Справа № 372/2295/15-ц Головуючий у І інстанції Зінченко О. М.
Провадження № 22-ц/780/4057/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 03.08.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О., із участю секретаря Волошина В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича,

В С Т А Н О В И Л А :

19 червня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною скаргою, де просить визнати дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича щодо винесення постанови про стягнення судового збору неправомірними та скасувати її, як таку, що ухвалена протиправно.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року відмовлено в задоволенні поданої скарги.

На обґрунтування ухваленого судового рішення суд першої інстанції зазначив, що з наявних матеріалів справи не вбачається порушення державним виконавцем чи іншою посадовою особою державної виконавчої служби прав, свобод чи законних інтересів скаржника при винесені оскаржуваної постанови, оскільки надані стягувачем документи, які послужили підставою для винесення даної постанови, є законними та обґрунтованими, відповідають вимогам передбаченим ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, де просить скасувати постановлену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу частково, керуючись наступним.

Згідно положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ст. 386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 27 липня 2015 року Обухівським районним судом ухвалено рішення в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до ОСОБА_2, третя особа ТОВ «Вітас» про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким задоволено позовні вимоги та, в рахунок погашення боргу, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житлові будинки, що розташовані по АДРЕСА_1 та належать на праві власності відповідачеві і встановлено спосіб реалізації вказаного майна, за яким 10 вересня 2015 року видано виконавчий лист ( а.с. 53-57, 78 ).

08 жовтня 2015 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного листа про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітас» перед Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» за кредитним договором №593-130712 від 13 липня 2012 року в розмірі 66 817 693,51 грн., що складається із заборгованості за кредитом в сумі 56 523 000 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9 402 949,47 грн., пені - 891 744,04 грн. на іпотечне майно, що належить ОСОБА_2, а саме:

житловий будинок під номером 1/3, загальною площею 401,5 кв.м., житловою площею 89,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_1 ;

житловий будинок під номером 1/6, загальною площею 396,2 кв.м., житловою площею 99,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та розташований на земельній ділянці площею 0,5000 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності / незалежним експертом на стадії проведення виконавчих дій ( а.с. 89-90 ).

16 травня 2017 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 6 684 769,35 грн. ( а.с. 91 ).

У відповідності до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Проте, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, ухвалюючи судове рішення, не перевірив а чи стягнута ( повернута ) кредитору заборгованість у розмірі 66 817 693,51 грн., чи передано майно боржника Публічному акціонерному товариству «Європейський газовий банк», а відтак - передчасно прийшов до переконання про законність дій державного виконавця та необгрунтованість заявлених ОСОБА_2 вимог.

Не дотримався місцевий суд і вимог ст. 386 ЦПК України, розглянувши скаргу без участі старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича або його представника.

Залишились поза увагою місцевого суду і положення п. 7 постанови №6 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" від 07 лютого 2014 року за яким, відповідно до статей 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У зв'язку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Відтак, зазначені обставини є беззаперечною підставою для скасування судового рішення.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість ухвали, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє повне підтвердження.

І, як наслідок, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню із передачею зазначеного питання на новий розгляд до суду першої інстанції у відповідності до положень п. 3 ст. 312 ЦПК України, як така, що постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Не може бути задоволена вимога апелянта про задоволення скарги ОСОБА_2, оскільки вирішення вказаного питання, згідно положень ст. 384 ЦПК України, відноситься до компетенції зазначеного суду першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Р.В. Березовенко

В.О. Фінагєєв