Справа № 371/286/17 Головуючий у І інстанції Пархоменко В. М.
Провадження № 22-ц/780/3858/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 58 02.08.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 серпня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Іванової І.В., Приходька К.П.,

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Миронівського районного нотаріального округу Київської області про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,

в с т а н о в и л а :

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом та просила визнати недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 з моменту його укладення та визнати за нею право власності на ? частину спірного будинку.

Під час судового розгляду справи ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації речових прав та їх обтяжень вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна у вигляді 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2

Заява обґрунтована тим, що на даний час будинок за вищезазначеною адресою належить відповідачу на праві власності, а тому ОСОБА_2 у будь-який час може розпорядитися ним та відчужити його, що може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову в частині поновлення права власності позивача на 1/2 частину будинку.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року було забезпечено позов шляхом накладення заборони суб'єктам державної реєстрації речових прав та їх обтяжень вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна у вигляді 1/2 частини будинку АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_2.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову не перевірив чи дійсно існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, не перевірив чи дійсно відповідачем вчинялися дії спрямовані на відчуження спірного будинку та не вказав в оскаржуваній ухвалі суду підстави для обрання саме такого виду забезпечення позову, а тому просила апеляційний суд скасувати вказану ухвалу суду про забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття своєчасних заходів для забезпечення позову може утруднити виконання рішення або зробити його виконання неможливим.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питань про забезпечення позову суди повинні враховувати роз'яснення Верховного Суду України, що містяться в Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року.

Так, згідно з п. 4 зазначеної Постанови Пленуму, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції задовольняючи заяву про забезпечення позову прийшов до правильного висновку про те, що оскільки предметом спору є право власності на частину житлового будинку, то вказана частина будинку не може бути відчужена до розгляду даного спору судом. Однак така можливість не виключена виходячи із правомочностей власника на розпорядження нею. Сам для унеможливлення такого розпорядження суд і задовольнив заяву про забезпечення позову. Вид забезпечення позову також було обрано вірно.

Посилання відповідача на те, що у суду не було підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження спірного майна, а тому не було підстав для забезпечення позову, є неприйнятними. Для забезпечення позову не обов»язково наявність оголошень про продаж майна або укладання попередніх договорів щодо нього. Для такого виду забезпечення позову як заборона вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна достатньо наявності реального спору щодо цього майна і наявності права власності на це майно у відповідача. Відповідач може розпорядитись своєю власністю у будь-який момент без повідомлення про це позивача та суд, а тому такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Зазначені обставини дають підстави апеляційному суду вважати, що судом першої інстанції не було порушено норм процесуального законодавства.

Так, у відповідності до ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити

Ухвалу Миронівського районного суду Київської області від 29 травня 2017 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий

Судді