АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/7935/15-ц Головуючий суддя І інстанції Бабкова Т. В.
Провадження № 22-ц/790/2257/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: спори, що виникають із
договорів позики, кредиту, банківського вкладу
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (надалі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 24 квітня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0 (додатковою угодою № 1 від 04 лютого 2009 року реєстраційний номер договору змінено на 1), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 37 315 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму частинами відповідно до графіку погашення кредиту, а також сплачувати проценти у розмірі 13,50 % річних. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, того ж дня між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № П/0, за умовами якого поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком за виконання боржником умов кредитного договору. 08 грудня 2014 року між АТ «УкрСиббанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ПАТ «Дельта Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов яких ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за договором кредиту та поруки від 24 квітня 2008 року. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе зобовязання за вищевказаним кредитним договором не виконав, ПАТ «Дельта Банк» просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 000 182 грн. 12 коп., яка станом на 31 липня 2015 року складається з: 748 836 грн. 77 коп. заборгованості за кредитом, 879 491 грн. 83 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 348 838 грн. 34 коп. пені, а також 11 715 грн. 67 коп. - 3 % від простроченої заборгованості за кредитом та 11 299 грн. 51 коп. - 3 % від простроченої заборгованості за процентами.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДельтаБанк» заборгованість з кредитним договором у розмірі 2 000 182 грн. 12 коп. та судові витрати. У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просив рішення змінити, задовольнити позов в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 В обґрунтування скарги посилався на те, що порука не припинилася, оскільки погашення кредиту мало відбуватися щомісячними платежами, а термін повернення кредитних коштів встановлений договором до 24 квітня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 24 квітня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 37 315 доларів США та зобов'язався повернути вказану суму частинами відповідно до графіку погашення кредиту у строк до 24 квітня 2017 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором, між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № П/0, за умовами якого поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком за виконання боржником умов кредитного договору.

08 грудня 20144 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір, за яким позивач набув право вимоги за вищевказаними договорами кредиту та поруки.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник ОСОБА_1 здійснив останній платіж на погашення кредиту 23 грудня 2011 року, протягом шести місяців від цієї дати ПАТ «Дельта Банк» з позовом до суду не звернувся, у звязку з чим в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припинилася.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна з наступних підстав..

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки повязане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобовязань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Виконання сторонами зобовязання це здійснення ними дій з реалізації прав і обовязків, що випливають із зобовязання, передбаченого договором. Отже, основне зобовязання це не зміст кредитного договору, а реально існуючі правовідносини, зміст яких складають права та обовязки сторін кредитного договору.

Як убачається із матеріалів справи, боржник ОСОБА_1 (а відтак і поручитель) узяв на себе зобовязання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 24 квітня 2017 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, сторони встановили не лише строк дії договору, а й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобовязання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обовязку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобовязань позовна давність за вимогами кредитора до позичальника про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, в разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначене періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, саме з часу прострочення несплаченої заборгованості відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обчислення встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителя щодо окремих зобовязань за кредитом.

У разі предявлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобовязання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобовязань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, не врахував, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобовязань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком), строк виконання зобовязань встановлено договором до 24 квітня 2017 року.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої слід змінити, стягнути в солідарному порядку з боржника та поручителя заборгованість за кредитним договором кредиту за шість місяців, що передували зверненню ПАТ «Дельта Банк» до суду з позовом (03 вересня 2015 року), тобто за період з 01 березня по 31 липня 2015 року (остання дата, що наведена в розрахунку заборгованості) у розмірі 615 515 грн., яка складається з: 290 451 грн. заборгованості за кредитом, 53 396 грн. 86 коп. заборгованості за процентами на прострочену заборгованість за кредитом, 14 211 грн. 47 коп. - . заборгованості за процентами на поточну заборгованість за кредитом, 245 135 грн. 48 коп. пені, 12 320 грн. 17 коп. - 3 % від простроченої заборгованості за кредитом та процентами.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1238 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 січня 2017 року змінити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 квітня 2008 року у розмірі 615 515 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 24 квітня 2008 року у розмірі 1 384 667 грн. 12 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати, повязані з оплатою судового збору за подачу апеляційної скарги, у розмірі 1238 грн.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді