АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 547/44/17 Номер провадження 22-ц/786/1775/17Головуючий у 1-й інстанції Харченко В. Ф. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Заїчинської сільської ради Семенівського району Полтавської області, ОСОБА_4 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю загальною площею 59,5 кв.м., яка розташована за адресою: вул. Центральна (Радянська), 9а, с. Бакумівка, Семенівський район, Полтавська область.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що вказану нежитлову будівлю він придбав у 1993 році у відповідача ОСОБА_4 за усною домовленістю і з того часу відкрито безперервно користувався нею, здійснював поточний ремонт приміщення, прибирав прилеглу територію, з 2006 року орендує у сільської ради земельну ділянку, проте, через відсутність правовстановлюючих документів не може зареєструвати право власності на нерухоме майно.

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з 1993 року позивач ОСОБА_2 користується нежитловою будівлею загальною площею 59,5 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Центральна (Радянська), 9а, в с. Бакумівка Семенівського району Полтавської області.

Відповідно до договорів оренди землі, укладених із Заїчинською сільською радою Семенівського району Полтавської області 14.02.2006 року, 15.02.2007 року та 12.10.2015 року, ОСОБА_2 користується земельною ділянкою під вказаною будівлею та прилеглою територією.

Згідно листа Заїчинської сільської ради Семенівського району від 10.06.2015 року № 02-27/214 правовий статус спірного нежитлового приміщення невідомий, на балансі сільської ради воно не перебуває.

За інформаційною довідкою КП «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 12.06.2015 р. право власності на нежитлову будівлю магазину за адресою: Полтавська область, Семенівський район, с. Бакумівка, вул. Радянська, 9-а не зареєстровано в бюро технічної інвентаризації станом на 29.12.2012 р.

07 червня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Реєстраційної служби Семенівського районного управління юстиції із заявою про реєстрацію права власності на нежитлову будівлю, проте 12.06.2015 року отримав відповідь про неможливість такої реєстрації у звязку з відсутністю документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з відсутності правових та фактичних підстав визнання за позивачем права власності на вказану будівлю за набувальною давністю, з чим погоджується і судова колегія.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

З огляду на положення статті 376 ЦК право власності за набувальною давністю на об'єкт самочинного будівництва не може бути визнано судом, оскільки цією нормою передбачено особливий порядок набуття права власності на нерухоме майно, що збудоване або будується на земельній ділянці, не відведеній для даної мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України обовязок доказування та подання доказів покладається на сторони. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказуванню підлягають факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При набувальній давності тягар доказування добросовісності покладається на позивача.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не спростовано доводами апеляційної скарги, що позивачем не доведено факту добросовісного заволодіння чужим майном та належності спірної будівлі до обєктів речового права на нерухоме майно.

Матеріали справи не містять доказів правомочності розпоряджатися спірним нежитловим приміщенням відповідачем ОСОБА_4, адже право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить тільки власникові (ст. 86 ЦК Української РСР 1963 року, ст. 4 Закону України «Про власність» від 07 лютого 1991 року № 697-XII, що діяли на час виникнення спірних правовідносин), про що позивач ОСОБА_2 повинен був знати, що виключає правомірність набуття ним спірного майна та добросовісність володіння.

Крім того, за змістом ст.ст. 181, 182, 190, 331, 376 ЦК України фізична або юридична особа, яка набула право на майно від іншої особи, є власником новоствореного нерухомого майна як обєкта цивільного обороту лише у разі, коли їй було передано прийняте до експлуатації в порядку, визначеному законодавством, новостворене нерухоме майно, а у разі необхідності його реєстрації також майно, яке зареєстроване за цією особою як нерухоме майно. В іншому випадку особа може передати іншій особі лише матеріали, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Проте, доказів належного будівництва та прийняття спірної будівлі в експлуатацію по справі не надано та відповідних обставин суду не доведено.

За вказаних обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, посилання на докази, що підтверджують наявність підстав, необхідних для визнання за позивачем права власності на спірну будівлю в порядку ст. 344 ЦК України, не містять, та не дають колегії судів підстав вважати, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішенні справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис ОСОБА_1

Судді: підпис ОСОБА_5

підпис ОСОБА_6

З ОРИГНІАЛОМ ЗГІДНО.

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1