Справа № 426/8975/17
РІШЕННЯ

іменем України

14 листопада 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі головуючого судді Попової О.М. при секретарі Крикуновій Т.В., розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом в якому зазначив, що 19.06.2013 р. ОСОБА_2 отримала у нього в позику грошову суму у розмірі 12000 грн., яку повинна була повернути у строк до 19.06.2014 року. У строк та в порядку, що встановлені договором ОСОБА_2 умови договору порушила, отримані кошти не повернула. Відповідно до п.2 договору, ОСОБА_2 підлягають стягненню проценти у розмірі 5% на місяць за період з 19.06.2013 р. по 19.06. 2014 р., тобто за 12 місяців, що складає 5%*12=60% від суми боргу у розмірі 1200 грн., тобто підлягає стягненню 12000*0,6=7200 грн. Відповідно до п.4 договору, з ОСОБА_2 підлягають стягненню проценти у розмірі 10% на місяць за період з 19.06.2014 р. по 19.04.2017р., тобто за 34, місяці, що складає 10%*34=340% від суми боргу у розмірі 12000 грн., тобно підлягає стягненню 12000*3,4=40800 грн.. Крім того, у відповідності до п.4 договору та положень ст.. 625 ЦПК, позивач вважає, що в праві стягнути ОСОБА_2 втрати від інфляції, індекс якої за період з 01.07.2014 р. по 31.03.2017 р. склав 209%, що відповідає сумі збитків 12000*1,09=13080 грн.

Згідно ст.. 625 та ст.ст. 1049, 1050 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.

До теперішнього часу боржник ОСОБА_2 суму боргу йому не повернула, тому просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором від 19 червня 2013 р. у розмірі 73080 грн..

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та, просив суд задовольнити позов в повному обсязі(а.с.55).

Відповідач ОСОБА_2, яка проживає в м. Луганську та з якою відсутній поштовий зв'язок, та інші засоби звязку, в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена в установленому законом порядку (а.с. 26, 38, 41, 59).

Суд, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в звязку з наступним.

Згідно договору позики від 19.06.2013 р. відповідач ОСОБА_2 отримала у ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 12000 грн.. Термін надання позики до 19.06.2014 (а.с. 16).

До теперішнього часу борг відповідачем не повернутий, про що позивач зазначив в своєму позові.

Згідно ст..61 ЦПК України обставини , визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню.

Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно до ст.. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміну його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ст..ст. 526, 530 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно ст..625 ЦК України боржник , який прострочив виконання грошового зобовязання , на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст..1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до 625 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 267, 525, 526, 530, 1046-1049 ЦК України, ст. 10, 11, 88, 58, 60, 61, 213-215, 256, 294 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 19.06.2013 р. у розмірі 73080 грн. (сімдесят три тисячі вісімдесят гривень).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 730,8 (сімсот тридцять гривень вісімдесят копійок) , який перераховувати на рахунок 0271 код класифікації доходів 22030101, отримувач УДКСУ у Сватівському районі, код ЄДРПОУ отримувача коштів 37928384, МФО 804013 Банк отримувача коштів ГУДКСУ у Луганській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Попова