Справа № 148/1043/17 Провадження № 22-ц/772/2509/2017Головуючий в суді першої інстанції Штифурко Л. А.
Категорія 50Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів : Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання : Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.08.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2017 року ОСОБА_4 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позов обґрунтувала тим, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, але спільне життя у них не склалося та шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який знаходиться на повному утриманні та забезпеченні позивачки. Відповідач ніякої участі в утриманні дитини не приймає та матеріально не допомагає.

Також зазначає, що відповідач має постійну роботу та стабільний заробіток, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання сина.

Виходячи з наведеного, положень ст. ст. 180-183 СК України, ОСОБА_4, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь на утримання сина, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу звернення до суду з позовом до повноліття сина.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.08.2017 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2017 року до його повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 700 грн. щомісячно, при цьому визначити спосіб безперешкодного спілкування його з сином.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

У справі встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області 14.04.2014 року (а.с.4).

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 15.08.2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрований 09.06.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тульчинського районного управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 57 розірвано (а.с. 5).

Відповідно до довідки № 3848, виданої виконавчим комітетом Тульчинської міської ради Вінницької області 16.11.2016 року, ОСОБА_4 зареєстрована АДРЕСА_1 та на її утриманні знаходиться син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).

Згідно довідки № 6132, виданої Тульчинським районним відділом ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 31.08.2017 року станом на 31.08.2017 року у Тульчинському районному відділі ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні не має виконавчих проваджень щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3 (а.с. 43).

Відповідно до довідки про доходи, виданої ТОВ «Тульчинм'ясо» 31.08.2017 року, ОСОБА_3 працює водієм-експедитором на постійному місці роботи у ТОВ «Тульчинм'ясо» та загальна сума його доходу за період з серпня 2016 року по січень 2017 року становить 13470.45 грн. та з лютого 2017 року по липень 2017 року становить 15556.32 грн (а.с. 41-42).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні, відповідач є працездатною особою, офіційно працює та отримує заробітну плату, доказів, які б свідчили про стягнення з відповідача в примусовому порядку аліментів на утриманні інших осіб, суду не представлено, а тому виходячи із засад розумності і справедливості, а також забезпечення інтересів неповнолітньої дитини сторін, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.06.2017 року до його повноліття.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи та ухваленні рішення дотримано норми матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильні висновки суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання сина аліментів в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.06.2017 року до його повноліття, судова колегія вважає правомірним, адже такий розмір аліментів відповідач має можливість сплачувати і він є необхідним і достатнім для забезпечення інтересів дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано при визначенні розміру аліментів, що на утриманні відповідача знаходяться неповнолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, від іншого шлюбу, судова колегія вважає безпідставними, адже зазначена обставина була врахована судом першої інстанції, при цьому суд взяв до уваги те, що доказів, які б свідчили про розмір витрат, що здійснює відповідач суду не надано. Окрім цього, згідно довідки № 6132 виданої Тульчинським РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області 31.08.2017 року, станом на 31.08.2017 року у Тульчинському РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області на виконанні не має виконавчих проваджень щодо стягнення аліментів з ОСОБА_3

Судова колегія звертає увагу й на те, що дана обставина не звільняє відповідача від обов'язку утримувати свого неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі, який забезпечував би його інтереси, а не перекладати свої обов'язки щодо утримання дитини на інших осіб.

Визначаючи розмір аліментів у частці від заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції правомірно виходив із того, що відповідач офіційно працює та отримує дохід.

Твердження в апеляційній скарзі відповідача про необхідність визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, судова колегія вважає безпідставними, оскільки в розумінні ст. ст. 181, 184 СК України право на вибір способу сплати аліментів має їх одержувач, а не платник.

Крім того, розмір заявлений відповідачем є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судова колегія звертає увагу на те, що суми прожиткового мінімуму на 2017 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 р. № 1801-VIII, відповідно до якого прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01.05.2017 року становить 1426 грн, відтак 50 % від зазначеної суми становить 713 грн.

Безпідставними судова колегія вважає також доводи апеляційної скарги про визначення апеляційним судом способу безперешкодного спілкування відповідача з сином, адже апеляційний суд відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, тоді як ця вимога не була предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду є законним та справедливим, а зазначені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 31.08.2017 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Підпис А. Ю. Зайцев

Судді: Підпис О. С. Панасюк

Підпис Т. М. Шемета

Згідно з оригіналом

Головуючий А. Ю. Зайцев