Провадження № 2/193/482/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 листопада 2017 року сел. Софіївка
Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі :
судді Шумської О.В.
при секретарі Мельниковій Т.О
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2 до СПД фізичної особи ОСОБА_3, третя особа: Відділ реєстраційної служби Софіївської районної державної адміністрації, про визнання договору оренди земельної ділянки №68 від 25 грудня 2009 року припиненим,-
У С Т А Н О В И В:
Договір оренди земельної ділянки було укладено на строк 5 (пять) років, тобто строк дії договору закінчився 13 квітня 2015 року.
Після закінчення строку дії договору оренди землі № 68 від 28 грудня 2009 року позивач договорів оренди земельної ділянки, додаткових угод до договору оренди земельної ділянки з орендарями не укладав і не підписував. В 2016 році земельну ділянку позивач обробляв одноособово, сам сплачував земельний податок.
В січні 2017 року субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_3 земельну ділянку забрав в користування мотивуючи тим, що нібито позивач уклав з ним договір оренди земельної ділянки.
Дану додаткову угоду від 01 травня 2014 року до договору оренди земельної ділянки № 68 від 28 грудня 2009 року відповідно якої строк дії договору оренди земельної ділянки між позивачем та субєктом підприємницької діяльності-фізичною особою ОСОБА_3 продовжено до 01 травня 2024 року позивач не підписував і про її існування йому стало відомо з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 08 червня 2017 року.
Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, надали заяву про розгляд справи без їх участі. Проти винесення заочного рішення не заперечують.
Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлена. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавав.
Представник третьої особи Софіївської районної державної адміністрації (відділ реєстраційної служби) в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений. Заяв про розгляд справи без його участі суду не надавали.
Суд розглядає справу, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав:
Згідно із ч. 3 ст.10, ч. ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Договір оренди земельної ділянки було укладено на строк 5 (пять) років, тобто строк дії договору закінчився 13 квітня 2015 року.
Після закінчення строку дії договору оренди землі № 68 від 28 грудня 2009 року позивач договорів оренди земельної ділянки, додаткових угод до договору оренди земельної ділянки з орендарями не укладав і не підписував. В 2016 році земельну ділянку позивач обробляв одноособово, сам сплачував земельний податок.
В січні 2017 року субєкт підприємницької діяльності-фізична особа ОСОБА_3 земельну ділянку забрав в користування мотивуючи тим, що нібито позивач уклав з ним договір оренди земельної ділянки.
Відповідно до п.36 Договору, дія договору оренди припиняється у разі закінчення строку на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки, ліквідації юридичної особи орендаря. П.38 Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін, рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання другою стороною обовязків, передбачених договором та у разі випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки.
Стаття 215 ЦК України передбачила випадки недійсності правочину, а саме в ч.3 ст.215 ЦК України вказано - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ст. 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України .договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору.
У відповідності до ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 статті 203 Цивільного кодексу України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Частиною 3 статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею ст. 30 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується зі ст 651 ч 1 ЦК України передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди, щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
У звязку із зазначеним позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір , тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачана користь позивача.
На підставі ст.ст. 203,215 ЦК України, ст.ст.13,30 ЗУ «Про оренду землі», та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України,суд,-
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1, представник позивача - ОСОБА_2 до СПД фізичної особи ОСОБА_3, третя особа: Відділ реєстраційної служби Софіївської районної державної адміністрації, про визнання договору оренди земельної ділянки №68 від 25 грудня 2009 року припиненим задовольнити.
Стягнути з Суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної особи ОСОБА_3, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Софіївського районного
суду Дніпропетровської області ОСОБА_7