Провадження № 2/752/982/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 серпня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної особистої власності на квартиру та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя,-

в с т а н о в и в:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру. Мотивував їх тим, що він перебував у шлюбі з відповідачкою в період часу з 26 листопада 2003 року по 07 листопада 2014 року.

В період шлюбу він взяв у борг грошові кошти та на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів від 03.12.2007 року за № 493/Д/М придбав однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Позивач вказує, що правовстановлюючий документ на зазначену квартиру було видано на його імя і з урахуванням того, що остання була придбана за його особисті кошти, то така не є об'єктом, який був набутий подружжям під час шлюбу і є його - ОСОБА_1 особистою власністю.

Просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В свою чергу до суду із зустрічним позовом звернулася ОСОБА_2 з вимогами до ОСОБА_1 про поділ майна що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Зазначила, що з ОСОБА_1 вони перебували у шлюбі з 26 листопада 2003 року по 07 листопада 2014 року.

За час шлюбу ними було набуто наступне майно, а саме квартира АДРЕСА_1.

Позивачка ОСОБА_2 вказує, що вона на момент придбання спірної квартири перебувала з ОСОБА_1 в шлюбі, а тому зазначена квартира є спільною сумісною власністю подружжя.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 та визнати за нею ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом підтримали позовні вимоги ОСОБА_1 та просили суд його позовні вимоги задовольнити. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 просили суд відмовити повністю.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали та просили у задоволенні його вимог відмовити. Позов ОСОБА_2 просили суд задовольнити повністю. При цьому ОСОБА_2 категорично не погоджувалася з тією обставиною, що ОСОБА_1 отримавши борг у розмірі 147000 доларів США витратив його на придбання саме спірної квартири.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 26 листопада 2003 року по 07 листопада 2014 року.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 31 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про стягнення боргу було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 147000 доларів США.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 16 листопада 2007 року взяв в борг у ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 147000 доларів США на придбання квартири.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

16 листопада 2007 року ОСОБА_1 було на підставі договору про відкриття та обслуговування банківського рахунку в іноземній валюті для фізичних осіб за № 002/2117/07 та перераховано з поточного рахунку на вкладний рахунок № НОМЕР_1.

03 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ «ІК «А.І.С.Т.-ІНВЕСТ» було укладено договір № 493/Д/М купівлі-продажу цінних паперів на загальну вартість відповідно до умов договору 301115.45 гривень.

03 грудня 2007 року ОСОБА_1 було конвертовано на підставі його заяви 59805 доларів США у 301115.45 гривень та внесено на поточний рахунок № НОМЕР_2 і в подальшому перераховано на забезпечення виконання оплати за цінні папери згідно умов договору № 493/Д/М купівлі-продажу цінних паперів від 03ю12.2007 року про що між сторонами договору було підписано Акт прийому - передачі № 1 за вказаним договором.

У подальшому, як вбачається з наданих позивачем за первісним позовом доказів, ним було підписано із забудовником ТОВ «ТМО «Ліко-Холдинг» акт про пред'явлення облігацій до погашення за № 84, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було передано квартиру АДРЕСА_1.

З матеріалів свідоцтва про право власності від 03 червня 2009 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1.

Відповідно до п. 3 ч. 1 особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею, ним за час шлюбу але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Суд вважає, що виходячи з наявних доказів, які містяться в матеріалах справи та пояснень сторін, беззаперечно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1, оскільки набута останнім за час шлюбу але за кошти які належали йому на підставі укладеного між ним та ОСОБА_3 договору позики грошових коштів від 16.11.2007 року.

Виходячи з такої доведеної обставини перед судом, останній вважає, що вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом є необґрунтованими, а позов про визнання об'єктом спільної сумісної власності подружжя квартири АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на ? частину зазначеної квартири, таким що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_1 повністю, та неможливість задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_2

Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної особистої власності на квартиру - задовольнити повністю.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя - відмовити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 53.1 квадратних метра, житловою площею 24.4 квадратних метра.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3011(три тисячі одинадцять) гривень 16 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак