Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" листопада 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Товариства

з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни за участю третьої особи Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними, скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності на майно,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни за участю третьої особи Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними, скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності на майно. Свої вимоги мотивував тим, що 02 квітня 2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкСиббанк» укладено договір іпотеки № 51024, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за № 1313. 17 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на спірну квартиру. У спірній квартирі позивач проживає разом зі своєю родиною та двома неповнолітніми дітьми - сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сином ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак під час переоформлення права власності на спірну квартиру приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною не було отримано дозвіл Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації. У зв'язку з чим просив визнати дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни незаконними, скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,індексний № 13821511 від 17 березня 2016 року, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності № 13821511 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною.

Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював позовні вимоги та остаточно просив визнати дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни незаконними, скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28882218 від 23 березня 2016 року, скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності № 13821511 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснений 17 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною.

Позивач в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Представництво інтересів здійснювала ОСОБА_1

Представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги. Дала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Додатково пояснила, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не направлялось повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» ОСОБА_3 не визнала позовні вимоги. Підтримала письмові заперечення, в яких зазначено, зокрема, що зловживання правом позивача щодо неповідомлення про неповнолітніх дітей не є підставою для визнання дії державного реєстратора незаконною. Діючим законодавством не передбачено обов'язок іпотекодержателя надавати оцінку для здійснення державної реєстрації. Укладення іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя не передбачає у разі порушення зобов'язання надання згоди на звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимога про усунення порушень позивачу відправлялась, копія вимоги надана державному реєстратору. Підставою для задоволення вимог іпотекодержателя є порушення основного зобов'язання незалежно від розміру заборгованості. Розділом 5 іпотечного договору передбачено підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки факт порушення зобов'язання. Не ґрунтуються на законі посилання про порушення мораторію, оскільки іпотечний договір містить застереження про задоволення вимоги іпотеко держателя, тобто позивачем надано згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення зобов'язання. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник третьої особи Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі фактичні обставини.

Позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

02 квітня 2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого позивач отримав грошові кошти у розмірі 150 000,00 доларів США, що еквівалентно у розмірі 757 500,00 грн., на строк до 02 квітня 2017 року (а.с.107-110).

02 квітня 2007 року між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкСиббанк» укладено договір іпотеки № 51024, відповідно до умов якого позивач передав в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.С., зареєстрований в реєстрі за № 1313 (а.с. 11-12).

13 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого банк передав Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги за зобов'язаннями позичальника за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 02 квітня 2007 року (а.с. 114-116, 117).

13 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» укладено договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до умов якого, банк відступив Товариству з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» право вимоги за договором іпотеки № 51024 від 02 квітня 2007 року (а.с. 118-119, 120).

17 березня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулося до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1

23 березня 2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на спірну квартиру, підставою виникнення права власності зазначено договір іпотеки від 02 квітня 2007 року (а.с.101).

В обґрунтування вимог про визнання дій Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни незаконними, скасування рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28882218 від 23 березня 2016 року позивачем зазначено про ненадання Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» при реєстрації права власності на спірну квартиру підтвердження заборгованості, що виникла у зв'язку із неналежним виконанням кредитного договору позивачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати:

передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Як вбачається з п. 5.1 Договору іпотеки сторони досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється відповідно до застереження про задоволення вимоги Іпотекодержателя, що містяться в цьому договорі. Іпотекодержатель самостійно визначає один з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; право Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Згідно п. 5.2 Договору іпотеки у разі настання обставин, зазначених в п. 4.1 цього договору іпотеки, Іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом Іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя.

Відповідно до п. 4.1 Договору іпотеки звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем у: випадках, зазначених в п.п. 2.1.1 - 2.1.2 цього договору іпотеки, або, зокрема, у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, або; інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Згідно п. 2.1.1 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору Іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Як зазначено в ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки від 01 березня 2016 року ринкова вартість квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить у розмірі 1 049 761,00 грн., що еквівалентно у розмірі 38 744,00 доларів США (а.с.123).

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) прийняття документів, що подаються разом із заявою про державну реєстрацію прав, виготовлення їх електронних копій шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та розміщення їх у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв про державну реєстрацію прав, що надійшли на розгляд; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав або про відмову в такій реєстрації; 6) відкриття (закриття) розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до Державного реєстру прав відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів цих прав; 7) формування інформації з Державного реєстру прав для подальшого використання заявником; 8) видача документів за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до п. 18 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Згідно п. 57 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

12 грудня 2013 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» направлено позивачу повідомлення про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, який отриманий 23 грудня 2015 року, що підтверджується відбитком поштового штемпеля на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.104,105).

Згідно п. 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв'язку з виконанням умов правочину, з якими закон та / або відповідний правочин пов'язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Як встановлено судом на підтвердження факту наявності заборгованості позивача та її розміру Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» не надано приватному нотаріусу жодного документа, в тому числі розрахунків заборгованості або документів щодо безспірності таких сум заборгованості та прострочення виконання зобов»язання як в цілому, так і на строк, який тягне за собою відповідне нарахування.

Представник позивача також стверджувала про порушення порядку реєстрації права власності через неотримання приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною дозволу Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустимим є зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів.

Частиною третьою статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини щодо її майнових прав, у тому числі й відмовлятися від майнових прав дитини (пункт 3 частини другої статті 177 СК України).

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Пунктом 67 постанови № 866 від 24 вересня 2008 року Кабінету Міністрів України «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов»язаної із захистом прав дитини» встановлює, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з'ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Згідно ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним. На вимогу заінтересованої особи такий правочин може бути визнаний судом дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідає інтересам фізичної особи, над якою встановлено опіку або піклування.

Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 15 квітня 2016 року у спірній квартирі зареєстровані: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.13).

Виходячи з наведеного, твердження представника позивача не ґрунтуються на законі.

Що стосується посилання представника позивача про відсутність згоди на реалізацію спірної квартири та порушення вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд вважає таке.

Згідно з пунктом 1 Закону України від 3 червня 2014 року № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (далі - Закон № 1304-VII) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-492цс15, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Тому також не ґрунтуються на законі посилання про порушення мораторію, оскільки іпотечний договір містить застереження про задоволення вимоги іпотеко держателя, тобто позивачем надано згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення зобов»язання.

Крім того, в обґрунтування вимог представником позивача зазначено, що відповідачем Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною не перевірено наявність арешту, накладеного Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва.

Так, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна станом на 01 квітня 2015 року підставою виникнення обтяження є постанова державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції, серія та номер 46878673, виданий 17 березня 2015 року (а.с.9-10).

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» права та вимоги третіх осіб на предмет іпотеки, набутий у власність іпотекодержателем, які мають нижчий пріоритет, ніж вимога іпотекодержателя, втрачають чинність.

Тому наявність арешту, накладеного Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції м. Києва не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Враховуючи, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» для реєстрації права власності не подано документи, що підтверджують наявність факту невиконання відповідних умов правочину, дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є незаконними.

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Відповідно до положень ст.50 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За встановлених обставин, суд вважає за необхідне скасувати рішення № 28882218 від 23 березня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач просив скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності № 13821511 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що здійснений 17 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною.

23 березня 2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру АДРЕСА_1, на підставі договору іпотеки від 02 квітня 2007 року (а.с.101).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна 17 березня 2016 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою Аллою Михайлівною до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 13821511 про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 99-100).

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають: право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб'єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб'єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є: громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації прав; нотаріус; державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв'язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Тому суд приходить висновку про необхідність скасування внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 13821511 від 17 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни за участю третьої особи Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними, скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності на майно підлягають задоволенню повністю: визнати дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 незаконними. Скасувати рішення № 28882218 від 23 березня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 13821511 від 17 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 653 грн. 60 коп. (а.с1, 2, 3), відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі по 826 грн. 80 коп. з кожного.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст. 224 ЦК України, ст. 177 Сімейного Кодексу України, Законом України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на день виникнення спірних правовідносин), Законом України «Про іпотеку», ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 197, 212, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни за участю третьої особи Органу опіки і піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання дій незаконними, скасування рішення про реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності на майно задовольнити повністю.

Визнати дії Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 незаконними.

Скасувати рішення № 28882218 від 23 березня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Скасувати внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 13821511 від 17 березня 2016 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, судовий збір у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп.

Стягнути з Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, судовий збір у розмірі 826 (вісімсот двадцять шість) грн. 80 коп.

Повний текст рішення виготовлено 08 листопада 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. Є. Арапіна