «Про друковані засоби масової інформації загальнодержавної та місцевої сфери розповсюдження, в яких у 2014 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання ( перебування) яких невідоме».
Відповідно до п.2 Порядку оголошення про виклик до суду публікується в установлені законодавством строки у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та в друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження за останнім відомим місцем проживання ( перебування) на території України відповідача, третіх осіб, свідків. Таким чином належним повідомленням відповідача буде вважатися його виклик у суд, здійснений одночасно у двох друкованих засобах масової інформації: загальнодержавної та місцевої сфер розповсюдження.
При встановленні регіону, у якому має бути опубліковано відповідне оголошення, необхідно враховувати, що згідно з наведеною нормою Порядку визначальним фактором є не розташування суду, який розглядає справу, а останнє відоме місце проживання ( перебування) на території України відповідача.
Також необхідно зважати на те, що норми ч.9 ст. 74 ЦПК України мають бути застосовані щодо кожного із судових засідань.»
Оголошення у пресі Газеті «Урядовий курєр» про виклик до судового засідання представника відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області було опубліковано у Газеті «Урядовий курєр» № 144 (6013) від 04 серпня року (а.с.29).
Оголошення на офіційному сайті Словянського міськрайонного суду Донецької області про виклик до судового засідання представника відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області було опубліковано від 26 липня 2017 року (а.с.28)
і тому з 26 липня 2017 року представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради Донецької області своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на їх законність та обґрунтованість.
Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у різі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права.
У судовому засіданні встановлено, що 09 грудня 2012 року у Центрально-Міському районі м. Горлівки Донецької області, помер чоловік позивача ОСОБА_4 (а.с.9,10).
До часу своєї смерті ОСОБА_4 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_3.
Спадкова справа в Україні після смерті ОСОБА_4 за № 88/2013 заведена в Третій ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 33240379 (а.с.11).
ОСОБА_4 мав у власності автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, який належав йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АНС 280468 виданого РЕВ 6-го МРВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.15).
Ринкова вартість автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195 на момент смерті володільця складає 111456,00 грн., що підтверджується Звітом про незалежну оцінку вартості транспортного засобу складеного 12 березня 2014 року експертом ОСОБА_6 (а.с.12-14).
У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_4 входить автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий.
Спадкоємцями на дане спадкове майно після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 дружина спадкодавця, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії №1-НО № 030584, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Донецької області, та ОСОБА_2 його син, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-НО № 029983 виданого 12 липня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Донецької області (а.с.8, 9).
Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно із частиною 1 статті 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 030584 виданого 20 грудня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.9).
09 грудня 2012 року ОСОБА_4 помер, про що 19 грудня 2012 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції Донецької області було видано Свідоцтво про смерть серії І-НО № 664789 (а.с.10).
25 грудня 2008 року ОСОБА_4 придбав у власність автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, який належав йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії АНС 280468 виданого РЕВ 6-го МРВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.15).
Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно роз'яснень викладених у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"(далі - постанова Пленуму ВСУ № 11), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст.60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до ч. ч. 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст.58,59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст.10,60 ЦПК України).
Таким чином, оскільки шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено 20 грудня 2005 року, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб серії 1-НО № 030584 виданого 20 грудня 2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_3 міського управління юстиції у Донецькій області, а автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер АН8563Е, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, придбано ОСОБА_4 25 грудня 2008 року, в період шлюбу, то суд приходить до переконання, що автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий є сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_1
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Вказане також підтверджене і роз'ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на рухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину.
ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом, після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, звернувшись з відповідною заявою до Третьої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори (а.с.11).
Як встановлено судом, автомобіль марки HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, з 25 грудня 2008 року в установленому законом порядку зареєстрований у РЕВ 6-го МРВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області за ОСОБА_4, про що було видано відповідне Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АНС № 280468 (а.с.15).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, зареєстрований з 25 грудня 2008 року РЕВ 6-го МРВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія АНС № 280468 є обєктом спільної сумісної власності подружжя, а тому за позивачем визнається права власності на 1/2 частину автомобіля, оскільки придбання транспортного засобу було здійснено під час перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, який помер 09 грудня 2012 року.
Вирішуючи позовні вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/4 частину автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, та за неповнолітнім сином ОСОБА_2, на 1/4 частину вказаного автомобіля, після смерті ОСОБА_4, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).
У склад спадкового майна після смерті ОСОБА_4 входить автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, дата реєстрації 25 грудня 2008 року, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий.
Оскільки, за життя ОСОБА_4 не склав заповіту, то відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги спадкоємців за законом входять: дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2.
Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно до ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»
п.1 «Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі Свідоцтва про право на спадщину».
Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування».
Однак, Постановою державного нотаріуса Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 27 березня 2017 року № 145/02-31 їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого 09 грудня 2012 року чоловіка ОСОБА_4.
При цьому нотаріус посилався на те, що нею не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії на той підставі, що спадкова справа № 88/2013 заводилась у Третій ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі за адресою: м. Горлівка Донецька область, вулиця Столяревського, будинок № 24, та оригінал цієї справи залишився в зоні АТО на тимчасово окупованій території (а.с.21).
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.
Вказане також підтверджене і роз'ясненням, наданим у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на рухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у вигляді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299 ЦК України).
Право власності на транспортний засіб - автомобіль HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, було зареєстровано за ОСОБА_4, спадкоємцями якого є позивач ОСОБА_1, та їх неповнолітній син ОСОБА_2.
Шляхом прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 зверталася до Третьої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори і подавала Заяву про прийняття спадщини, про що була заведена Спадкова справа № 88/2013. Однак, Свідоцтво на спадщину вона так і не отримала. У 2017 році позивач звернулася до нотаріуса Першої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом.
Державний нотаріус відмовив їй в оформленні права на спадщину за законом, про що вказав у Постанові від 27 березня 2017 року № 145/02-31, у звязку з відсутністю Спадкової справи № 88/2013, яка заводилась у Третій ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі, так як оригінал цієї справи залишився в зоні АТО на тимчасово окупованій території.
Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вимога ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду.
Відповідно до вищевикладеного та змісту ст. 16, 392 ЦК України ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 має право на пред'явлення позову про визнання за ними права власності на1/2, по 1/4 частині кожному, транспортного засобу - автомобіля марки HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, як на майно, отримане ними у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.
Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму ОСОБА_5 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності .
У відповідності до п.2 ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» Момент виникнення права власності на річ ( майно) визначається законом.
Таким чином, позивач ОСОБА_1, яка дії в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, фактично успадкували 1/2, по 1/4 частині кожному, частину транспортного засобу - автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, після смерті ОСОБА_4, однак позбавлені можливості оформити спадщину, оскільки оригінал спадкової справи № 88/2013 залишився у зоні АТО на тимчасово окупованій території.
Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за Свідоцтвом про право на спадщину на рухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав Свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК)».
Як встановлено у судовому засіданні і видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є власником ? частки автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, оскільки вказаний автомобіль є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1, та підлягає поділу шляхом визнання за позивачем права власності на 1/2 частину автомобіля, іншу 1/2 частину транспортного засобу автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, успадкували після смерті ОСОБА_4, його дружина - ОСОБА_1 у розмірі ? частки автомобіля та його неповнолітній син ОСОБА_4 у розмірі ? частки автомобіля, однак вони позбавлені можливості оформити спадщину шляхом отримання Свідоцтва про право на спадщину, з тих підстав, що оригінал спадкової справи на даний час перебуває на тимчасово не підконтрольній владі України території. Судом також встановлено, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановлені законом строки немає, спадкодавець за життя заповіт не складав.
Отже, суду надані достовірні докази належності транспортного засобу - автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, на праві власності спадкодавцеві ОСОБА_4 за життя. За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірний транспортний засіб увійшов до складу спадщини, а позивач ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4, прийняли спадщину, як спадкоємці першої черги за законом, після смерті ОСОБА_4.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,60,209,212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 15,16,25,328,392,1216,1222,1225,1268, 1296,1297,1299 Цивільного Кодексу України, ст.ст.60,61,70 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування, ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до ОСОБА_3 міської ради Донецької області про визнання права власності на частку в спільному сумісному майні подружжя та визнання права власності на рухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, як на майно, отримане на праві спільної сумісної власності подружжя.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП: НОМЕР_2, право власності на 1/4 частину автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, як на майно отримане в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4, який помер 09 грудня 2012 року у м. Горлівка Донецька область.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/4 частину автомобіля HYUNDAI TUCSON 2.7 легковий універсал 2007 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер (VIN) Y6LJN81DP8L010049 KMNJN81DP8U803195, колір сірий, як на майно отримане в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер 09 грудня 2012 року у м. Горлівка Донецька область.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_8