Дата документу 21.09.2017
Справа № 334/6110/17
Провадження № 2/334/3161/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Ісаков Д.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 в особі представника за угодою про надання правової допомоги ОСОБА_2 про забезпечення позову,

Встановив:

20 вересня 2017 року ОСОБА_1 в особі представника за угодою про надання правової допомоги ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя.

Одночасно в позовній заяві позивач просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту на все майно відповідача до виконання .

Розглянувши вимогу про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За загальним правилом, заявник зобовязаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд при розгляді заяви про забезпечення позову має пересвідчитись, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання можливого рішення про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває, в день її надходження, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 16.09.2015 року ОСОБА_3 незаконно вивозив речі з будинку, коли дізнався, що ОСОБА_1 збирається розводитись з ним. У звязку з цим у позивачки є підтверджені та обґрунтовані побоювання, що після того, як цього разу відповідач дізнається про поданий нею позов про розірвання шлюбу та поділ спільного майна, він вивезе всю техніку з дому, може перереєструвати належні йому на праві власності, але придбані у шлюбі автомобілі тощо. З огляду на зазначене вважає, що неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Однією із необхідних умов для забезпечення позову є надання позивачем належних і допустимих доказів того, що майно, на яке позивач просить накласти арешт, знаходиться у власності відповідача на час подання позовної заяви. Позивачем не надано доказів того, що відповідачу належить яке небудь майно.

Тобто у суду немає відомостей яке саме майно знаходиться у власності відповідача.

Крім того, згідно з частиною 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, та вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи. Позивачем не зазначена ціна позову та не проведена оцінка майна, тому суд не може встановити співмірності вартості майна із заявленими позивачем вимогами.

Позивач не довів, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що заява необґрунтована і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України,

Ухвалив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника за угодою про надання правової допомоги ОСОБА_2 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ спільного майна подружжя відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Ісаков Д. О.