Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/1853/17
Провадження № 2/644/1429/17
10 серпня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Шевченка С.В., за участю секретаря - Голєніщевої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
23.03.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом та зазначив, що між ним та ОСОБА_2 25 грудня 2016 року укладено договір позики відповідно до якого останньому надано в борг 5000 доларів США, які він зобовязався повернути у встановлений договором строк, а саме до 23.01.2017 року.
Відповідач на виконання договору отримав від позивача 5000 доларів США, однак у зазначений в договорі строк суму позики не повернув.
Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму позики еквівалентну 5000 доларів США в національній валюті України за офіційним курсом НБУ в сумі 135 000 гривень, неустойку (пеню) за невиконання зобовязання 6110,13 грн., інфляційні втрати 2849,85 грн., 3 % річних за користування грошовими коштами 655,00 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору.
Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, на підставі наявних доказів, вказав, що у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, викликався до суду шляхом розміщення оголошення в засобах масової інформації, а саме: в газеті «Слобідський край» примірник якої знаходиться в матеріалах справи.
За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 25 грудня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики. Згідно умов зазначеного договору позивач надав відповідачу позику у розмірі 5000 доларів США, відповідач взяв на себе зобовязання повернути гроші позивачу у встановлений договором строк, а саме до 23.01.2017 року, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою про отримання від позивача вказаної суми позики.
Згідно вимог ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно вимог ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Відповідно ст.ст.1046,1047,1048,1050 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, застосування якої є обовязковим в силу ст. 214-2 ЦПК України, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобовязанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
У вказаній постанові Верховний Суд України також зазначив, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
Отже, у разі предявлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобовязання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Позивачем надано суду оригінал боргової розписки, з якої вбачається, що ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 135 000 гривень 00 коп., які сторонами договору визначені в еквіваленті 5000 доларів США, які зобовязався повернути в строк до 23.01.2017 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно до ч.ч.1,2 ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобовязання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.
Так як відповідач ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобовязання за договором позики в частині повернення позивачу ОСОБА_1 наданої ним позики в розмірі 5000 доларів США, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана суму позики в повному обсязі.
Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно правовим актом.
Відповідно до умов позики від 25.12.2016 року, відповідач взяв у борг та фактично отримав грошові кошти у сумі 135 000 гривень 00 коп., які сторонами договору визначені в еквіваленті 5000 доларів США.
Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За період з 23.01.2017 року по 23.03.2017 року, тобто на дату звернення до суду з позовом, термін прострочення складає 59 днів.
Таким чином, відповідач має також сплатити позивачу інфляційні витрати на суму боргу 135 000 гривень за 59 днів прострочення, з урахуванням індексу інфляції, який за січень 2017 року склав 101,1 %, за лютий 2017 року 101%, в розмірі 2849,85 грн.
Крім того, відповідач має сплатити на користь позивача 3 % річних за користування грошовими коштами у розмірі 135 000,00 грн. протягом 59 днів прострочення, в розмірі 655,00 грн.
Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки.
Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному веб-сайті НБУ, розмір облікової ставки НБУ з 09.12.2016 року складав 14 % річних, з 27.01.2017 року 14 % річних та з 03.03.2017 року 14 % річних.
Таким чином, неустойка (пеня) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 6110,13 грн.: з 23.01.01.2017 по 25.01.2017 3 дні 310,68 грн., з 26.01.2017 по 01.03.2017 35 днів 3624,66 грн., з 02.03.2017 по 23.03.2017 21 день 2174,79 грн.
Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з вказаним позовом сплатив судовий збір в сумі 1446,15 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням ( а.с.1).
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1446,15 грн., оскільки стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути за договором позики суму боргу в розмірі 135 000 грн., неустойку (пеня) за невиконання зобовязання 6110,13 грн., інфляційні втрати 2849,85 грн., 3% річних за користування грошовими коштами 655,00 грн., судові витрати в розмірі 1446,15 грн.
На підставі викладеного, ст.ст. 261, 526, 530-533, 610, 612, 615, 625-629, 1046-1048, 1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60,88, 208, 209, 212 215, 224-226 ЦПК України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 135 000 (сто тридцять пять тисяч) грн., неустойку (пеня) за невиконання зобовязання - 6110,13 грн. (шість тисяч сто десять гривень 13 копійок), інфляційні втрати 2849,85 грн. (дві тисячі вісімсот сорок девять гривень 85 копійок), 3% річних за користування грошовими коштами 655,00 грн. (шістсот пятдесят пять).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1446,15 грн. (одна тисяча чотириста сорок шість 15 копійок).
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: С.В. Шевченко