Справа № 243/6498/17
Провадження № 2/243/3423/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Кузнецова Р.В.,

при секретареві Малиновській І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

20 липня 2017 року до Словянського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 вересня 2008 року вони із відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Святогірської міської ради Донецької області. Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спору з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна немає. Дитина залишаться проживати разом із матірю. Подальше сімейне життя з відповідачем не склалось через суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, зникли почуття, взаємоповага, підтримка та допомога. Шлюбні стосунки сторони не підтримують, живуть окремо та не ведуть спільне господарство з червня 2017 року. У звязку із наведеним, просила суд ухвалити рішення яким розірвати шлюб укладений між ними, який був зареєстрований 30 вересня 2008 року у виконкомі Святогірської міської ради Донецької області за актовим записом № 31.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилась, подала до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити, судові витрати просила покласти на неї.

Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав у повному обсязі та не заперечував проти розірвання шлюбу.

Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 вересня 2008 року. Шлюб між ними зареєстрований у виконкомі Святогірської міської ради Донецької області за актовим записом № 31 (Свідоцтво про шлюб серія: 1-НО № 147241 (а.с. 3)).

Сторони мають спільну дитину: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження Серії 1-НО № 229966 (а.с. 4).

Згідно із довідкою Маяківсьої сільської ради Словянського району Донецької області № 975 від 18 липня 2017 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачкою за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Сидорове, вул. Першотравнева, буд. 9 (а.с. 5).

Спору з приводу місця проживання дитини та поділу спільного майна немає. Дитина залишиться проживати разом із матірю.

Шлюбні стосунки сторони не підтримують, живуть окремо та не ведуть спільне господарство з червня 2017 року.

Подальше сімейне життя з відповідачем не склалось через суттєві взаємні непорозуміння та різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів, зникли почуття, взаємоповага, підтримка та допомога.

Вказані обставини сторонами не оспорюються, ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає.

У звязку із цим, суд відповідно до ст. 61 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Згідно із ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Так, відповідач ем ОСОБА_2 на адресу суду було надано письмову заяву, зі змісту якої видно, що останній, позов ОСОБА_1 визнає та не заперечує проти його задоволення.

Суд приймає до уваги таку заяву відповідача у звязку із наявністю для того законних підстав, та вважає за можливе задовольнити вимоги позивачки.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

При вирішенні питання про розірвання шлюбу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, суперечило б інтересам одного з них.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, оскільки подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивачки.

Згідно із ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачка просить залишити їй прізвище ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що слід його залишити.

Позивачка не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом даної цивільної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.110, 112 СК України, ст.ст. 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2 (до шлюбу Гузинець) ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 30 вересня 2008 року у виконкомі Святогірської міської ради Донецької області за актовим записом № 31 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки «Лазуренко» залишити без змін.

Розяснити сторонам, що шлюб припиняється з моменту набрання чинності даним рішенням, а документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Копію даного рішення після набрання ним чинності надіслати до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Дане заочне рішення може бути оскаржене відповідачем за його письмовою заявою, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії даного рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду ОСОБА_5