АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1442/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, яким просила припинити право власності відповідача на його частку автомобіля «Renault» FCT, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. СА0923АР; визнати за нею право власності на цей автомобіль в цілому та передати відповідачу грошову вартість його частки автомобіля за рахунок коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду з відрахуванням судових витрат у цій справі та за додатковим рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 07.02.2017.

В обґрунтування вказано на те, що з 12.08.2006 сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 15.09.2015. Під час подружнього життя, 03.03.2008, сторони за спільні кошти придбали автомобіль «Renault» FCT, 2001 року випуску, який зареєстрували за відповідачем. Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24.01.2017 вказаний автомобіль визнано спільним сумісним майном подружжя та визнано право власності позивача на 1 / 2 його частину. Однак з моменту придбання автомобіля ним користується виключно відповідач, при цьому чинить перешкоди позивачу у користуванні автомобілем, матеріальної компенсації не відшкодовує, можливість виплатити половину вартості автомобіля позивачу у відповідача відсутня.

Указані фактичні обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16.05.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування вказує на те, що суд не врахував інтереси позивача щодо спірного майна, надавши перевагу інтересам відповідача. Вимагати компенсацію за використання автомобіля відповідачем є правом позивача, а не обовязком. Позивачем дотримано всі вимоги ст. 365 ЦК України стосовно припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Суд вказав, що позивач не довела факту неможливості спільного використання спірного майна, однак відповідач таку можливість, у тому числі при розгляді даної справи, категорично заперечує. Суд вказав, що автомобіль є джерелом доходів відповідача, які потрібні для утримання його сімї, однак це не дає підстав для порушення прав позивача. Суд не вирішив питання щодо внесених позивачем на депозитний рахунок коштів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав та мотивів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку відсутні підстави для припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, оскільки це завдасть шкоди інтересам відповідача, крім того відповідач заперечує проти отримання компенсації.

Однак погодитися з правильністю таких висновків суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи, зокрема, з того, що спір між сторонами по суті не вирішено, суд фактично усунуся від вирішення спору.

При вирішенні вказаної справи по суті спору колегія суддів виходить з наступного.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Чорнобаївського районного суду від 24.01.2017 у справі № 709/908/16-ц спірний автомобіль визнано спільним сумісним майном подружжя позивача і відповідача, а також визнано за позивачем право власності на 1 / 2 частину цього автомобіля.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №151/16 від 12.12.2016 дійсна вартість автомобіля на час проведення експертизи становить 75229,88 грн.

Автомобіль зареєстровано на відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС070712, та перебуває у його користуванні, що сторонами не оспорюється.

Відповідач є інвалідом третьої групи безтерміново, що підтверджується копією довідки МСЕК серії ЧЕР №019473 від 23.03.2010, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, яка з жовтня 2016 року по березень 2017 року включно, тобто за півроку, становить 7848,00 гривень, що підтверджується довідкою управління ПФУ у Чорнобаївському районі від 15.03.2017 №891/02.

Згідно з довідкою Великоканівецької сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 15.03.2017 №331 відповідач проживає разом з матірю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка має гіпертонічну хворобу, поясничний остеохондроз, поліартрит суглобів та потребує невідкладної допомоги і лікування, що підтверджується довідкою фельдшерсько-лікарського пункту с. Малі Канівці від 06.03.2017 №653.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сімї від 14.03.2017 №329 місце проживання відповідача з матірю розташоване не на проїзній частині села, автобусний рух відсутній.

Позивачем на депозитний рахунок Чорнобаївського районного суду Черкаської області внесено половину вартості вказаного автомобіля у розмірі 37615,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 27.12.2016.

Позивач порушує перед судом питання про припинення права відповідача на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, що регламентується положеннями ст. 365 ЦК України.

Частиною 1 статті 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Враховуючи, що судовим рішенням визначено розмір ідеальних часток у праві власності сторін у справі на спільне майно, спірний автомобіль перебуває у спільній частковій власності позивача і відповідача, які володіють кожен його 1 / 2 частиною.

Згідно положень ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Оскільки спірний автомобіль є неподільною річчю, спільне володіння і користування майном є неможливим, адже його категорично заперечує відповідач у справі, позивач не має можливості використовувати спірне майно, що також сторонами не ставиться під сумнів, крім того, питання про встановлення того чи іншого порядку користування спільним майном сторони у справі не ставлять, припинення права власності відповідача на спірний автомобіль не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім'ї, адже доказів того, що відповідач чи хтось із членів його сімї зазнає таких негативних наслідків у разі позбавлення автомобіля, які переважать позбавлення позивача можливості користуватися спільним майном, суду надано не було, отже позовні вимоги у справі в частині припинення права власності відповідача на частку у майні та визнання права на це майно за позивачем підлягають до задоволення.

При цьому колегія суддів враховує, що доказів наявності необхідності у матері відповідача у регулярному користуванні персональним автомобілем надано не було. Можливе використання відповідачем спільного автомобіля для додаткового заробітку також не свідчить про можливість з цих підстав позбавлення позивача можливості реалізовувати своє право на частку у спільному майні. Більш того, на утриманні позивачки перебуває їх спільна з відповідачем ОСОБА_7 малолітня дитина, догляд за якою також потребує і використання автомобілю, що позивачка не може забезпечити, оскільки автомобіль використовується виключно для задоволення потреб відповідача та його матері.

Оскільки сторони справи проживають у різних населених пунктах, розташованих досить віддалено один від одного, обєктивної можливості користуватися спірним майном спільно у них не має.

Та обставина, що відповідач не надає згоди на сплату йому компенсації за частку у спільному майні правового значення не має, так як згідно положень ст. 365 ЦК України, яка регламентує припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника, така згода не потрібна, а потрібне виключно дотримання вимог ч.1 цієї статті, про які вказано вище, та внесення співвласником на депозитний рахунок компенсації за частку у майні, що також має місце у даній справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки ст. 88 ЦПК України, яка регламентує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, та іншими нормами цивільного процесуального права не передбачено можливості стягувати судові витрати за рахунок коштів, внесених стороною на депозитний рахунок суду для вручення іншій стороні, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог про відшкодування судових витрат у справі за рахунок внесених позивачем на депозитний рахунок суду коштів, призначених для вручення відповідачу. Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в даній справі не має підстав для вирішення питання про відшкодування судових витрат, понесених при розгляді іншої справи за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання автомобіля майном подружжя та визнання пава власності, у якій ухвалено додаткове рішення від 07.02.2017.

Згідно ст.309 ЦПК України підставою для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення по справі, які суд вважав доведеними, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Отже рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16.05.2017 у даній справі слід скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального права ст. 365 ЦК України, та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути 1344 грн. в рахунок відшкодування понесених нею та документально підтверджених судових витрат по справі.

Керуючись ст. ст.88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 16 травня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому скасувати.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності на майно в цілому задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_7 на 1/2 частку автомобіля «Renault» FCT, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. СА0923АР.

Визнати за ОСОБА_6 право власності в цілому на автомобіль «Renault» FCT, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. СА0923АР.

Передати ОСОБА_7 грошову вартість його частки автомобіля «Renault» FCT, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.р.н. СА0923АР, у сумі 37 615 грн. за рахунок коштів, внесених ОСОБА_6 на депозитний рахунок Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 1344 грн. в рахунок відшкодування понесених нею судових витрат по справі.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :