Справа № 428/2559/17
Провадження № 22ц/782/580/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року, серпня місяця, 02-го дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів - Гаврилюка В.К., Коновалової В.А., за участю секретаря: Попової Т.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Луганське енергетичне об'єднання» про визнання дій незаконними, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року до Сєвєродонецького міського суду Луганської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання дій відповідача незаконними, у подальшому уточнила позовні вимоги та просила суд визнати дії відповідача щодо відключення (припинення постачання) електроенергії в період з 28 лютого 2017 року по 15 березня 2017 року до квартири АДРЕСА_1 протиправними (неправомірними) та такими, що не відповідають вимогам закону. Визнати дії відповідача щодо демонтажу та перенесення лічильника з квартири АДРЕСА_1 на сходову клітину протиправними (неправомірними) та такими, що не відповідають вимогам закону. Стягнути судовий збір з відповідача на користь держави.

Позов було прийнято до розгляду і рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.07.2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Луганське енергетичне об'єднання» про визнання дій незаконними.

Позивач не погодилася із таким рішенням суду першої інстанції та надала на нього апеляційну скаргу, у якій посилається на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.07.2017 року та направити справу на новий розгляд до Сєвєродонецького міського суду.

Вислухавши доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Статтями 213, 214 ЦПК України є визначеним про те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відмовляючи позивачу у задоволенні позовної заяви суд першої інстанції вказав в рішенні на те, що спірним у цій справі є законність (правомірність) дій відповідача щодо відключення (припинення постачання) електроенергії в період з 28 лютого 2017 року по 15 березня 2017 року до квартири АДРЕСА_1, а також дій відповідача щодо демонтажу та перенесення лічильника з квартири АДРЕСА_1 на сходову клітину. При цьому єдиними позовними вимогами, які заявляє позивач, є визнання вищевказаних дій незаконними (протиправними). Крім того суд першої інстанції вказав у рішенні про те, що у спірних правовідносинах визнання дій відповідача незаконними (протиправними) не є ефективним способом захисту прав позивача, адже по-перше станом на час розгляду справи електропостачання до квартири позивача відновлено і факт перенесення лічильника з квартири позивача на сходову клітину сам по собі не порушує прав позивача, а по-друге такий спосіб захисту прав позивача не призведе до необхідності вчинення відповідачем будь-яких дій щодо відновлення порушених прав позивача. Стосовно посилань представника позивача на те, що вимоги про відшкодування шкоди або інші подібні вимоги будуть заявлені в іншому позові і задоволення цього позову потрібно позивачу для подальшого вирішення спору в органах Антимонопольного комітету- то суд вказав, що завданням цивільного судочинства є вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. До завдань цивільного судочинства не входить попередня підготовка до розгляду іншої справи шляхом встановлення фактів протиправної поведінки осіб, а також до завдань цивільного судочинства не входить сприяння вирішенню спорів в органах Антимонопольного комітету.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, адже до них він дійшов із належним дотриманням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а відповідно до правил частини 2 статті 308 ЦПК «не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань».

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, адже суд вірно визначив зміст та характер спірних правовідносин , що виникли між сторонами, з'ясував фактичні обставини, що мали місце. Як вбачається з наданих сторонами доказів до матеріалів справи підставою знеструмлення електроустановки споживача квартири НОМЕР_1 було здійснено з метою запобігання виникненню пожежі - тобто відключення здійснювалось у зв'язку з аварійною ситуацією, через виникнення у розподільчому щитку 0.4 кВ на четвертому поверсі будинку АДРЕСА_1 короткого замикання електропроводки, це підтверджується і наданим позивачкою повідомленням, у якому її було проінформовано про причини відключення „у зв'язку з аварійною ситуацією" (а.с.8). Твердження апелянта про те, що відключення мало місце саме через конфлікт, який виник "з приводу переносу лічильників" та через монопольне становище на ринку відповідача не знайшло свого підтвердження по справі.

Щодо доводів апелянта про те, що суд не надав належним чином оцінки правомірності дій з приводу самовільного перенесення лічильника на сходову клітинку з квартири позивачки, то взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії; між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Законом України «Про електроенергетику», «Правилами користування електроенергією для населення» (надалі ПКЕЕ), затверджених постановою КМУ № 1357 від 26.07.1999 року (із змінами та доповненнями), «Правилами користування електричною енергією» (далі - ПКЕЕ) затвердженими постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за № 417/1442 (із змінами та доповненнями), а також іншими нормативними актами та Законами. Згідно пункту 1.5.6. ПУЕ («Правил улаштування електроустановок») лічильники розрахунку для споживачів з електропостачальною організацією рекомендується встановлювати на межі поділу мережі (за балансовою належністю) електропостачальної організації і споживача. Згідно пункту 2.4. ПКЕЕ межа експлуатаційної відповідальності між споживачем - фізичною особою, об'єднанням співвласників (власником) багатоквартирних будинків та/або власником електричних мереж за технічний стан і обслуговування суміжних електроустановок установлюється: для квартир багатоповерхових будинків на відхідних клемах розрахункових засобів обліку поверхових або квартирних електрощиті. Виданий ТОВ „ЛЕО" наказ № 378 від 06.08.2013 року, згідно якого усі структурні підрозділи були зобов'язані забезпечити виконання робіт по перенесенню електролічильників з квартир у щитові не є визнаним незаконним, за своїм змістом цей наказ не порушує прав позивачки, відповідає Правилам користування електричною енергією. Немає підстав визнавати дії ТОВ «ЛЕО» щодо перенесення лічильника на сходову клітину з квартири позивача неправомірними чи такими, що не відповідають вимогам нормативно-технічних документів, фактичне перенесення лічильника здійснювалось не проти волі позивачки, а після отримання її згоди на це. Відключення квартири сталось через виникнення аварійної ситуації - це підтверджено наданими відповідачем доказами, що не є спростованими позивачем.

Не заслуговує на увагу і твердження апелянта про те, що суд відмовив у задоволенні позову через „неефективність" обраного позивачем способу захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Проте, колегія суддів бере тут до уваги, що позивачем не було доведено суду, що відповідачем було порушено, невизнано чи оспорено суб'єктивне право позивача - дії відповідача по перенесенню лічильника були правомірними, відповідали діючому законодавству, так само були правомірними і дії, обумовлені виниклою аварійною ситуацією, ці дії немає підстав ув'язувати із монопольним становищем на ринку відповідача.

Колегія суддів за таких обставин визначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав вважати, що судом при розгляді справи було невірно застосовано правила оцінки доказів, порушені або неправильно застосовані норми матеріального чи процесуального права. Рішення суду відповідає вимогам закону, є аргументованим та обґрунтованим, у ньому є наведеним аналіз доказів, що були надані сторонами по справі, грубих порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено. Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В. Яресько

Судді: В.К. Гаврилюк

В.А. Коновалова