Справа № 240/520/17
Провадження № 2/240/271/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27 жовтня 2017 року смт.Олександрівка

Олексадрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Шинкаренко А.І.,

при секретарі Пліскачовій Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

В серпні 2017 року представник Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, пені та штрафів, посилаючись на те, що 13.10.2008 року між позивачем і відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого, ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконала, в результаті чого, станом на 30.06.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 40255,82 грн., з яких: 1910,09 грн. - заборгованість за кредитом; 32627,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3563,57 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1905,04 грн.- штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязань і заборгованість за договором не погашає. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 13.10.2008 року у сумі 40255,82 грн. та відшкодувати витрати на судовий збір у розмірі 1600 гривень.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, проте, надав письмове клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 21).

Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, про час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких

ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.10.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2 укладений кредитний договір, який складається з заяви позичальника та Умов та Правил надання банківських послуг, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк». 17 липня 2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Згідно заяви позичальника від 13.10. 2008 року ОСОБА_2 підтвердила згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування банківською карткою та Тарифами банку складають договір з банком.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

Відповідно до п. 6.5 Умов та Правил позичальник зобов»язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 13.10.2008 року, останнє погашення платежу відбулося 26.11.2014 року.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши позичальниці кредит. Відповідачка в порушення умов договору, свої зобов'язання належним чином не виконала, не забезпечивши своєчасного повернення позивачеві запозичених коштів. Внаслідок цього, станом на 30.06.2017 року, утворилась заборгованість у розмірі 40255,82 грн., з яких: 1910,09 грн. - заборгованість за кредитом; 32627,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3563,57 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина); 1905,04 грн.- штраф (процентна складова)(а.с.4-5).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно вимог ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, тому позичальник зобовязаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Відповідно до ч.1. ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 1056-1 ЦК України відсоткова ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 36% на рік. Далі відсоткова ставка була змінена, що підтверджується наказами банку.

З 01.09.2014 р., відповідно до наказу банку №СП-2014-6915682 від 18.08.2014р., відсоткова ставка була знижена до 34,80% на рік.

01.04.2015р. відсоткова ставка була підвищенна до 43,20 % на рік, згідно наказу №СП-2015-6552838 від 18.02.2015 р.

Зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг, та за розрахунком банку, станом на 30.06.2017 року, розмір заборгованості по процентам складає 32627,12 гривень (а.с.4-5).

Таким чином, суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, позивачем доведено, у тому числі із сплати боргу за тілом кредиту та процентами за користування кредитом.

Системний аналіз кредитного договору та положень ст.ст. 546-551 ЦК України свідчить про те, що встановлені договором пеня та комісія є засобом цивільно-правової відповідальності, оскільки є наслідком неналежного виконання боржником обов'язку, щодо своєчасного повернення коштів, і за своєю правовою природою є неустойкою.

Як видно із виписки по рахунку і розрахунку заборгованості відповідачу комісія не нараховувалася, а нарахування були щомісячно в розмірі 100,00 грн., що є пенею за порушення зобов'язання згідно до наказу банку від 19.09.2013 року № СП-2013-6776448.

За правилами частин 2 і 3 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Умовами визначено два види штрафу: у фіксованому розмірі 250 грн. і процентній складовій 5% від суми позову, що становить 1905,04 грн.

Відповідно до 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3563,57 грн., штраф в розмірі 250,00 грн. (фіксована частина) та 1905,04 грн. - штраф (процентна складова).

Однак, до виниклих правовідносин застосовуються положення ст. 2 Закону України від 02 вересня 2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де передбачено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Звертаючись до суду з позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_2, яка проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Село Іверське, Олександрівського району Донецької області входить до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення пені за період з 14.04.2014 року по 30.06.2017 року задоволенню не підлягають, на підставі ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Також, не підлягає стягненню штрафи, які нараховані відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг, так як вони нараховані після 14.04.2014 року.

Зважаючи на викладене, розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає задоволенню в даному випадку становить 35268,42 грн., з яких: 1910,09 грн. - заборгованість за кредитом; 32627,12 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 731,21 грн. - пені та комісії.

В решті позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п.36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вбачається, що вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).

Враховуючи вищевказані положення ЦПК України, а також розяснення постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1401,78 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Решту судового збору, в сумі 198,22 гривень, слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214, 224-225 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.10.2008 року, станом на 30.06.2017 року, у розмірі 35268 (тридцять пять тисяч двісті шістдесят вісім) гривень 42 коп., з яких: 1910,09 гривень - заборгованість за кредитом; 32627,12 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом, 731,21 гривень - пені та комісії.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», судовий збір у сумі 1401 (одну тисячу чотириста одну) гривню 78 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.І. Шинкаренко