Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/5952/16 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/1851/17 Боровікова А.І.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України в особі представника ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:
У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що він проходив військову службу на території Демократичної республіки Афганістан у період з 09.08.1983 року по 30.05.1987 року.
У 1986 року, при виконанні службового обов`язку, він отримав множинні вогнепальні осколкові поранення голови, грудей, живота, лівої нижньої кінцівки (контузія), що призвело до: Стійкі наслідки з ЧМТ. Посттравматична та ДЕП -2 ст. з вести було-атактичним синдромом, вираженим лікворо-гіпертензивним синдромом, стійкою цефалагією, вегетативною дисфункцією, судинними кризами в анамнезі.

Згідно з довідкою та випискою до акта огляду МСЕК від 27.08.2014 року йому була встановлена друга група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.
У зв`язку з травмою порушено його нормальний життєвий стан. Він позбавлений можливості реалізувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання, фактично втратив можливість вести повноцінне життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт. Після чисельних обстежень та лікувань його стан здоров`я не покращився.
Зазначає, що внаслідок контузії, його турбують головні болі, у зв`язку із чим він систематично проходив стаціонарні лікування і внаслідок цієї травми він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.
Моральні страждання оцінює в 100 000 грн.
Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року позов позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 60 000 грн.
Стягнуто з Міністерства оборони України в дохід держави судовий збір у розмірі 826 грн. 80 коп.
В іншій частині позову відмовлено.
Судові витрати покладено на рахунок держави.
У апеляційній скарзі Міністерство оборони України в особі представника Вологжаніної О.Д. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позовних вимогах відмовити повністю.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно зі ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.
Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
По справі встановлено, що позивач перебував на військовій службі у Збройних Силах з 09.08.1983 року по 30.05.1987 року, що підтверджується довідкою виданою Запорізьким військовим комісаріатом від 11.03.2015 року, довідкою №1/4/5017 від 22.03.2004 року.
Згідно витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії № 1102 від 30.04.2013 року у ОСОБА_2 , 1964 року народження, встановлено поранення, контузія та захворювання, які пов`язані при виконанні обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
ОСОБА_2 була встановлена друга група інвалідності в зв`язку з хворобою, яка пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується випискою з акту огляду МСЕК серія АВ № 0283330 від 27.08.2014 року та посвідченням інваліда війни серії НОМЕР_1 від 02.09.2014 року.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, зазначаючи про наявність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, одержаного в період проходження військової служби та наслідки такого захворювання, спричинили позивачу втрати немайнового характеру у вигляді психологічного дискомфорту (переживаннях та хвилюваннях), душевних стражданнях, оскільки тривале лікування позначилося на здоров`ї позивача.
Відповідно до ст.17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь моральних страждань позивача. Суд зазначав, що протягом багатьох років позивач щодня переживає душевні страждання та у зв`язку з хворобою позбавлений нормального життя.
Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.
Статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.
Оскільки судом першої інстанції встановлено, що встановлена позивачу друга група інвалідності є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, суд дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди.
При цьому враховуючи тяжкість вимушених змін в житті ОСОБА_2 виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо підстав стягнення моральної шкоди, однак визначений судом її розмір вважає за необхідне змінити та стягнути таку шкоду у розмірі 30 000 грн.
Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо стягнення моральної шкоди, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги, щодо повної відмови у позові суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,
ВИ Р І Ш И Л А:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України в особі представника Вологжаніної Оксани Дмитрівни задовольнити частково.
Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2017 року по цій справі змінити. Стягнути з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 30 000 грн. В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:
Судді: