У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Пиляй І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського міського центру зайнятості на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2017 року в справі за позовом Рівненського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2017 року в задоволенні позову Рівненського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовлено.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі Рівненський міський центр зайнятості вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає про неправильність висновку суду першої інстанції, що підприємницьку діяльність ОСОБА_1 було припинено 11 січня 2012 року, тобто з дати набрання законної сили постанови Рівненського окружного адміністративного суду про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, а внесення державним реєстратором запису в ЄДРПОУ є лише формальним підтвердженням зазначеної обставини.

Вважає, що на ОСОБА_1 поширювалися вимоги діючого законодавства про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності за судовим рішенням і вона зобов'язана була здійснювати норми даного Закону із застосуванням процедур, установлених ч.11-12 ст. 47 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" і як наслідок не виконання ОСОБА_1 вимог вказаного Закону настало порушення законодавства про зайнятість населення.

Крім того, зазначає про те, що оскільки дати внесення до ЄДР запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця стосовно ОСОБА_1 не було, вона мала статус підприємця і відносилася до категорії громадян, які забезпечують себе роботою самостійно. Факт перебування особи в статусі фізичної особи-підприємця (суб'єкта підприємницької діяльності) підтверджується не фактичним зайняттям, ведення господарської діяльності та поданням звітності, а відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, на дату отримання статусу безробітної - 20.12.2012 року та у період отримання матеріального забезпечення з 20.12.2012 року по 09.08.2013 року ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець і не мала права на отримання допомоги по безробіттю в цей період.

Покликаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов Рівненського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення 8992,73 грн. задовольнити.

Представник Рівненського міського центру зайнятості та ОСОБА_1 завчасно були повідомлені про час і місце розгляду справи, однак до суду не з'явилися та причин неявки не повідомили, а тому колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач з 11 січня 2012 року не займалася підприємницькою діяльністю, доходів не отримувала і позивачем не надано доказів на спростування вказаних обставин. На момент звернення до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідач не відносилася до категорії зайнятого населення, а тому допомога по безробіттю отримана нею правомірно.

Такий висновок відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.12.2012 року ОСОБА_1 звернулася в Рівненський МЦС, як особа, що шукає роботу (а.с.4).

20 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю та в той же день їй було надано статус безробітного та призначена допомога по безробіттю (а.с.5)

30 липня 2013 року позивачем на підставі інформації виконкому Рівненської міської ради був виявлений факт реєстрації ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця в період перебування на обліку у центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю в період з 20 грудня 2012 року по 09 серпня 2013 року в сумі 8992,73 грн.(а.с.6-11).

14 жовтня 2013 року Рівненським МЦЗ було надіслано ОСОБА_1 повідомлення про повернення коштів в сумі 8992,73 грн., як отриманих нею незаконно (а.с.12).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов'язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу ( заробітної плати ) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім'ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб'єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору ( контракту ) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств ), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2011 року в справі № 2а/1770/5157/2011 за позовом ДПІ у м. Рівне до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність відповідача у зв'язку з неподанням протягом року органам державної податкової служби податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону. Постанова набрала законної сили 11 січня 2012 року та була отримана державним реєстратором 18 червня 2012 року (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця проводиться у разі, зокрема, постановлення судового рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ( ч.3 ст.46 ).

Згідно із ч.3 ст.49 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державний реєстратор зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня з дати надходження судового рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем внести до Єдиного державного реєстру запис про судове рішення щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та в той же день повідомити органи статистики, державної податкової служби, Пенсійного фонду України та фізичну особу-підприємця, щодо якої було постановлено судове рішення, про внесення такого запису.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА № 854353 від 30 липня 2013 року, 20 червня 2012 року державним реєстратором в Єдиний державний реєстр юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис про судове рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (нині ОСОБА_1) про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем і державним реєстратором було направлено відповідачу повідомлення 9 серпня 2013 року. (а.с.8).

Враховуючи вказані обставини та вищевказані нормативно-правові акти, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що підприємницьку діяльність відповідача було припинено 11 січня 2012 року - з дати набрання законної сили постановою Рівненського окружного адміністративного суду про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, а внесення державним реєстратором запису про цей факт в ЄДРПОУ є лише формальним підтвердженням зазначеної обставини.

Закон не покладав такого обов'язку на фізичну особу-підприємця про внесення запису в державний реєстр та й відповідно вона не мала таких повноважень на таке внесення.

Посилання апелянта на норми матеріального права передбачені ч.11-12 ст. 47 названого Закону не заслуговують на увагу, оскільки підприємницька діяльність припинялась не за власним рішенням підприємця а за рішенням суду.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Конституційне положення коментована стаття розтлумачує як по суб'єктах, так і по території, на яку розповсюджується обов'язковість судових рішень.

ОСОБА_1 з 11 січня 2012 року не займалася підприємницькою діяльністю, доходів не отримувала і позивачем на порушення вимог ст.10, 60 ЦПК України не надано доказів на спростування вказаних обставин.

Таким чином, на момент звернення до Рівненського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідач не відносилася до категорії зайнятого населення, а тому допомога по безробіттю отримана нею правомірно.

Частиною другою статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» встановлено обов'язок застрахованих осіб, зареєстрованих в установленому порядку як безробітні, своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Доводи апеляційної скарги, які вказують на порушення відповідачем вказаних вимог закону, оскільки остання не повідомила Рівненський міський центр зайнятості про її реєстрацію як фізичну особу-підприємця, спростовуються заявою ОСОБА_1 про надання статусу безробітного від 20 грудня 2012 року, на звороті якої міститься помітка спеціаліста центру зайнятості ОСОБА_3 "дата ліквідації 20.06.12р.", що співпадає з датою внесення державним реєстратором до ЄДРПОУ запису про судове рішення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати її забезпечення та надання соціальних послуг.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, які були належним чином досліджені судом першої інстанції та погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо відсутності доказів наявності в діях відповідача ознак умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними при отриманні допомоги по безробіттю.

За таких обставин, суд першої інстанції дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Рівненського міського центру зайнятості відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 03 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.В. Боймиструк

Судді: Н.М.Ковальчук

С.В. Хилевич