Провадження № 2/761/4840/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2017 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Електроприлад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» Лазаренко Микола Анатолійович, про стягнення заборгованості по заробітній платі, оплаті невикористаних щорічних відпусток та лікарняних листків, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Електроприлад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генеральний директор ПАТ «Електроприлад» Лазаренко М.А., про стягнення заборгованості по заробітній платі, оплаті невикористаних щорічних відпусток та лікарняних листків у сумі 61877,00 грн. та відшкодування моральної шкоди у сумі 25000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 12.10.1978 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Разом з тим, з 2009 року по 05.11.2015 року незважаючи на неодноразові намагання позивачки приступити до виконання своїх трудових обов'язків, відповідач позбавив останню можливості їх виконання шляхом недопуску на робоче місце у зв'язку з чим не здійснював у встановленому законом порядку виплату заробітної плати та належних їй інших виплат. Таким чином, оскільки невиконання позивачкою трудових обов'язків відбулось з вини відповідача, тому остання звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Третя особа в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 01.08.2011 року в цивільній справі № 2-3438/11 за позовом ОСОБА_1 до ВАТ «Електроприлад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: директор ВАТ «Електроприлад» Лазаренко М.А., про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку про відшкодування моральної шкоди, яке набрало законної сили, в задоволенні позову відмовлено, при цьому встановлено, що ОСОБА_1 на підставі наказу № 204-к від 12.10.1978 року, з 16.10.1978 року була прийнята на роботу учнем слюсаря-збиральника радіоапаратури у збиральний цех № 2 Київського виробничого об'єднання «Електроприлад», правонаступником якого є ВАТ «Електроприлад», а потім з учня слюсаря-збиральника радіоапаратури стала паяльщицею 2 розряду цеху № 2.

17.08.1988 року відповідно до наказу № 192-к ОСОБА_1, паяльщика радіодеталей збирального цеху № 2, у зв'язку з реєстрацією шлюбу та обміном паспорта, у всіх списках заводу рахувати за прізвищем ОСОБА_1

Відповідно до копії диплому НОМЕР_1 від 06.07.2009 року ОСОБА_1 закінчила у 2009 році Вищий навчальний заклад «Університет економіки та права «КРОК» і отримала повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію магістр права.

09.07.2009 року позивач ОСОБА_1 звернулась до керівництва відповідача з заявою про забезпечення її роботою, відповідно здобутої кваліфікації та внесення відомостей до трудової книжки. Ця заява, відповідно до листа ВАТ «Електроприлад» № 207 від 14.07.2009 року, була розглянута та відхилена.

З 26.03.2008 року по 13.09.2008 року ВАТ «Електроприлад» було захоплено рейдерами, що підтверджується листом Головного СУ МВС України від 03.02.2009 року.

Відповідно до Акту засідання центральної інвентаризаційної комісії ВАТ «Електроприлад» про проведення інвентаризації у відділі кадрів 15.09.2008 року в результаті перевірки, після звільнення території від рейдерів, встановлено відсутність трудових книжок ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1, накази по кадрам з 2005 року по березень 2008 року, накази, книга обліку особових справ, чисті бланки трудових книжок.

16.09.2008 року видано наказ № 30/291 від 16.09.2008 року про відновлення роботи ВАТ «Електроприлад».

Відповідно до розпорядження № 1 від 20.09.2008 року ВАТ «Електроприлад» у зв'язку із відновленням роботи ВАТ «Електроприлад» зобов'язано начальника відділу кадрів з'ясувати причини, по яким ОСОБА_1 не приступила до роботи.

Під час судового розгляду відповідачем підтверджено, що позивач до теперішнього часу знаходиться у трудових відносинах з відповідачем та наказу про звільнення позивача з роботи відповідач не видавав, що підтверджується листами ДПІ у Святошинському районі м.Києва від 29.03.2010 року № 2875/С/29-208 та індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_1, відповідно до яких відповідач обліковує позивача як працівника ВАТ «Електроприлад», наданими позивачем.

Відповідно до табелів, у зв'язку з відсутністю позивача на робочому місці, у відповідності до п.2.6.7 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 18.09.2005 року № 286, позивач табелюється в окремому табелі як працівник, що не з'явився на роботі (НЗ).

Відповідно до актів від 19.09.2008 року, 30.09.2008 року, 16.10.2008 року, 31.10.2008 року, 28.11.2008 року, 31.12.2008 року, 12.01.2010 року, 01.12.2010 року, 21.03.2011 року, 27.05.2011 року, вказано, що паяльщиця ОСОБА_1 після відновлення роботи ВАТ «Електроприлад», який не працював внаслідок захоплення його рейдерами, 15.09.2008 року до роботи не приступила та була відсутня на роботі, пояснень своєї відсутності на підтверджуючих документів не надавала, в телефонній розмові позивач обіцяла прийти та все пояснити.

Разом з тим, зі змісту рішення вбачається, що позивач жодних належних доказів не допуску на територію ВАТ «Електроприлад» не надала, а навпаки 09.07.2009 року та 13.10.2009 року ОСОБА_1 вільно пройшовши на територію ВАТ «Електроприлад» передала через приймальну директора ВАТ «Електроприлад» свої заяви від 09.07.2009 року та 13.10.2009 року (на заявах стоять відмітки про отримання їх працівником приймальної директора 09.07.2009 року та 13.10.2009 року), але на робочому місці не з'явилася. Позивач з'явилась на ВАТ «Електроприлад» 09.07.2009 року та зареєструвала заяву про забезпечення її роботою юриста, але пояснень щодо відсутності на підприємстві у період з 15.09.2008 по 09.07.2009 року не надала.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином судом встановлено, що відповідач жодних перешкод позивачці у допуску до робочого місця для виконання трудових обов'язків не чинив, позивачка була відсутня на робочому місці з власної ініціативи в період з 16.09.2008 року по 27.05.2011 року.

Разом з тим, за період 27.05.2011 року по 05.11.2015 року відсутність позивачки на робочому місці підтверджується довідками про заробітну плату за період з 01.01.2009 року по 31.12.2015 року та інформаційною довідкою щодо періоду роботи та порядку розрахунку розміру заробітної плати ОСОБА_1 на ПАТ «Електроприлад» (з 01.01.2009 року по 21.03.2017 року), листом генерального директора ПАТ «Електроприлад» Лазаренко М.А. про термінове надання пояснень від 04.10.2015 року.

При цьому, безперешкодний допуск до робочого місця для виконання трудових обов'язків за період 27.05.2011 року по 05.11.2015 року підтверджується актами щодо відмови від надання письмових пояснень про відсутність на робочому місці від 25.04.2013 року, 28.04.2014 року, 01.09.2015 року, які були складені в присутності позивачки у кабінеті генерального директора ПАТ «Електроприлад» Лазаренка М.А., а також випискою з системи контролю управління доступом до ПАТ «Електроприлад», відповідно до якої позивачка перебувала на території ПАТ «Електроприлад» 01.09.2015 року, 04.11.2015 року, 05.11.2015 року та 18.11.2015 року, однак до виконання своїх трудових обов'язків не приступила.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було.

Відповідно до ст. 94 КЗпП України та ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Таким чином, оскільки відповідач жодних перешкод позивачці у допуску до робочого місця для виконання трудових обов'язків не чинив, позивачка фактично була відсутня на робочому місці з власної ініціативи, у зв'язку з чим, відповідач правомірно не нараховував та не виплачував їй заробітну плату та належні їй інші виплати, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому суд вважає, що позов в частині вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Електроприлад» про стягнення заборгованості по заробітній платі, оплаті невикористаних щорічних відпусток та лікарняних листків, є необґрунтованим і таким, що задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки судом не встановлено порушень трудових прав позивачки з боку відповідача, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову також і в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 79, 88, 169, 208, 209, 212 - 215, 218, 293, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Електроприлад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» Лазаренко Микола Анатолійович, про стягнення заборгованості по заробітній платі, оплаті невикористаних щорічних відпусток та лікарняних листків, відшкодування моральної шкоди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: