Справа № 545/1197/15-ц
Провадження № 2-п/545/19/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2017 року. Полтавський райсуд Полтавської області у складі :

головуючого судді Гальченко О.О.,

з участю секретаря - Корба Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за заявою та уточненою заявою відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Відповідач ОСОБА_1 ( заявник ) у справі 31.05.2017 року та 01.06.2017 року звернувся до суду із заявою та уточненою заявою про перегляд заочного рішення суду від 03.12.2015 року ( а. с. 220 223, 226 229 т. 2 ), посилаючись на те, що 03 грудня 2015 року Полтавським районним судом Полтавської області у справі №545/1197/15-ц. було прийнято заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 176 076,14 доларів США, що складається з : 39 654,46 доларів США - заборгованості за кредитом; 45 523, 27 доларів США - заборгованості по процентам за користуванням кредитом; 5 966,42 доларів США - заборговавності по комісії за користування кредитом; 76 536,10 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, штрафів : 11,88 доларів США - ( фіксована частина ); 8 384,01 доларів США - ( процентна складова ). А також в рівних частках з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати у загальній сумі 3 654 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Він, ОСОБА_1 не з»явився у судовому засіданні, у якому було розглянуто справу, ухвалено та проголошено ріщення та не повідомив про причини не явки, оскільки йому було не відомо про день та час судового процесу.

Судової повістки, у якій його повідомляли про необхідність з»явитись у відповідне судове засідання по даній він не отримував.

Усі судові повістки надсилались йому на адресу: Полтавська область, Полтавський район район, с. Терновщина.

Однак, починаючи з 2013 року він проживає у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, за місцем реєстрації свого батька - ОСОБА_3

Хоча він і отримував судові повістки адресовані його батьку, проте не знав, що його також викликають у судове засідання по даній справі.

Вважає, що адвокат надала йому невірну консультацію стосовно порядку перегляду даного судового рішення. За своєї участі він міг би надати суду докази, які мають істотне значення для правильного вирішення даної справи. Серед таких доказів, зокрема, вимога ПАТ КБ «Приватбанк» від 22.10.2010 року про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № PLKPGA00000212 від 08.08.2007 року. Зазначений доказ є підставою для застосування до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» строків позовної давності та для відмови у задоволенні позову.

Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може

звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, стосовно неустойки 1 рік.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у Постанові від 27.01.2016 року по справі № 6-990цс15 відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти ( ч. 1 ст. 1048 ЦК України ).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 1050 ЦК України ).

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов»язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов»язання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Пред»явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання й зобов»язаний пред»явити позов до боржника протягом трьох років, від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем ( банком або іншою фінансовою установою ) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом. Таким чином, кредит за кредитним договором № PLKPGA00000212 від 08.08.2007 року є споживчим кредитом.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується судом незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

Крім того, банком на підтвердження своїх позовних вимог не надано суду належних та допустимих доказів, таких як докази видачі кредиту та та інші первинні бухгалтерські документи по кредитному договору, що є підставо, для відмови у задоволенні позову за недоведеністю.

Так, в матеріалах справи відсутні бухгалтерські касові документи ( заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек чи інше ) у відповідності з розділом III інструкції «Про касові операції в банках України», затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 05.09.2003 року, чинної на час виникнення спірних правовідносин.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості не підтверджений первинним бухгалтерськими документами. Документами, які встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарський операцій. До таких документів відноситься платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки з рахунків та ін. Враховуючи відсутність первинних бухгалтерських документів в матеріалах справи, незрозуміло яким чином здійснювався розрахунок боргу.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Також варто відзначити, що вимога позивача про стягнення пєні у доларах США є неправомірною.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом ( ч. 3 ст. 533 ЦК України ).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахуванні та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Аналогічна правова позиція висловлена Судовою палатою у господарських справах і Судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові №3-29гс15 від 1 квітня 2015 року.

Відповідно вимога позивача про стягнення з відповідачів 76 536,10 доларів США пені, суперечить вимогам законодавства.

Розмір неустойки за кредитним договором значно перевищує саму суму кредиту.

Відповідно до п. 5 ч. З ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( понад п»ятдесят відсотків вартості продукції ) у разі невиконання ним зобов»язань за договором.

В даному випадку розмір компенсації становить 115 % від вартості продукції, що є порушенням вимог вищезазначеної статті.

Прохав поновити строк на перегляд заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03.12.2015 року у справі № 545/1197/15-ц. Скасувати заочне рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 03.12.2015 року у справі № 545/1197/15-ц. та призначити справу до розгляду у загальному порядку. Застосувати строк позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову. В судове засіданні сторони у справі повторно не з»явилися. Представник заявника ( відповідача ) ОСОБА_1 - ОСОБА_4 ( а. с. 156 160 т. 1 ) та Представник позивача ПАТ «Приватбанк» - ОСОБА_5 ( а. с. 241 т. 1 ), надавши суду заяви про розгляд заяви у їх відсутності, де представник заявника заяву підтримала із викладених в ній підстав, а представник позивача заяву заперечував та прохав відмовити в її задоволенні ( а. с. 240 243 т. 1 ).

Решта сторін у справі в засідання не з»явилися з невідомих суду причин, хоча заздалегідь повідомлялися належним чином про день та час розгляду справи.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної заяви у відсутності нез»явившихся належно повідомлених сторін по наявним матеріалам справи.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.06.2017 року ( а. с. 196 205 т. 2 ) заочне рішення Полтавського райсуду Полтавської області від 03.12.2015 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № PLKPG00000212 від 08.08.2007 року та судових витрат. Ухвалено нове рішення. У задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLKPG00000212 від 08.08.2007 року та судових витрат відмовлено. В іншій частині заочне рішення Полтавського райсуду від 03.12.2015 року залишено без змін. Дане рішення набрало чинності.

Крім цього, ні відповідачем ні представником відповідача не надано суду доказів причин поважності пропуску строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст.72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду необхідно залишити без

задоволення, так як заочне рішення, яке заявник прохає скасувати вже скасовано рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 01.06.2017 року, тобто дане питання його скасування вже вирішено і суд не має такого повноваження.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_6 брав участь у розгляді заяви представника відповідача ОСОБА_2 про скасування заочного рішення суду у даній справі, то подачу такої заяви суд розцінює як спробу затягнути процес виконання рішення суду.

Керуючись ст. 15 ч. 1, 72, 209, 210, 228, 230 - 233, 293 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву відповідача ( заявника ) ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду Полтавського районного суду Полтавської області від 03.12.2015 року по цивільній справі № 545/1197/15-ц залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_7