Справа № 147/440/17
Провадження № 2/147/433/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Волошина І.А.,

за участі секретаря Подолян Т.І.,

позивачка ОСОБА_1,

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тростянець Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину та стягнення додаткових витрат,-

В С Т А Н О В И В:

16.05.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання та стягнення додаткових витрат.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що за час спільного проживання з відповідачем у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. В даний час сторони проживають окремо. Рішенням Тростянецького районного суду від 04.03.2013 року з відповідача стягувались аліменти на утримання двох дітей до їх повноліття в розмірі 500грн. на кожну дитину щомісячно.

На даний час син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, досяг повноліття і стягнення на його утримання припинено.

ОСОБА_3 навчається у Черкаському національному університеті імені ОСОБА_5 в інституті педагогічної освіти, соціальної роботи і мистецтва на 1 курсі денної форми навчання на контрактній основі. Термін навчання до 30.06.2020 року.

Відповідач добровільно коштів на утримання сина не надає. Позивачці самій важко забезпечувати двох дітей, належним чином створювати для них всі необхідні умови. Повнолітній син ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги на навчання, йому необхідно також сплачувати за проживання в гуртожитку в сумі 2850грн. за рік. Тому просила стягувати з відповідача на утримання сина ОСОБА_6 1/4 частину всіх видів його заробітку на період навчання.

Відповідач працездатний, працює на ТОВ «Вінницька птахофабрика» і має стабільний дохід.

Крім того, позивач просила на підставі ст.185 СК України стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання ОСОБА_3 в сумі 7605грн. та стягнути понесені нею судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, за обставин, викладених в позовній заяві.

Відповідачем ОСОБА_2 в попередньому судовому засіданні 07.07.2017 року надано заперечення, в якому він зазначив, що позов визнає частково. Погодився сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 на період його навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів доходу щомісячно. Також погодився на стягнення з нього додаткових витрат в сумі 7605грн. Свою позицію мотивував тим, що крім даного позову в провадженні суду перебуває інша справа про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 500грн. на 1/4 частину всіх видів доходів. У випадку повного задоволення позову з нього в загальному буде стягуватись 50% з заробітної плати, тому він не зможе платити додаткові витрати на повнолітнього сина, адже це на його думку суперечить ст.128 КЗпП України.

В судовому засіданні, призначеному на 17.07.2017 року, відповідач підтримав подані раніше заперечення, позов визнав частково, просив стягувати з нього 1/6 частину доходів та додаткові витрати.

Суд, вивчивши матеріали справи, визначив, дослідив та встановив наступні докази, обставини та відповідні правовідносини.

Згідно ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АМ №083132, виданого 05.05.1999 року(а.с.4).

Довідкою №306 від 04.05.2017 року, виданою виконкомом Оляницької сільської ради Тростянецького району Вінницької області, підтверджено, що до складу сім`ї ОСОБА_7 входять діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4(а.с.5).

Відповідно до довідки №205/07-04 від 14.09.2016 року, виданої Черкаським національним університетом імені ОСОБА_5 навчально-науковим інститутом педагогічної освіти, соціальної роботи і мистецтва, ОСОБА_3 навчається на першому курсі ОС «Бакалавр» денної форми навчання на контрактній формі напрямку підготовки «Образотворче мистецтво» навчально-наукового інституту педагогічної освіти, соціальної роботи і мистецтва з 01.09.2016 року. Термін навчання 4 роки. Дата закінчення 30 червня 2020 року.(а.с.7).

Крім того, договором №901/16 про надання освітніх послуг від 10.08.2016 року також підтверджено, що ОСОБА_3 навчається в Черкаському національному університеті ім..ОСОБА_5(а.с.8,9).

На підтвердження понесених витрат на навчання сина ОСОБА_6 позивачем надано суду копії квитанцій про оплату за гуртожиток в сумі 2640,00грн. та в сумі 1930грн., а також квитанції про оплату за навчання на загальну суму 10640 грн.(а.с.10).

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами даного спору є сімейними, а тому регулюються Главою 16 Сімейного кодексу України щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання.

Виходячи із вимог ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. А також можливість надання утримання другим з батьків.

Також у п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

При цьому законодавець визначив, що всі складові цього обов'язку мають бути у наявності, а саме однією із умов стягнення аліментів на повнолітню дитину є наявна можливість одного з батьків, з ким не проживає дитина, надавати таку матеріальну допомогу.

В судовому засіданні доведено, що на утриманні позивачки перебуває крім повнолітнього сина ОСОБА_6, ще один неповнолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, тому їй одній важко утримувати та навчати повнолітнього сина.

Відповідачем позов визнано частково, в своїх поясненнях він не заперечує проти стягнення з нього аліментів на період навчання та додаткових витрат в сумі 7605грн., однак просив стягнути з нього лише 1/6 частину всіх видів доходів, оскільки у нього є ще одна дитина ОСОБА_4, на яку він має платити аліменти.

При визначенні розміру аліментів, суд, бере до уваги стан здоровя та матеріальний стан відповідача, який офіційно працевлаштований ТОВ «Вінницька птахофабрика», має стабільний дохід.

Таким чином, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку.

Що стосується вимог позивача про стягнення додаткових фактично понесених та передбачуваних витрат на утримання повнолітньої дитини, то суд дослідивши матеріали справи дійшов висновку про задоволення позову у цій частині.

В підтвердження понесених витрат на навчання повнолітньої дитини ОСОБА_3 позивачем надано копії квитанцій про оплату витрат на навчання, на проживання в гуртожитку, що в загальному складають 15210грн.(а.с.10).

Виходячи зі змісту ч.1 ст.10 СК України, якщо сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом або іншими нормативно-правовими актами чи домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).

Таким чином, відсутні перешкоди для застосування аналогії закону (ст.185 СК України), при вирішенні судом вимог про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Отже, участь у додаткових витрат, а саме: на повнолітнього сина, який продовжує навчання, є не правом, а обов'язком батьків, незалежно від сплати ними коштів на утримання (аліментів).

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

До участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами можна притягати лише батьків дитини. Оскільки у цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні суду окремо (п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів").

За правилами ч. 2 ст.185 СК України, визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи наведене, суд дійшов до переконання, що відповідач, будучи батьком дитини, зобов'язаний приймати участь у додаткових витратах на повнолітню дитину, у зв'язку із його навчанням у платному навчальному закладі, виходячи з матеріального та сімейного положення обох сторін спору та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, а також з урахуванням приписів ст. 182 СК України.

При цьому, суд бере до уваги, що розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат, а додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

За наведених обставин та у контексті правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до висновку, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені фактичні витрати у розмірі половини загальної суми, що становить 7605грн., оскільки вони доведені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави та витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 300грн, оскільки вони документально підтверджені(а.с.11).

На підставі ст.182, 185, 198, 199, 200, 201 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", керуючись ст.10, 11, 15, 58- 60, 61, 88, 212 215,367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини всіх видів його заробітку, починаючи з 16.05.2017 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення дитиною віку 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати в сумі 7605грн. (сім тисяч шістсот пять гривень 00 коп.).

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 640,00грн. (шістсот сорок гривень 00коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 галини Іванівни витрати за надання юридичної допомоги в розмірі 300,00грн.(триста гривень 00коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів в розмірі за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя