Провадження № 2/234/374/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2017 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.,

за участю секретаря Овчарової Ю.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа страхова компанія «Альфа-Гарант») про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 (а.с.35) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с.2-5).

Ухвалою суду від 11.11.2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено СК «Альфа-Гарант» (а.с.46).

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та показала, що 12.06.2016 року ОСОБА_3, який керував автомобілем НОМЕР_1, в результаті порушення ПДР скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням власника ОСОБА_2 В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина водія ОСОБА_3 доведена постановою Краматорського міського суду від 02.07.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ст.124 КУпАП. Страхова компанія відповідача СК «Альфа-Гарант» 16.09.2016 року виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 19901,13 грн. Однак згідно експертному автотоварознавчому дослідженню №117/16 від 01.08.2016 року розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля НОМЕР_2, становить 37084,27 грн., вартість ремонтно-відновлювальних робіт 63448,76 грн. Відповідач ОСОБА_3 запрошувався на проведення експертизи, однак не зявився. З метою ремонту автомобіля позивач ОСОБА_2 звернувся до ФОП ОСОБА_4, яким був проведений ремонт. Ввідповідно до рахунку-фактури №Ч.П.-000050 від 10.08.2016 року та акту прийому-передачі виконаних робіт від 10.08.2016 року вартість запчастин склала 52500 грн. та робіт 11400 грн., а всього 63900 грн. Враховуючи те, що розмір страхового відшкодування не покрив всієї вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобілю, на підставі ст.ст.1192 ч.2, 1194 ЦК України позивач ОСОБА_2 просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 різницю в понесених витратах, а саме: 63900 грн. 19901,13 грн. = 43998,87 грн., а також витрати на складання автотоварознавчого дослідження в сумі 550 грн., витрати на запрошення ОСОБА_3 прийняти участь в експертизі в сумі 177 грн. Крім того, у звязку з пошкодженням майна позивач ОСОБА_2 зазнав душевних страждань, був змушений певний час обходитися без свого автомобіля, вживати заходів для організації свого життя, переніс стрес від ДТП, у звязку з чим останній просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн. Вирішити питання щодо відшкодування судових витрат. Просить позов задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, надав заяву від 08.02.2017 року про розгляд справи у його відсутності, в якій зокрема зазначив, що проти позову заперечує відповідно до показань, які особисто надавав в судовому засіданні раніше.

Приймаючи участь у судових засіданнях раніше відповідач ОСОБА_3 показав, що позов не визнає, вважає, що підстав для замовлення ОСОБА_2 автотоварознавчого дослідження підстав не було, оскільки страховою компанією «Альфа-Гарант» вже була проведена експертиза, яка визначила розмір матеріальних збитків. З її висновком позивач погодився, оскільки отримав страхове відшкодування в розмірі 19901,13 грн. Таким чином вважає, що матеріальна шкода є відшкодованою позивачу. Крім того, при автотоварознавчому дослідженні експерт ОСОБА_5 безпідставно узяв для розрахунку строк експлуатації автомобіля позивача 7,1 років, хоча фактично 8,5 років, як зазначено в експертизі страхової компанії, що вплило на розмір шкоди. Вважає недоведеними вимоги позивача, які основані на рахунку-фактурі та акту виконаних робіт по ремонту автомобіля, оскільки вказані документи не доводять факту реальної оплати позивачем таких робіт. Незгодний з вимогами про відшкодування моральної шкоди, оскільки незважаючи на наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, винним себе не вважає, також позивач ОСОБА_2 має тривалий водійській стаж, у звязку з чим є бувалим водієм та дана конкретна дорожньо-транспортна пригода не повинна була його сильно злякати.

У судове засідання представник третьої особи СК «Альфа-Гарант» не зявився, був належним чином повідомлений, заяв не надав.

Суд, зясувавши всі обставини у справі, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так, судом встановлено, що з вини водія ОСОБА_3 12.06.2016 року сталося ДТП, в результаті чого були завдані механічні пошкодження автомобілю НОМЕР_3, що встановлено постановою суду у справі про адміністративне правопорушення (а.с.8, 24-29) та відповідно до ст.61 ч.4 ЦПК України є доведеним.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_3 застрахована в СК «Альфа-Гарант» відповідно до Полісу №АЕ/5584019 від 24.09.2015 року (а.с.30).

На підставі та у визначені строки відповідно до ст.988 ч.1 п.3 ЦК України, ст.ст.22.1, 29, 34.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією «Альфа-Гарант» було замовлено у ТОВ «Промислова компанія «СЕЛТИМ» товарознавче дослідження для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику ТЗ «Nissan X-TRAIL» реєстр.номер АН0277ЕТ, (а.с.52-73), та з врахуванням висновків та в межах ліміту відповідальності потерпілому ОСОБА_2 16.09.2016 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 19901,13 грн. (а.с.34).

Таким чином, підстав, передбачених ст.34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для замовлення позивачем ОСОБА_2 власного експертного автотоварознавчого дослідження №117/6 від 01.08.2016 року, складеного експертом ОСОБА_5 (а.с.9-22), не було, у звязку з дотриманням страховиком ст.34.2 Закону.

З огляду на вказане позовні вимоги про відшкодування за рахунок відповідача позивачу витрат на проведення дослідження в сумі 550 грн. (а.с.23) та витрат на сповіщення в сумі 177 грн. (а.с.28) є безпідставними.

Як вбачається з акта приймання-передачі виконаних робіт від 10.08.2016 року (а.с.31), рахунка-фактури №Ч.П-000050 від 10.08.2016 року (а.с.32), додатково наданої представником позивача копії квитанції №141448 від 10.08.2016 року про сплату за ремонт автомобіля грошей в сумі 63900 грн., приватним підприємцем ОСОБА_4 (а.с.33) були проведені роботи по ремонту автомобіля позивача ОСОБА_2 після вищевказаного ДТП, у звязку з чим реальні витрати позивача для відношення пошкодженого майна становили 63900 грн., з яких вартість замінених запчастин 52500 грн., вартість робіт 11400 грн.

З огляду на вказане суд вважає, що позивач обґрунтовано просить про відшкодування відповідачем різниці у завданій матеріальній шкоді в сумі 43998,87 грн., оскільки сума страхового відшкодування їх не покриває (63900 грн. 19901,13 грн. = 43998,87 грн.).

При цьому суд виходить з наступного

Згідно ст.1192 ч.2 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що -

за змістом ст.1191 ЦК України за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи (п.11);

при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, слід враховувати положення ст.1192 ЦК України. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків) (п.14);

якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження (п.15);

страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у ст.9 та п.19.1 ст.19Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (п.24).

На підставі наведеного, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути матеріальну шкоду, завдану пошкодженням автотранспортного засобу, в сумі 43998,87 грн., яка становить його реальні витрати на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, та вартість яких не перевищує ринкової вартості транспортного засобу на момент пошкодження.

Також суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_2 про відшкодування ОСОБА_3 завданої моральної шкоди в сумі 4000 грн., оскільки такі вимоги ґрунтуються на положеннях ст.ст.23, 1167, 1187 ЦК України, відповідають принципам розумності та співмірності, у звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», пропорційно задоволеному позову, у звязку з прийняттям рішення про задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судові витрати (а.с.1, 37), понесені позивачем при зверненні з позовом до суду (551,20 + 551,20), підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст.3,14,60,212-215,223 ЦПК України, ст.ст.23, 988, 1167, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (третя особа страхова компанія «Альфа-Гарант») про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заподіяну в результаті Дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 43998,87 грн. та моральну шкоду в розмірі 4000 грн., а всього 47998,87 грн. (сорок сім тисяч девятсот девяності вісім гривень 87 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в розмірі 1102,40 грн. (одну тисячу стодві гривні 40 коп.)

В задоволенні позову про відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження та витрат на сповіщення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Марченко