РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В., за участю сторін та представників

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Хмельницької районної державної нотаріально контори, третя особа Лісовогринівецька сільська рада, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом ,

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернувся з вказаним позовом в якому зазначив, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 1994 року, посвідченого державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №2-1460, належить на праві власності 1/3 частина житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по вул. Вокзальній 4 у с. Климашівка Хмельницького району Хмельницької області. Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,3410 га, якою він користується спільно з іншим співвласником ОСОБА_3 Означена земельна ділянка перебувала у користуванні у визначених межах спадкодавця ОСОБА_4, ще з 28.05.1965 року, у цих же межах перейшла йому та ОСОБА_3 в порядку спадкування. Рішень щодо вилучення ні в його батька, ні у нього та ОСОБА_3 (після набуття права власності на домоволодіння) земельної ділянки та/або зміни її конфігурації не приймалося.

07 жовтня 1999 року Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого останній перейшла у власність земельна ділянка площею 0,26 га, що розташована по вул. Вокзальній, 6 у с. Климашівка. До складу вказаної земельної ділянки входить частина земельної ділянки, яка перебуває у його та ОСОБА_3 користуванні площею 0,0451 га. Підставою для видачі ОСОБА_2 вказаного свідоцтва про право на спадщину стала виписка з рішення Пашковецької сільської ради №4 від 30.12.1994 року. Водночас вважав, що оскільки на його запит до архівного сектору Хмельницької районної державної адміністрації була надана копія вищевказаного рішення у якому відсутній перелік громадян, яким передавалися у власність земельні ділянки, вказана виписка є протиправною. Крім того, просив врахувати, що ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_2, не є власниками спірної земельної ділянки, оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 (26.01.1996 року) останньому не видавався державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. До того ж, межі земельної ділянки на час відкриття спадщини для ОСОБА_2 в натурі (на місцевості) не встановлювалися, а ним, як суміжним землекористувачем не погоджувалися. Крім того, спір стосовно меж належних йому та відповідачу земельних ділянок фактично був вирішений ще у грудні 1996 року відділом земельних ресурсів Хмельницького району, за результатами розгляду якого факту порушень та розкопування межі із сторони ОСОБА_3 не виявлено.

За таких обставин вважав, що свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 1999 року було неправомірно включено до спадкового майна земельну ділянку, яка спадкодавцю не належала; а частина цієї земельної ділянки перебуває у його користуванні.

На підставі викладеного, посилаючись на положення ст.ст.15, 16, 328 ЦК України, ст.30 ЗК України в редакції 1990 року, просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07 жовтня 1999 року та зареєстрованого в реєстрі за №1-2686, виданого нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, після смерті ОСОБА_5, який помер 26 січня 1996 року, на імя ОСОБА_2, в частині видачі свідоцтва на земельну ділянку площею 0,26 га для будівництва та обслуговування належного житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства по провулку Вокзальному, 6 в с. Климашівка Хмельницького району.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач та її представник позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, 26 січня 1996 року помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_5 Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок з надвірними спорудами та земельна ділянка, площею 0,26 га, яка передана для обслуговування вказаного житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що розташовані по пров. Вокзальний, 6 у с. Климашівка Хмельницького району. Вказана земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_5 на підставі рішення Пашковецької сільської ради №4 від 30.12.1994 року. Спадщину після смерті батька прийняла ОСОБА_2 та їй було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене вище майно. Вказані факти, як і той факт, що на зазначеній земельній ділянці площею 0,26 га по пров. Вокзальний 6 у с. Климашівка розташований успадкований ОСОБА_2 житловий будинок та надвірні будівлі, були встановлені рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2016 року (справа №686/17323/15-ц) за її позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Крім того, вказаним рішенням було зобовязано ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,26 га по пров. Вокзальному, 6 у с. Климашівка Хмельницького району шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частини земельною ділянки площею 0,0451 га. Вказані обставини, спростовують твердження позивача про порушення його прав на належну йому земельну ділянку, що розташована по пров. Вокзальний 4 у с. Климашівка, видачею їй спірного свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Третя особа представник Хмельницької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ч. 1. ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до абз. 3 п.27 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування Постанова Пленуму Верховного Суду України» від 30 травня 2008 р. іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у звязку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, інших обставин, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Як встановлено з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є власником 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по пров. Вокзальний 4 у с. Климашівка Хмельницького району Хмельницької області. Вказане майно останній набув в порядку спадкування після свого батька ОСОБА_4, який помер 17 квітня 1993 року, про що йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Іншими спадкоємцями майна ОСОБА_4, які прийняли спадщину та отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину є ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Також встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2016 року, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 08.06.2016 року, був задоволений позов ОСОБА_2 та зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною їй на праві власності земельною ділянкою, площею 0,26 га для будівництва і обслуговування належного житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства по провулку Вокзальному, 6 в с. Климашівка, Хмельницького району шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 частини земельної ділянки площею 0,0451 га.

ОСОБА_5 вказане рішення, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, судом першої інстанції було встановлено, що після смерті 26.01.1996 року ОСОБА_5 відкрилася спадщина до складу якої входив житловий будинок з надвірними будівлями по провулку Вокзальному, 6 в с. Климашівка, Хмельницького району та земельна ділянку площею 0,26 га для обслуговування вказаного житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства за цією ж адресою. Вказана земельна ділянка площею 0,26 га у власність ОСОБА_5 була передана рішенням сесії Пашковецької сільської ради №4 від 30 грудня 1994 року. Зазначене нерухоме майно ОСОБА_2 успадковано на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого на її ім'я державним нотаріусом Хмельницької районної державної нотаріальної контори 07.10.1999 р.

Також було встановлено, що ОСОБА_3, яка мешкає у домоволодінні по пров. Вокзальний 4 в с. Климашівка, що належав її покійному батькові ОСОБА_4, після смерті останнього, здійснила прибудову до свого сараю безпосередньо на межі, яка розділяє цю земельну ділянку та земельну ділянку по пров. Вокзальний 6 с. Климашівка, та поступово почала зміщати межу цих земельних ділянок вглиб городу, зменшивши належну ОСОБА_2 земельну ділянку на 0,0451 га, відповідно до розміру 0,2199 га.

Вказані обставини, зокрема факт належності на праві власності ОСОБА_5 земельної ділянки площею 0,26 га по пров. Вокзальний 6 у с. Климашівка, спадкування вказаного майна та відповідно набуття на нього права власності ОСОБА_2, а також факт порушення саме з боку суміжного землекористувача ОСОБА_3 (по пров. Вокзальний 4) прав ОСОБА_2 на належну їй земельну ділянку по пров. Вокзальний 6, встановлені рішенням суду та відповідно до приписів ст.61 ЦПК України доведенню не підлягають.

Будь-яких належних і допустимих доказів порушення належних ОСОБА_1 прав чи законних інтересів як землекористувача земельної ділянки по пров. Вокзальний 4 у с. Климашівка оспорюваним ним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, яке видане Хмельницькою державною районною нотаріальної конторою 07.10.1999 року на імя ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 ним суду не представлено та в матеріалах справи не міститься.

Посилання позивача та його представника на те, що ОСОБА_5 не належала на праві власності земельна ділянка площею 0,26 га, що розташована по пров. Вокзальний 6 у с. Климашівка та відповідно вказане майно не могло бути обєктом спадкування, а факти відсутності порушень земельних прав ОСОБА_2 та розкопування межі зі сторони ОСОБА_3 був встановлений ще у грудні 1996 році за результатами розгляду земельного спору відділом земельних ресурсів Хмельницького району, суд не приймає до уваги, оскільки такі посилання є безпідставними та фактично зводяться до переоцінки обставин, встановлених у вищевказаному рішенні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2016 року, що є неприпустимим.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що поданий ОСОБА_1 позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 214-218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 17 жовтня 2017 року.

Суддя С. Стефанишин