Справа № 534/955/17
Провадження № 2/534/509/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 липня 2017 року Комсомольський міський суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді Куц Т.О.
за участю секретаря Ребрина О.О.
позивача ОСОБА_1
представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3
представника третьої особи прокуратури
Полтавської області прокурора Замулко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України , треті особи - прокуратура Полтавської області, Головне управління Національної поліції в Полтавській області про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури, посилаючись на те, що 18.04.2013 близько 21 год 10 хв на ул. Горького у м. Горішні Плавні Полтавської області сталася ДТП , під час якої автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину дороги справа на ліво відносно напрямку руху автомобіля, в результаті ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості , за даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України . На вказаний вище автомобіль було накладено арешт і він на протязі місяця був позбавлений права вільно їх користуватись та розпоряджатись. В ході досудового розслідування даного кримінального правопорушення було проведено ряд слідчих дій та судових експертиз. Проте, не зважаючи на наявність протиріч , які виникали в ході розслідування капітан міліції ОСОБА_5, так як і прокурор прокуратури м. Комсомольська ОСОБА_6 , поверхнево , однобоко та упереджено підійшли до вивчення обставин даної справи та 22.09.2014 повідомили йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 29.09.2014 було затверджено обвинувальний акт та направлений до Комсомольського міського суду Полтавської області.
01.04.2016 Комсомольським міським судом Полтавської області було винесено вирок , яким ОСОБА_1 визнаний невинним та виправданий за ч.1ст.286 КК України за недоведеності в його діях складу кримінального правопорушення, зазначений вирок набрав законної сили.
Посилається, що незаконні дії працівників органу досудового розслідування розпочалися ще 18.04.2013 , одразу після огляду місця ДТП його транспортний засіб було вилучено та поставлено на зберігання на території Комсомольського МВ , чим було порушено ст. 167-168 КПК України та позбавили його конституційного права , оскільки право власності є непорушним , після чого автомобіль простояв на території Комсомольського МВ до 08.05.2013 і лише 18.05.2013 орган досудового розслідування за погодженням із прокуратурою м. Комсомольська звернувся із поданням про арешт автомобіля. Таким чином він був позбавлений права користуватися та розпоряджатися на свій розсуд своїм правом власності , який він використовував у своїй роботі, що в свою чергу дозволяло йому утримувати двох неповнолітніх дітей. Вважає, що такі дії органу досудового розслідування та прокуратури свідчать про ту обставину, що він не залежно від того , що про підозру йому було повідомлено 22.09.2014 , фактично знаходився під слідством та судом з моменту настання ДТП , а саме з 21 год 10 хв 18.04.2013 до 23.03.2017 . Таким чином через незаконні дії та рішення органу досудового розслідування і прокуратури він фактично на протязі 4 років перебував під слідством , в стані постійного напруження та стресу, змушений був доводити свою невинуватість в кримінальному правопорушенні, якого не вчиняв та як наслідок , змушений був докладати додаткові зусилля для організації свого життя , оскільки йому потрібно було регулярно зявлятись до слідчого та прокурора , неодноразово надавати пояснення , приймати участь у проведенні слідчого експерименту , звернутися за допомогою до професійного адвоката , приймати участь у численних судових засіданнях як у суді першої інстанції так і в Апеляційному суді Полтавської області . Все це також спричиняло йому сильні душевні страждання та завдало значної моральної шкоди.
Посилаючись на норми Закону « Про порядок відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування , прокуратури та суду» та враховуючи , що він перебував під слідством 47 місяців , наводячи розрахунок, просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку , на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 150400 грн.
Позивач та його представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримали повністю, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві.
Представник Державної казначейської служби в судове засідання не зявився про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшли письмові заперечення, згідно яких проти позову заперечує, посилаючись на його безпідставність .
Представник третьої особи прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечував , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість, також на відсутність відповідних доказів щодо завдання позивачу моральної шкоди.
Представник третьої особи управління Національної поліції в Полтавській області в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшли письмові заперечення , згідно яких проти позову заперечував посилаючись на його недоведеність та безпідставність.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.
Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 05.06.2013 ухвалу слідчого судді Комсомольського міського суду від 22.05.2013 року про накладення арешту на автомобіль НОМЕР_3 2005 р.в. належному на праві власності ОСОБА_1 скасовано , постановлено нову ухвалу , якою відмовлено слідчому СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_7 у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль НОМЕР_4 належний на праві власності ОСОБА_1
Вказану ухвалу було скасовано , як таку що не відповідачє вимогам чинного законодавства та порушує майнові права ОСОБА_1 , оскільки його твердження про те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та використовує автомобіль в своїй роботі , яка є єдиним джерелом існування сім"ї, в тому , що такими діями йому спричиняються матеріальні збитки , не позбавлено підстав.
22.09.2014 ОСОБА_1 було вручено під розпис повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с.9-10).
Вироком Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.04.2016 ОСОБА_1 визнано невинним та виправдано за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення (а.с.13-17).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 23.03.2017 вказаний вирок Комсомольського міського суду Полтавської області залишено без змін.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу тощо відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Підстави, порядок і розмір вищевказаної шкоди визначений спеціальним Законом Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», пунктом 1 ч. 1 ст. 2 якого передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у разі постановлення виправдувального вироку суду.

Згідно вимог п. 17 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що розмір моральної шкоди визначається судом з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч. 3 ст. 13 вказаного Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. В даному випадку на даний час розгляду справи мінімальна заробітна плата становить 3200 грн.

Відповідна правова позиція висловлена й у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Тому, суд вважає безпідставними доводи представника прокуратури Полтавської області про те, що відповідно до п.п. 1, 3,9 ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року , мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, а застосовується у розмірі 1600 грн.

За п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної вище постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд не приймає до уваги заперечення представників відповідача та третіх осіб щодо недоведеності моральної шкоди позивача , з огляду на тривалість перебування позивача під слідством і судом, вимушених змін у його житті , зниженням його авторитету в суспільстві, накладенням арешту на майно, що позбавило права позивача розпоряджатися ним на власний розсуд, починаючи з 18.04.2013 і до ухвалення відносно ОСОБА_1 вироку Комсомольського міського суду Полтавської області від 01.04.2016 яким було вирішено долю речового доказу : автомобіля марки «Daewoo» моделі «SensТ3110» 2005 р.в., яким залишено ОСОБА_1 як йому належний. Зазначений вирок осаджувався за апеляційною скаргою прокурора Комсомольського відділу Кременчуцької місцевої прокуратури і набрав чинності лише 23.03.2017. Виходячи зі сталої практики Європейського Суду з прав людини (п.36 рішення від 10.02.1995р. у справі "ОСОБА_4 де Рібемон проти Франції"), посягання на презумпцію невинуватості може виходити не лише від судді чи суду, але і від інших органів державної влади.

Порушення прав людини та одного з основоположних принципів, що лежить в основі кримінального права презумпції невинуватості, призводить до того, що особа, яку держава обвинувачує у скоєнні злочину, стикається із значними соціальними та особистими наслідками, зокрема, потенційною можливістю позбавлення волі, соціальним засудженням, а також з іншими психологічними та економічними витратами. Кримінальне переслідування, яке відбувалося з обвинувальним ухилом не може не вносити коректив до звичного життєвого укладу особи, які не завжди носять позитивний характер.

Страждання позивача були пов'язані з переоцінкою своєї соціальної значимості, що зумовило зміни у його ставленні до такого життєвого устрою, в якому він існував раніше, і вплинуло на зміст правовідносин, в яких позивач брав участь.

Враховуючи час незаконного перебування під слідством та судом позивача, а також незаконного накладення арешту на майно позивача, що обмежувало його права, як власника майна, а саме з 18 квітня 2013 по 23 березня 2017 , що становить 47 календарних місяців , а також розмір мінімальної заробітної плати, яка на час розгляду справи в суді, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» складає 3200 грн., моральна шкоди заподіяна позивачу у розмірі 150400, яка фактично дорівнює законодавчо встановленому мінімальному розміру і підлягає відшкодуванню за рахунок державного бюджету .

Вказаний розмір моральної шкоди відповідає обставинам справи, глибині та тривалості моральних страждань позивача, повязаних з характером предявленого йому звинувачення, що призвело до зміни в організації його життя та докладання додаткових зусиль для відновлення морального стану та ділової репутації. Такий висновок ґрунтується на вимогах наведених норм матеріального права ст. 23 ЦК України та відповідає положенням загальних засад цивільного законодавства, встановлених ст.3 ЦК України, в тому числі і принципу справедливості, добросовісності та розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60,61, 88, 209,212- 215 ЦПК України, суд,

В И р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 150 400 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом списання зі спеціального рахунку призначеного для відшкодування шкоди , завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання , досудового слідства , прокуратури та суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Особи , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_8

Згдно з оригіналом:

Суддя Т.О.Куц