АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Чех Н.А.
№22-ц/796/8767/2017 Доповідач - Борисова О.В.
справа №755/5014/17-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Борисової О.В.

суддів: Пікуль А.А., Усика Г.І.

при секретарі: Пузиковій В.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року про залишення скарги без розгляду по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця про зняття арешту з автомобіля та скасування постанови, зацікавлена особа: Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій з урахуванням уточнених вимог просив:

поновити строк на звернення до суду з цієї скаргою як такий, що був пропущений з поважних причин;

зняти арешт з автомобіля марки «SKODA SUPERB CLASSIC», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 та заборону на його відчуження;

скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва про арешт автомобіля від 01.11.2006 року.

В мотивування вимог посилався на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 2-488 з нього на користь ОСОБА_3, було стягнуто грошову суму в розмірі 5031 грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. 07.08.2006 року видано виконавчий лист.

01.11.2006 року державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва Білець Т.М. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - на автомобіль «Skoda Superb Classic», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

У зв'язку з повним погашенням боргу ОСОБА_1 14.06.2016 року звернувся до виконавчої служби з приводу видачі постанови про зняття арешту з його автомобіля та постанови про закінчення виконавчого провадження. 10.08.2016 року надійшла відповідь про відсутність виконавчого провадження та відмовою у знятті арешту з автомобіля.

Вважає, що дії державного виконавця є незаконними, такими, що порушують його права як власника автомобіля, оскільки заборгованість за рішенням суду було сплачено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.06.2017 року скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення скарги. В обґрунтування вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказував на те, що заявник дізнався про своє порушене право лише після того, як вчинив спробу відчужити свій автомобіль у 2016 році. Раніше накладений арешт не був заявником помічений. Зазначав, що право заявника на оскарження дій державного виконавця виникло лише після того, як він отримав лист-відмову у задоволенні його вимог про зняття арешту з автомобіля. Тому він вчасно звернувся до суду з питання захисту свого порушеного права.

Крім того, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду із вимогами про скасування арешту, зокрема зі скаргою та позовом.

ОСОБА_1 та зацікавлена особа Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи скаргу без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 пропустив строки на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-488 виданого 07.08.2006 року Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів в сумі 5031 грн.

01.11.2006 року державним виконавецем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Білець Т.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - автомобіля «Skoda Superb Classic», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

Зі слів ОСОБА_1, рішення суду ним було виконано, проте арешт з його автомобіля не знято.

07.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві із заявою в якій просив видати постанову про зняття арешту з автомобіля марки автомобіль «Skoda Superb Classic», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 та видати постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №2-488 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 5031 грн. в рахунок погашення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

17.06.2016 року Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві надав представнику ОСОБА_1 відповідь на його заяву в якій було повідомлено,що згідно даних з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавчий лист №2-488 виданий Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення боргу в сумі 5031 грн. з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на виконанні у відділі станом на 16.06.2016 року не перебуває, у зв'язку з чим вирішити питання про зняття арешту не виявляється можливим.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або без діяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч.2. ст.384 ЦПК України скарга подається до суду який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції чинній на момент винесення постанови) копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, щ ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

В пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснено, що відповідно до статті 385 ЦПКУкраїни скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (ч.2 ст.385 ЦПК України).

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК України.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 зазначав, що дізнався про своє порушене право після того як спробував відчужити свій автомобіль у 2016 році. Раніше накладений арешт не був заявником помічений. Таким чином право заявника на оскарження дій державного виконавця виникло лише після того, як ОСОБА_1 отримав лист про відмову у задоволенні його вимог про зняття арешту з автомобіля. Вказував, що він вчасно звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Проте, як вбачається з матеріалів справи 01.11.2006 року державним виконавцем ВДВС Дніпровському районі міста м. Києва Білець Т.М. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження - автомобіля «Skoda Superb Classic», 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1

Згідно з супровідного листа №1486/24, який був долучений ОСОБА_1 до скарги на бездіяльність державного виконавця, 11.11.2006 року ВДВС у Дніпровському районі міста Києва було направлено ОСОБА_1 вказану постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що свідчить про те, що останньому ще в 2006 році було відомо про накладення державним виконавцем арешту на його автомобіль та про існування оскаржуваної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи 31.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та про зобов'язання вчинити певні дії (а.с.18), а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заявником пропущено строк для звернення зі скаргою про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.11.2006 року.

Доводи апеляційної скарги щодо поважності пропуску строку на звернення зі скаргою колегія суддів відхиляє, оскільки апелянтом не було надано доказів на підтвердження того, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва по справі №755/16908/16-ц (4-с/755/343/16) на яку посилався останній, було відмовлено у задоволенні скарги з підстав необхідності звернення до суду в порядку позовного провадження.

Згідно з ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.

Апелянтом до суду апеляційної інстанції не було надано доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду з вказаною скаргою

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив скаргу ОСОБА_1 без розгляду, оскільки наведені ним обґрунтування причин пропуску строку не вказують на їх поважність.

Відповідно до ч.1 ст.312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене вище, колегія дійшла висновку про законність постановленої ухвали та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: