АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6479/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1790/17Головуючий у 1-й інстанції Турченко Т. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді:ОСОБА_1

Суддів: Карпушина Г.Л. Триголова В.М.

При секретарі: Коротун І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення частки в спільній сумісній власності та звернення стягнення на неї ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 у м Полтаві, визначивши, що, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить у рівних частках по 1/3 кожному частини вказаної вище квартири. Також, прохали виділити частку ОСОБА_5 із майна, що є у спільній сумісній власності, в натурі та звернути стягнення на неї. В обґрунтування позову вказали, що 22 травня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 18 травня 2015 року Київським районним судом м. Полтави, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 185 тис. грн. Посилаючись на те, що відповідачка добровільно не виконує рішення суду і не сплачує суму боргу, доходів на сьогоднішній день вона не має і це утруднює виконання рішення суду, просили задовольнити їх позовні вимоги.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення частки в спільній сумісній власності та звернення стягнення на неї - відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилися позивачі та оскаржили його в апеляційному порядку,у апеляційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі не є співвласниками спірної квартири, а тому не наділені правом про ініціювання питання щодо виділ часток.

Однак, колегія суддів не може погодитись з вищевказаним висновком суду першої інстанції, оскільки суд не визначився із нормою матеріального права, яка регулює дані правовідносини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 лютого 2015 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_7 кошти у розмірі 185 000 грн. / а.с.6-9/.

22 травня 2015 року Київським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження, яке до теперішнього часу не виконано / а.с.11-12,70-93/

Згідно ст. 371 ЦК України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому ст. 366 цього Кодексу.

Тобто, зазначеними правовими нормами визначено спосіб захисту прав кредитора у разі недостатності у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, та особливості звернення стягнення на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності.

Особливістю звернення стягнення на частку в спільній власності є невизначеність часток кожного зі співвласників, що обумовлює необхідність попереднього визначення судом частки, на яку буде звернене стягнення.

Кредитором, який наділений правом звернути стягнення на частку в майні, що є в спільній частковій власності, може бути будь-яка особа, що має право на стягнення з боржника певної суми, у тому числі, інший співвласник спільного майна, на яке звертається стягнення.

Звертаючись до суду за захистом свої прав, позивачі керувалися ст.ст.371, 366 ЦК України, відповідно до яких звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній власності, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернуто стягнення, може предявити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме: відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29 серпня 2011 року, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 у м Полтаві.

Частиною 2 ст. 370 ЦК України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 належить по 1/3 частини зазначеної квартири.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково та визначення часток відповідачів в праві спільної сумісної власності для можливості реалізації кредитором, передбаченого ч.2 ст.366 ЦК України, свого права.

В той же час, виділ частки боржника із спільної власності у межах виконавчого провадження регулюється ст. 379 ЦПК України, тобто вирішується за поданням державного виконавця.

З цих підстав у задоволенні позовних вимог про виділ частки співвласника необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, колегія суддів відповідно до ст.309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 червня 2016 року - скасувати та постановити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення частки в спільній сумісній власності та звернення стягнення на неї задовольнити частково.

Визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 у м Полтаві між співвласниками, визначивши за кожним співвласником, а саме: ОСОБА_4 1/3 частини, ОСОБА_6 - 1/3 частини, ОСОБА_8 -1/3 частини квартири.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : / підпис/ ОСОБА_1

Судді: / підпис/ ОСОБА_9 / підпис/ ОСОБА_10

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя : Т.В.Одринська