Справа №483/1656/16-ц 04.05.2017 04.05.2017 04.05.2017
Провадження №22-ц/784/866/17
Категорія 27 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду - ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 травня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі сторін, які належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 лютого 2017 року, ухваленого за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк»

до

ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 23 березня 2010 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 910 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 порушує кредитні зобовязання та станом на 31 серпня 2016 року має заборгованість у розмірі 13 604 грн. 79 коп., яка складається з: 585 грн. 88 коп. заборгованості за кредитом, 8899 грн. 87 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 2995 грн. заборгованості за пенею, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 624 грн. 04 коп. штрафу (процентна складова), позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості.

Під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 помер 2 квітня 2015 року.

Враховуючи вказану обставину, позивач уточнивши позов, предявив вимоги до дружини померлого ОСОБА_3 та просив стягнути з неї 3015 грн. 98 коп. заборгованості станом на дату смерті, яка складається з: 585 грн. 88 коп. заборгованості за кредитом; 1130 грн. 10 коп. заборгованості за відсотками, 1300 грн. заборгованості з пені.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 січня 2017 року у звязку зі смертю відповідача його замінено належним відповідачем ОСОБА_3.

Рішенням того ж суду від 6 лютого 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відсутні докази належності спадкодавцеві майна на праві власності, то не має підстав для покладення на спадкоємця обовязку погасити борг спадкодавця.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, на підставі наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 23 березня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 910 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

2 квітня 2015 року ОСОБА_4 помер.

З матеріалів справи вбачається, що за життя ОСОБА_4 умови кредитного договору виконував неналежним чином, у звязку з чим станом на день його смерті, згідно уточненого розрахунку заборгованості, наданого до суду апеляційної інстанції , утворилось 2883 грн. 60 коп. заборгованості , яка складається з 585 грн. 88 коп. заборгованості за кредитом, 255 грн. 67 коп. заборгованості по відсоткам, 1300 грн. заборгованості по пені, а також позивачем нараховано 500 грн. штрафу фіксована частина та 42 грн. 05 коп. процентна складова.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

З матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем після смерті

ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_3, яка звернулась до Другої Очаківської нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала у звязку з відсутністю оригіналу правоустановчого документу на будинок № 66 по вул. Молодіжна в с. Дмитрівка, Очаківського району Миколаївської області, що належав спадкодавцеві.

Так, частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину ( частина третя ст.. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження ним виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Що ж стосується належності спадкодавцю нерухомого майна, то згідно довідки Дмитрівської сільради Очаківського району Миколаївської області від 14 липня 2015 року за № 555, власником житлового будинку № 66 по вул. Молодіжна в с. Дмитрівка, Очаківського району Миколаївської області є ОСОБА_4 відповідно записів у погосподарській книзі № 2, обєкт по господарському обліку № 0158-1 ( а.с. 76)..

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що вникли до 1 січня 2013 року визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалося підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втрати чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

З матеріалів справи вбачається, що будинок № 66 по вул. Молодіжна в с. Дмитрівка, Очаківського району Миколаївської області створено в період з 1981 по 1991 рік.

Згідно п. 10 переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилась реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок є затверджений виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акт державної комісії про прийняття будинку в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1991 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі ст. 86 ЦК УРСР 1966 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

Враховуючи викладене та наявність записів у погосподарській книзі , колегія суддів приходе до висновку про те, що спадкодавцеві належав на праві власності житловий будинок № 66 по вул. Молодіжна в с. Дмитрівка, Очаківського району Миколаївської області, право на який в порядку спадкування за законом має відповідачка ОСОБА_3

На підстави викладеного та враховуючи положення ст.1282 ЦК України, ОСОБА_3, як спадкоємець зобовязана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Враховуючи, що розмір заборгованості за кредитним договором, який станом на день смерті спадкодавця становив 2 141 грн. 55 коп., який складається з 585 грн. 88 коп. заборгованості за кредитом, 255 грн. 67 коп. заборгованості по відсоткам, 1300 грн. заборгованості по пені, є значно меншим порівняно з вартістю будинку отриманого у спадщину, колегія суддів вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 141 грн. 55 коп.

При цьому колегія суддів вважає, що з розрахунку позивача слід виключити штрафи, які нараховані після смерті боржника.

Оскільки вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені положення закону та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову, то рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 455 грн. 52 коп. судових витрат, пропорційно задоволеним вимогам .

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 6 лютого 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2141 грн. 55 коп. в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 455 грн. 62 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

ОСОБА_5