Номер провадження: 22-ц/785/2916/17
Головуючий у першій інстанції Чаплицький В.В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Погорєлової С.О.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» в особі Одеської обласної філії Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк», приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гашової Вікторії Валентинівни про захист прав споживачів та визнання недійсним іпотечного договору, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року, -

встановила:

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів та визнання недійсним іпотечного договору і в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 06.04.2007 року між ОСОБА_2 та АКБ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту № 2007-690/Ф03.7-048 та в той же день був укладений договір іпотеки , за умовами якого позивач передав відповідачу в іпотеку майнові права на незакінчену будівництвом однокімнатну квартиру будівельний номер 250,що будується за адресою : АДРЕСА_1.

Позивач посилався на те, що на час укладення договору іпотеки стаття 5 Закону України «Про іпотеку» не передбачала можливості укладання іпотечних договорів, де предметом іпотеки виступали би майнові права.

Позивач просив визнати недійсним іпотечний договір, укладений 06 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою Вікторією Валентинівною та зареєстрований в реєстрі за № 4522; зобов'язати приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гашову Вікторію Валентинівну виключити з відповідних державних реєстрів записи про державну реєстрацію іпотеки та обтяження за Іпотечним договором, укладеним 06 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк», посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою Вікторією Валентинівною та зареєстрований в реєстрі за № 4522.

Заочне рішення ухвалено у відсутності сторін.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним іпотечний договір, укладений 06 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою Вікторією Валентинівною та зареєстрований в реєстрі за № 4522.

В іншій частині позову - відмовлено.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2016 року в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» про перегляд заочного рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСоцбанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ «УкрСоцбанк» підлягає відхиленню, а заочне рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про зобов'язання приватного нотаріуса вчинити певні дії не оскаржено , тому в цій частині позовних вимог законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не перевіряє.

Задовольняючи частково позов ,суд першої інстанції посилався на обґрунтованість позовних вимог, оскільки договір іпотеки від 06.04.2007 року суперечить положенням статті 5 Закону України « Про іпотеку» в редакції на час укладення спірного договору.

Колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 квітня 2007 року між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УкроСоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСоцбанк», було укладено договір кредиту № 2007-690/Ф03.7-048 та в той же день був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4522 (а.с.8-11).

Відповідно до п.1.1 Іпотечного договору ОСОБА_2 передав в іпотеку «УкрСоцбанк», у якості забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту № 2007-690/Ф03.7-048 від 06 квітня 2007 року майнові права на незакінчену будівництвом квартиру, будівельний № 250, розрахунковою площею 89,44 кв.м., що знаходиться на 11 поверсі секції 2 об'єкту будівництва, що будується за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про іпотеку» в редакції станом на 06.04.2007 року, було передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий, виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об'єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

Частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу,іншим актам цивільного законодавства,а також інтересам держави і суспільства ,його моральним засадам.

Суд першої інстанції вірно застосував правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-503цс16, який відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для застосування .

Частково задовольняючи позов , суд першої інстанції вірно посилався на те,що на час укладення спірного договору іпотеки стаття 5 Закону «Про іпотеку» не визначала майнові права як предмет іпотеки ,а тому оспорюваний договір іпотеки, на час його укладення суперечив положенням ст. 5 Закону України «Про іпотеку», що є підставою для визнання його недійсним.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції вимог статті 5 Закону України «Про іпотечне кредитування ,операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати», який встановлює відносини у системі іпотечного кредитування, а також перетворення платежів за іпотечними активами у виплати за іпотечними сертифікатами із застосуванням механізмів управління майном не заслуговують на увагу, оскільки зазначений Закон до спірних правовідносин не застосовується.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції положень ст. 627 ЦК України (свобода договору) , зловживання позивачем свого права на реєстрацію права власності на спірну квартиру та наявність запису в реєстрі щодо заборони на відчуження спірної квартири та те,що будинок в якому знаходиться спірна квартира був зданий в експлуатацію у 2010 році ,оскільки такі доводи є припущенням та не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Інших доводів ,які спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в апеляційній скарзі не наведено.

За таких обставин, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а заочне рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 315,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» відхилити.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

С.О.Погорєлова

А.П.Заїкін