АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1362/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2008 року по справі за заявою прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2008 року прокурор Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області звернувся в суд із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Вказував, що проведеною прокуратурою Черкаського району перевіркою встановлено, що 19 травня 2005 року помер ОСОБА_8, мешканець с.Байбузи, Черкаського району, Черкаської області, що підтверджується актовим записом про смерть № 23 від 20 травня 2005 року. У день його смерті на території Байбузівської сільської ради, Черкаського району Черкаської області, відкрилась спадщина. До спадкового майна увійшла земельна ділянка розміром 1,53 га, яка розташована в с. Байбузи. Спадкоємці за законом чи за заповітом із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк з моменту відкриття спадщини до Черкаської районної державної нотаріальної контори не звертались.

Просили визнати спадщину (земельну ділянку розміром 1,53 га, вартістю 15297,34 грн., яка відкрилась після смерті громадянина ОСОБА_8 відумерлою та передати її у власність територіальної громади с.Байбузи в особі Байбузівської сільської ради.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2008 року заяву прокурора Черкаського району в інтересах Байбузівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою задоволено. Ухвалено визнати спадщину у вигляді земельної ділянки площею 1,53 га в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0193474 вартістю з урахуванням коефіцієнту індексації на 2008 рік 15297,24 га, яка відкрилась після смерті 19травня 2005 року ОСОБА_8, відумерлою.

Передати земельну ділянку площею 1,53 га в умовних кадастрових гектарах, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0193474, вартістю з урахуванням коефіцієнту індексації на 2008 рік 15297,34 грн., яка належала померлому 19 травня 2005 року ОСОБА_8, у власність територіальної громади с. Байбузи Черкаського району Черкаської області.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким заяву прокурора Черкаського району в інтересах Байбузівської сільської ради залишити без розгляду.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Задовольняючи заяву прокурора Черкаського району який діє в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції прийшов до висновку, що спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті ОСОБА_8 відсутні та із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталися, а тому маються підстави для визнання спадщини відумерлою та передачі її у власність територіальній громаді.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції із наступних підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_9 І-ОЛ № 238978 19 травня 2005 року помер ОСОБА_8Г.(а.с.19).

З довідки відділу Земельних ресурсів у Черкаському районі Черкаської області від 19 липня 2008 року № 01-09/776 вбачається, що за ОСОБА_8 обліковується земельна частка (пай) площею 1,53 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ЧР № 0193474 реєстраційний № 366. Державний акт на право власності на земельну ділянку не виготовлявся (а.с.4).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 238978, 19 травня 2005 року ОСОБА_8 помер, про що складено відповідний актовий запис № 23 (а.с.19).

Згідно свідоцтва про народження серії І-ОЛ № 432318 ОСОБА_6 (апелянт) є сином ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.20).

Згідно свідоцтва про народження № 0483656 ОСОБА_10 є сином ОСОБА_8 та ОСОБА_12 (а.с.21).

Тобто, як вбачається з вищевказаного ОСОБА_6 є внуком померлого 19 травня 2005 року ОСОБА_8

Відповідно до положень ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Таким чином підставами визнання спадщини відумерлою є: фізична відсутність спадкоємців за заповітом та (або) за законом; позбавлення їх права на спадкування або усунення від права на спадкування; відмова від прийняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом; неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом та (або) за законом.

Відповідно до частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Визнаючи спадщину відумерлою, суд першої інстанції не перевірив наявність у спадкодавця спадкоємців і не вирішив питання про їх залучення до участі в справі, а тому помилково прийшов до висновку, про задоволення поданої заяви.

Ухваливши рішення по неповно з'ясованим обставинам справи, що мають значення для справи, суд першої інстанції неправильно вирішив спір по суті.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні поданої заяви.

Керуючись ст. ст. 303,307,309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 серпня 2008 року по справі за заявою прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви прокурора Черкаського району в інтересах держави в особі Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою, яка відкрилася після смерті ОСОБА_8 - відмовити.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :