Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2583/17
Провадження № 2/376/1292/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" листопада 2017 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Клочка В.М.,

при секретарі Якштас А.В.,

розглянувши у попередньому відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Сквира Київської області цивільну справу запозовомОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір дарування ј частини житлового будинку № 92 по вул. Незалежності ( в минулому вул. К.Лібкнехта) в м. Сквира Київської області, загальною площею 146.9 кв.м., житловою площею 82.10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ. «Л»., літня кухня літ. «М», убиральня літ. «Е», сарай літ. «Н», огорожа №2, ворота № 4, та 1/12 частини житлового будинку № 92 по вул. Незалежності (в минулому вул. К.Лібкнехта) в м. Сквира Київської області, загальною площею 146.9 кв.м., житловою площею 82.10 кв.м., укладеного 30 серпня 2017 року, між позивачем та відповідачами, та визнати за позивачем право власності на відповідне нерухоме майно, мотивувавши це тим, що належним чином оформити у нотаріуса вищевказаний правочин сторони не може через ту обставину, що відповідачі мають лише копії правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, та не можуть надати оригінал, а тому в законному порядку нотаріально посвідчити даний правочин та оформити право власності на відповідне нерухоме майно позивачем, неможливо.

В обґрунтуванні позовних вимог вказав, що відповідачці ОСОБА_4 належить 1/12 частина житлового будинку № 92 по вул. Незалежності (в минулому вул. К.Лібкнехта) в м. Сквира Київської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сквирського державною нотаріальною конторою 03.08.1985 року. Відповідачу -ОСОБА_2 належить 1/6 та 1/12 частини (разом ј частина) даного будинку, які він успадкував після смерті своєї баби ОСОБА_5, яка померла 17.01.1995 року шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном. Дані частки належали покійній - ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя, виданого Сквирською ДНК 03.08.1985 року та свідоцтва про право на спадщину, виданого Сквирською ДНК 03.08.1985 року.

В попереднє судове засідання позивач не з» явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві.

В попереднє судове засідання відповідачі не зявилися, надали до канцелярії суду заяви про визнання позовних вимог, та про розгляд справи у їх відсутність.

Судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_4 належить 1/12 частина житлового будинку № 92 по вул. Незалежності (в минулому вул. К.Лібкнехта) в м. Сквира Київської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Сквирського державною нотаріальною конторою 03.08.1985 року. Відповідачу ОСОБА_2 належить 1/6 та 1/12 частини (разом ј частина) даного будинку, які він успадкував після смерті своєї баби ОСОБА_5, яка померла 17.01.1995 року. Частки житлового будинку належали покійній ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя, виданого Сквирською ДНК 03.08.1985 року та свідоцтва про право на спадщину, виданого Сквирською ДНК 03.08.1985 року.

30 серпня 2017 року відповідачі подарували позивачу свої частини у житловому будинку, а саме 1/6, 1/12 та 1/12 частини в житловому будинку № 92 по вул. Незалежності (в минулому вул. К. Лібкнехта) в м. Сквира Київської області, із загальної площі 146.9 кв.м., житлової плоі 82.10 кв.м. 02.09. 2017 року відповідачі передали мені майно позивачеві ОСОБА_1, про що склали акт. Належність відповідачам майна підтверджено копіями документів.

При укладанні договору між сторонами нами погоджено всі істотні умови передачі нерухомості у власність позивача, оформлення договору у нотаріальній конторі.

Під час укладання договору житловий будинок у спору, під заставою, арештом та будь-якою іншою забороною не перебував.

Вказані обставини встановлені матеріалами справи.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 визнають позивача власником часток житлового будинку, про що свідчать їх заяви про визнання позову.

У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір укладений, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов.

Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст.334 ЦК України перехід права власності на майно до набувача за договором відбувається у момент передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи відпорушень і протиправних посягань.

Вказані обставини справи встановлені матеріалами справи.

Стаття 41 Конституції Українизазначає,що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ч.4 ст. 130 та 174 ЦПК України, вважає ухвалити рішення у попередньому судовому засіданні по суті позовних вимог.

Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із вищевказаного, маються, достатні підстави для визнання за ОСОБА_1 право власності на вищевказане нерухоме майно.

Керуючись ст.ст. 41, 55 Конституції України,

ст.ст.207, 220,316,317,328,344,638, 717, 719, 722 ЦК України,

ст.ст. 10, 60, 61, 130, 131, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/4 частину житлового будинку № 92 по вул.Незалежності ( в минулому вул.К.Лібкнехта) в м.Сквира Київської області, загальною площею 146.9 кв.м., житловою площею 82.10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: гараж літ. «Л»., літня кухня літ. «М», убиральня літ. «Е», сарай літ. «Н», огорожа №2, ворота № 4, що належали ОСОБА_5, яка померла 17.01.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/12 частину житлового будинку № 92 по вул. Незалежності ( в минулому вул.К.Лібкнехта) в м.Сквира Київської області, загальною площею 146.9 кв.м., житловою площею 82.10 кв.м., що належить ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: