Справа № 678/397/16-ц
Провадження №2-678-42/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2017 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді смт. Летичів справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2016 року представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ «КБ «ПриватБанк») за довіреністю ОСОБА_6 звернувся до суду з позовною заявою, яка обґрунтована тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №HML0GA від 08 квітня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 11080,00 доларів США на термін до 09 квітня 2018 року та зобовязався такий повернути і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

ПАТ «КБ «ПриватБанк» свої зобовязання виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит у визначеному кредитним договором розмірі.

Однак, ОСОБА_2 порушив умови договору і не надавав своєчасно грошові кошти ПАТ «КБ «ПриватБанк» для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами згідно умов кредитного договору та станом на 10 жовтня 2016 року у нього існує заборгованість в сумі 5988,91 доларів США, з них: заборгованість за кредитом 4263,33 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 786,53 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 52,81 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 886,24 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором від 08 квітня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 08 квітня 2008 року укладено договори поруки.

Враховуючи те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 4263,33 долара США заборгованість за кредитом (тіло кредиту), що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 жовтня 2016 року, складає 110164,45 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив такі задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та вказав, що даний договір підписав будучи введеним в оману заниженою відсотковою ставкою та довгим строком виплат. При цьому гроші отримав в гривні 50000,00 грн. і зі всіма відсотками та винагородами мав сплатити 90000,00 грн. Протягом 6 років виплатив позивачу 120000,00 грн., а зрозумівши, що переплатив, перестав здійснювати виплати, про що попередив Банк. Вважає, що укладений кредитний договір є договором споживчого кредиту, а надання споживчого кредиту в іноземній валюті не відповідає вимогам законодавства, оскільки на момент підписання договору не мав доходів в іноземній валюті, в той час як основною грошовою одиницею України є гривня. Умови кредитного договору є несправедливими, так як суперечать принципу справедливості, добросовісності, має місце істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача кредитних послуг.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, згідно поданих заперечень просять відмовити в задоволенні позову.

Згідно письмових заперечень ОСОБА_3Д договір поруки від 08 квітня 2008 року дійсно було укладено між нею та ПАТ «КБ «ПриватБанк» і вона поручилась за виконання ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором. Договір поруки діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. 11 грудня 2015 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» повідомив її про необхідність протягом 5 днів з дня отримання повідомлення погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати протягом 5 днів заборгованості на підставі ст. 1050 ЦК України, умов кредитного договору та договору поруки, вимагав повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції. Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання і був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом 6 місяців, починаючи з 20 грудня 2015 року. Оскільки ПАТ «КБ «ПриватБанк» не предявив позов протягом 6 місяців з дня зміни строку основного зобовязання, тому порука є припиненою.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530, 599, 610, 615, 625, 626, 629, 1054 ЦК України: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, 08 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (Банк) і ОСОБА_2 (Позичальник) укладено кредитний договір №HML0GA про що наявні підписи сторін.

Згідно договору Банк зобовязується надати Позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 08 квітня 2008 року по 09 квітня 2018 року включно у вигляді не поновлювальної лінії (Кредит) у розмірі 11080,00 доларів США на наступні цілі: у розмірі 10000,00 доларів США - на споживчі цілі, у розмірі 200,00 доларів США - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 58,00 доларів США страхування майна, 50,00 доларів США особисте страхування, а також у розмірі 1080,00 доларів США - на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,04% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 7.2 кредитного договору. Періодом сплати вважати період з 8 по 13 число кожного місяця. Щомісячний платіж складає 153,03 доларів США згідно графіку погашення кредиту (додаток №2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (п. 8.1). Позичальник зобовязується повернути кредит згідно порядку та в строки, які вказані у п. 8.1 договору. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз. 1 п. 8.1 договору (п. 8.1.1). Забезпеченням виконання позичальником зобовязань за даним договором виступає іпотека трикімнатної квартири по вул. 50-річчя Жовтня 98, кв. 3 в смт. Летичів Хмельницької області, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані Банку з метою забезпечення зобовязань за даним договором (п. 8.3). При порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми просроченої заборгованості по кредиту за кожний день просрочки, але не менше 1 гривні (п. 8.4).

Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років (п. 5.5).

В додатку №1 до кредитного договору визначена загальна вартість кредиту, наявні підписи представника Банку та Позичальника, зазначено, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе Позичальник.

В додатку №2 до кредитного договору визначено графік погашення кредиту, наявні підписи представника Банку та Позичальника ОСОБА_2

Із ордера-розпорядження про видачу кредиту від 15 квітня 2008 року, заяви на видачу готівки від 15 квітня 2008 року, вбачається, що кредитні кошти були видані ОСОБА_2

Отже, ЗАТ «КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

В позовній заяві, розрахунку заборгованості вказано, що станом на 10 жовтня 2016 року у ОСОБА_2 існує заборгованість в сумі 5988,91 доларів США, з них: заборгованість за кредитом 4263,33 доларів США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 786,53 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом 52,81 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 886,24 доларів США.

Згідно розділу 1 п. 1.1 Статуту ПАТ КБ «ПриватБанк» та свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 17 липня 2009 року серія А1 №054809 підставою заміни свідоцтва про державну реєстрацію є зміна найменування юридичної особи з ЗАТ КБ «ПриватБанк» на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Реалізуючи своє право, позивач заявив позовні вимоги про стягнення лише 4263,33 долара США заборгованість за кредитом (тіло кредиту), що за курсом 25,84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 10 жовтня 2016 року, складає 110164,45 грн.

Отже, відповідач ОСОБА_2 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов кредитного договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав.

ОСОБА_2 доказів, які б стосувалися відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, суду не надано.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про невідповідність укладеного кредитного договору вимогам закону судом до уваги не приймається з наступних підстав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У звязку з наведеним вище слід дійти висновку про те, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена в п. «в» ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій достатньою правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку, тобто отримання письмового дозволу Національного банку України на операції, пов'язані з іноземною валютою.

Тобто надання кредитів у валюті за наявності в банку відповідної генеральної ліцензії (дозволу Національного банку України на здійснення кредитних операцій у валюті) не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Зазначені правові позиції викладені в постановах Верховного Суду України від 21 березня 2011 року № 6-7цс11, від 16 вересня 2015 року (справа №6-190цс15), які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Таким чином, одержання банком письмового дозволу НБУ на здійснення валютних операцій є достатньою правовою підставою для здійснення валютних операцій з надання кредитів резидентам в іноземній валюті.

ПАТ КБ «Приватбанк» має банківську ліцензію №22 від 04 грудня 2001 року, видану Національним Банком України, на право здійснювати банківські операції, визначені ч. 1 та п. 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Також позивач має дозвіл № 22-2 від 29 липня 2003 року з додатком до дозволу №22-2 від 29 липня 2003 року, видані Національним Банком України, на право здійснювати операції, визначені п. 1-4 ч. 2 та ч. 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме має право здійснювати операції з валютними цінностями із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, тобто здійснювати кредитування в іноземній валюті.

Із розрахунку заборгованості за договором вбачається, що ОСОБА_2 користувався кредитними коштами.

За змістом ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» порядок виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Отже, установа банку мала право укладати кредитні договори, надавати кредити та вимагати виконання зобов'язання в іноземній валюті, при укладенні договору сторони були вільними у визначенні умов договору, зокрема й щодо валюти кредиту

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким частину першу статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Кредитний договір укладено сторонами 08 квітня 2008 року, на час його укладення Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав заборони на надання споживчих кредитів в іноземній валюті.

За таких обставин доводи ОСОБА_2 про те, що банком було неправомірно надано кредитні кошти в іноземній валюті на час укладення спірного договору є необґрунтованими.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Аналіз умов кредитного договору не дає суду підстав вважати, що його умови є несправедливими, адже у додатку №1 до кредитного договору наявний розрахунок загальної вартості кредиту, у додатку №2 наведено графік погашення кредиту, кредитний договір містить усі умови кредитування. При підписанні договору відповідачу було надано усю необхідну інформацію про умови кредитування.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором від 08 квітня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 08 квітня 2008 року укладено договори поруки.

У п. 11, п. 12 договорів поруки зазначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредитних коштів за кредитним договором.

Враховуючи ту обставину, що строк дії кредитного договору встановлено до 09 квітня 2018 року, тому порука припиняється 09 квітня 2023 року.

Про наявність заборгованості у ОСОБА_2 поручителів було повідомлено Банком 11 грудня 2015 року.

У звязку з тим, що відповідачі не виконують взяті на себе зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість, позовні вимоги про стягнення з них кредитної заборгованості солідарно є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідачів слід стягнути 1652,47 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 31, 60, 61, 88, 212, 215 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, МФО 305299, , р/р 3111, заборгованість за кредитним договором №НМL0GA від 08 квітня 2008 року у розмірі 4263,33 долара США, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на 10 жовтня 2016 року 25,84 грн. за 1 долар складає 110164,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1652,47 грн. по 413,12 грн. з кожного.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_7

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_7