Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/6014/17 Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 19 Доповідач Борисюк Р. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Григорусь Н.Й., Миніч Т.І.,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову

по матеріалам дубліката цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним,

за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2017 року,

встановила:

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування від 13.02.2017 року недійсним.

В серпні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на адміністративне приміщення 2 поверху літ. «А», загальною площею 24,1 кв.м., що складається з наступних адміністративних приміщень 3-27 площею 7,6 кв.м., 3-28 площею 16,5 кв.м., реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, номер обєкта в РПВН 19835478, знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Пушкінська, 44, належне на праві власності 1/2 ОСОБА_6 та 1/2 ОСОБА_5

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали апеляційні скарги, в яких просять її скасувати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, безпідставною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не врахував обставини, на підставі яких він став власником частини спірного майна, а також не врахував, що предмет оскарження не має жодного відношення до питання правомірності належності йому на праві власності майна. Крім того, районний суд не зазначив мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість даної заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, безпідставною, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд першої інстанції не врахував обставини , на підставі яких він став власником частини спірного майна, а також не врахував, що предмет оскарження не має жодного відношення до питання правомірності належності йому на праві власності майна. Крім того, районний суд не зазначив мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість даної заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню із таких підстав.

Відповідно до положень частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (частина 3 статті 151 ЦПК України).

Згідно частини 2 статті 151 ЦПК у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 152 ЦПК України).

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у пункті 4 постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З аналізу вказаних положень статей 151 та 152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно, яке належать саме відповідачу по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.10 ЦПК України), обов'язки доказування і подання доказів покладається на сторони (ст.60 ЦПК України), тому суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.

Як вбачається з матеріалів справи спірне нерухоме майно, на яке судом накладено арешт, відповідно укладеного 13.02.2017 року договору дарування ОСОБА_3 подарував ОСОБА_4, а остання в свою чергу 19.07.2017 року продала це майно ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Таким чином, між сторонами дійсно виник спір з приводу визнання договору дарування та договору купівлі-продажу спірного майна недійсним, а тому неприйняття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

Відтак, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 05 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: