Справа № 0909/4190/2012
Провадження № 22-ц/779/1222/2017
Головуючий у 1 інстанції П'ятковський В. І.
Суддя-доповідач Бойчук
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах Верховинської районної державної адміністрації в Івано-Франківській області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення шкоди, заподіяної злочином за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 жовтня 2013 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 жовтня 2013 року задоволено позов заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах Верховинської районної державної Адміністрації в Івано-Франківській області до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення шкоди, заподіяної злочином.

Стягнуто у солідарному порядку із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - на користь Верховинської районної державної адміністрації в Івано-Франківській області заподіяну шкоду у розмірі 821 157 (вісімсот двадцять одна тисяча сто п'ятдесят сім) грн. 47 коп. збитків, заподіяних їх злочинними діями.

На дане рішення суду першої інстанції ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги, в яких зазначають, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

В своєму рішенні суд першої інстанції зазначає, що вироком Коломийського міськрайонного суду від 05 червня 2012 року відповідачів було визнано винними у пред'явленому їм обвинуваченні та призначено відповідні покарання, результатом злочинних дій відповідачів являється заподіяння шкоди державі у особливо великих розмірах на суму 2 696 361,80 грн. Після часткового відшкодування збитків під час досудового слідства, судового розгляду кримінальної та цивільної справ, залишок несплачених збитків складав 821 157,47 грн.

Апелянти зазначають, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Однак в матеріалах провадження відсутній вирок від 05.06.2012року Коломийського міськрайонного суду по справі №0909/230/2012.

Суд першої інстанції не враховані вимоги ст. 57, ч. 4 ст. 60, ст. 212 ЦПК України про те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення.

Апелянти зазначають, що між Верховинською районною державною адміністрацією та ТзОВ «Карпатська будівельна компанія ЛТД», а також між ТзОВ «Карпатська будівельна компанія ЛТД» та ПП «РАМО» та ПП «Транс- Сервіс» склалися цивільно-правові відносини, а стягнення коштів за невиконані роботи має проводитися в порядку визначеному ГПК України.

У відповідності до вироку Коломийського міськрайонного суду ТзОВ «Карпатська будівельна компанія ЛТД» відшкодувала завдані збитки в розмірі 823 769,92грн.,

Під час розгляду даної справи в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_5 було відшкодовано кошти в сумі 360 472,16грн., у зв'язку із чим відносно нього 29.04.2013р. закрито провадження по даній справі.

Апелянти зазначають також, що ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 11.07.2013року у зв'язку із наявністю заборгованості Верховинської районної державної адміністрації перед «Міжгосподарським підприємством капітального будівництва та проектування» директором якого є ОСОБА_6 було проведено взаєморозрахунки та зараховано зустрічні однорідні вимоги у відповідності до акту звірки взаємних розрахунків від 01.10.2013року, у зв'язку із чим 10.10.2013року ухвалою Коломийського міськрайонного суду закрито провадження відносно ОСОБА_6 по даній справі, що собою фактично підтверджує про наявність цивільно-правових відносин між підприємствами та Верховинською РДА та визнано Коломийським міськрайонним судом.

Апелянти вважає, що обставини справи, що мають істотне значення для вирішення спору належним чином не дослідженні в судовому засіданні, судом не дано юридичну оцінку правовідносинам сторін, що склалися, не надано оцінки доказам залученим до матеріалів справи, що є підставою для скасування прийнятого рішення.

Просять рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів та представника ОСОБА_2, представника прокуратури Івано-Франківської області, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційних скарг з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачам було пред'явлено обвинувачення : ОСОБА_1 та, ОСОБА_3 і ОСОБА_2 за ст.ст. 28 ч. 3, 205 ч. 2, 28 ч. 3, 366 ч. 2, 191 ч. 5, 209 ч. 3 КК України та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 за ст.ст 364 ч.2 та 366 ч.2 КК України.

Вироком Коломийського міськрайонного суду від 05 червня 2012 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч. 3, 28 ч. 3, 205 ч. 2, 191 ч. 5, 28 ч. 3, 366 ч. 2, 209 ч. 3 КК України і остаточно визначено покарання чотири роки шість місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах, пов'язані з виконанням функцій представника влади, а також обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов'язків на три роки з конфіскацією коштів та майна, одержаних злочинним шляхом, з конфіскацією всього належного майна.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 28 ч. 3, 205 ч. 2, 28 ч. 3, 366 ч. 2, 191 ч. 5, 209 ч. 3 КК України і остаточно визначено покарання три роки вісім місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов'язків на три роки з конфіскацією коштів та майна, одержаних злочинним шляхом, з конфіскацією всього належного майна.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винним за ст.ст. 364 ч.2 та 366 ч.2 КК України і на підставі ст. 75 КК України їх звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на два роки.

Зі змісту вироку, який вступив у законну силу вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили фінансову операцію з коштами, одержаними внаслідок вчинення суспільно-небезпечного, протиправного діяння (зловживання службовим становищем, службового підроблення, привласнення державних грошових коштів в особливо великих розмірах, організованою групою), легалізували (відмили) доходи, одержані злочинним шляхом на суму 2696361,70 грн.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що результатом злочинних дій відповідачів являється заподіяння шкоди державі у особливо великих розмірах на суму 2696361.70 грн. Після часткового відшкодування збитків під час досудового слідства, судового розгляду кримінальної та цивільної справ, залишок несплачених збитків складає 821157.47 грн.

Під час розгляду даної цивільної справи у суді першої інстанції, судом ухвалою від 29 квітня 2013 року, яка набрала законної сили, закрито провадження щодо позовних вимог про стягнення шкоди, завданої злочином із ОСОБА_5 (а.с. 221,222 т.1).

Ухвалою цього ж суду від 10 жовтня 2013 року закрито провадження у частині стягнення збитків, заподіяних злочинними діями із ОСОБА_6. Дана ухвала також набрала законної сили. Обидві вищеназвані ухвали сторонами не оскаржувалися.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а із ч. 2 ст. 1166 ЦК України випливає презумпція винності особи, дії якої призводять до заподіяння матеріальної шкоди.

Згідно п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об'єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій.

Відповідно по положень ч.2 ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що вимоги позивача про стягнення залишкової суми шкоди обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що дані правовідносини виникли між юридичними особами і спростовані матеріалами справи, зокрема вироком суду, який набув чинності, яким встановлена вина відповідачів у вчиненні злочинів та заподіянні цими злочинами шкоди.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 жовтня 2013 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко