У Х В А Л А

23 жовтня 2017 року суддя Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись у м.Маріуполі із позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, виділ нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2017 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла вказана позовна заява.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_2 надала суду клопотання про відстрочення, розстрочення або звільнення (повне або часткове) від сплати судового збору, в обґрунтування якого зазначила, що у теперішній час вона не офіційно не працює, самостійно виховує дитину, на утримання якої ОСОБА_3 аліменти не сплачує, у звязку із чим позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплатити судовий збір.

Ознайомившись із цим клопотанням, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню, а тому позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір" (далі Закон), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 1, 3 ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Крім того, згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як зазначено у п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Так, позивачем ОСОБА_2 у підтвердження майнового стану надано довідку № 41 від 11.08.2017 року, видану адміністрацією ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», та розрахунок з Пенсійного фонду України, з яких вбачається, що позивач працює у вказаній установі, розмір її заробітної плати за період з лютого по липень 2017 року склав 27425,19 грн.

Вказані відомості свідчать про те, що ОСОБА_2 отримує стабільний дохід, розмір якого є достатнім для сплати судового збору при зверненні до суду.

У відповідності до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання позову щодо вимог майнового характеру, який поданий фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених в ст.ст. 119,120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, то вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 5, 8 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 79, 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про відстрочення, розстрочення або звільнення (повне або часткове) від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, виділ нерухомого майна, визнання права власності на нерухоме майно, усунення перешкод у користуванні нерухомим майном - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1