Номер провадження: 22-ц/785/6714/17
Номер справи місцевого суду: 2-1498/10
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Калараш А.А., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, пені та штрафних санкцій за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2010 року,

встановила:

У серпні 2009 р. публічне акціонерне товариство «Сведбанк Інвест» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило: 1) стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі - 1 052 098,42 доларів США; 2) звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. 18.12.2007 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4180, яке належить ОСОБА_7, а саме - нежитлове приміщення магазину, загальною площею - 89,9 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1; 3) звернути стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. 18.12.2007 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4180, яке належить ОСОБА_4, а саме - нежитлове підвальне приміщення, загальною площею - 146,5 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1.

Позовні вимоги Банк обґрунтовував тим, що на підставі кредитного договору № 60/15 від 18.12.2007 р., з додатковими договорами № 1 від 25.06.2008 р., № 2 від 05.12.2008 р., № 3 від 22.12.2008 р., № 4 від 27.03.2009 р. Банк відкрив ОСОБА_4 відновлювальну кредитну лінію на суму - 1 075 100,00 доларів США, строком дії кредитної лінії - по 17.12.2017 р., із сплатою за користування кредитом - 14% річних.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18.12.2007 р. були укладені: 1) з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. 18.12.2007 р., зареєстрований в реєстрі за № 4180, за яким ОСОБА_7 передала в іпотеку належне їй на правів власності - нежитлове приміщення магазину, загальною площею - 89,9 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1. ОСОБА_4 передав в іпотеку належне йому на праві власності - нежитлове підвальне приміщення, загальною площею - 146,5 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1; 2) з ОСОБА_5 - договір поруки № 60/П-15; 3) з ОСОБА_6 - договір поруки № 60/П-15-2.

Позичальник неналежним чином виконав обов'язки з повернення кредиту, сплаті процентів. Відповідачам 04.06.2009 р. було надіслано вимогу про дострокове виконання всіх грошових зобов'язань за кредитним договором протягом 10 календарних днів, яке залишилося не виконаним. Одночасно було повідомлено про намір звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачі заборгованість за кредитним договором не погасили. Станом на 12.08.2009 р. виникла заборгованість у розмірі - 1 052 098,42 доларів США, яка складається з: - заборгованість за кредитом - 980 000,00 доларів США; - заборгованість за відсотками - 69 173,31 доларів США; - за пенею зі сплати відсотків - 2 295, 11 доларів США.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі - 8 327 043,36 грн..

Звернуто стягнення на предмет іпотеки згідноіпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. 18.12.2007 р., зареєстрованого в реєстрі за № 4180, на користь Банку, а саме на - нежитлове приміщення магазину, загальною площею - 89,9 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_7, та на - нежитлове підвальне приміщення загальною площею - 146,5 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_4.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь Банку витрати по сплаті держмита в сумі - 1 700,00 грн. та за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі - 30,00 грн..

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.11.2012 р. заява ОСОБА_4 від 09.11.2012 р. про перегляд заочного рішення залишена без розгляду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.07.2017 р. заява ОСОБА_7 від 22.03.2017 р. про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

ОСОБА_7 в апеляційній скарзі оскаржує заочне рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Просить заочне рішення суду першої інстанції в оскарженій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в стягненні з неї боргу. Посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

Банк письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. Представника у судове засідання не направив. Інші особи, які беруть участь у справі письмових пояснень на апеляційну скаргу не надали. У судове засідання не з'явилися. Про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Згідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заочне рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення боргу з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та звернення стягнення на предмети іпотеки не оскаржується, а тому в цій частині законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції не переглядається (ч. 1 ст. 303 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам законодавства заочне рішення суду першої інстанції в оскарженій частині не відповідає.

Ухвалюючи заочне рішення про стягнення з ОСОБА_7 солідарно з іншими відповідачами заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (Т. 1, а. с. 125 - 127).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна. Цих висновків суд першої інстанції дійшов при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 509, 525, 526, 546, 553, 572, 575, 589 ЦК України, ст. ст. 1, 33 Закону України «Про іпотеку») та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України) права.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Між Банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 60/15 від 18.12.2007 р., з додатковими договорами № 1 від 25.06.2008 р., № 2 від 05.12.2008 р., № 3 від 22.12.2008 р., № 4 від 27.03.2009 р., на підставі яких Банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на суму - 1 075 100,00 доларів США, строком дії кредитної лінії - по 17.12.2017 р., із сплатою за користування кредитом - 14% річних (Т. 1, а. с. 7 - 19).

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18.12.2007 р. були укладені: 1) з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 - іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. 18.12.2007 р., зареєстрований в реєстрі за № 4180, за яким ОСОБА_7 передала в іпотеку належне їй на правів власності - нежитлове приміщення магазину, загальною площею - 89,9 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1. ОСОБА_4 передав в іпотеку належне йому на праві власності - нежитлове підвальне приміщення, загальною площею - 146,5 кв. м., розташоване за адресою - АДРЕСА_1 (Т. 1, а. с. 21 - 24); 2) з ОСОБА_5 - договір поруки № 60/П-15 (Т. 1, а. с. 25 - 26); 3) з ОСОБА_6 - договір поруки № 60/П-15-2 (Т. 1, а. с. 27 - 28).

Відповідно до п. п. 3, 4 вищевказаних договорів поруки кожний поручитель несе солідарну відповідальність з боржником, в тому ж самому обсязі.

Між сторонами по справі склалися правовідносини за кредитним договором та договором поруки.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 546, 553, 572, 575, 589 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою та порукою.

За договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (правом застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не вставлено договором.

Згідно із ст. ст. 1, 33, Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Оскільки матеріали справи не містять договору поруки між Банком та ОСОБА_7, то підстави для солідарного стягнення з неї боргу разом з позичальником відсутні. В задоволенні позовних вимог Банку про солідарне стягнення з ОСОБА_7 разом з іншими відповідачами заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити.

Доводи апелянта про те, що вона є майновим поручителем, іпотека та порука є різними видами забезпечення виконання зобов'язань, норми, які регулюють поруку не застосовуються до правовідносин з майновим поручителем, оскільки останній відповідає тільки в межах вартості предмета застави (іпотеки), є обґрунтованими. Апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи щодо солідарного стягнення з ОСОБА_7 заборгованості, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ «Сведбанк Інвест» до ОСОБА_7 про солідарне стягнення заборгованості, пені та штрафних санкцій за кредитним договором.

В решті рішення необхідно залишити без змін.

Колегія суддів також зазначає, що відповідно до положень Глави 8 ЦПК України, роз'яснень, які містяться в п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.204 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», з подальшими змінами та доповненнями, солідарне стягнення суми судових витрат, зокрема, судового збору законом не передбачено.

При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів сплачений судовий збір відшкодовується пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

Тому в частині стягнення судового збору колегія суддів виходить за межі доводів апеляційної скарги (ч. 3. ст. 303 ЦПК України) і вважає необхідним ухвалити рішення, яким стягнути в рівних частках з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ПАТ «Сведбанк Інвест» судовий збір у сумі - 1 700,00 грн., тобто з кожного по - 425,00 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь публічного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» заборгованості, пені та штрафних санкцій за кредитним договором, солідарного стягнення з відповідачів судового збору - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» до ОСОБА_7 про солідарне стягнення заборгованості, пені та штрафних санкцій за кредитним договором - відмовити.

В решті рішення - залишити без змін.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер картки фізичної особи платника податків - НОМЕР_1, ОСОБА_5, номер картки фізичної особи платника податків - НОМЕР_2, ОСОБА_6, номер картки фізичної особи платника податків - НОМЕР_3, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, номер картки фізичної особи платника податків - НОМЕР_4, на користь публічного акціонерного товариства «Сведбанк Інвест» судовий збір у сумі - 1 700 (одна тисяча сімсот) грн. 00 коп., тобто з кожного по - 425 (чотириста двадцять п'ять) грн. 00 коп..

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. А. Калараш

С. О. Погорєлова