Справа № 2-1130/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Куземі О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпра цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального Управління Юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в обґрунтуванні якої зазначила, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчій лист №2-п-86/11 від 26.12.11р., яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» заборгованість за кредитними договорами № МЬ-302/354/2007 від 18.10.2007 року, № МЬ-302/023/2007 від 02.02.2007 року, № СЬ-302/180/2007 від 07.06.2007 року розмірі - 1843667,15 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1700,00 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі - 120,00 грн, а всього 1845487,15 грн.

У своїй заяві заявник зазначає, що 05.04.2016 року представник за довіреністю ТОВ «ОТП Факторінг Україна» ОСОБА_5 звернувся до начальника Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпропетровськ ГТУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження.

Разом із заявою про відкриття виконавчого провадження представник за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» надав виконавчий лист. Виконавчий лист має відмітку про повернення стягувачу 28.08.2015р. виконавчого документу на підставі п.9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» із підписом заступника начальника виконавчої служби.

Заявник вважає, що виконавчий лист №2-п-86/11 від 26.12.11р, повернутий за п.9 ч.І ст. 49 Закону 606-ХІУ від 21.04.1999р. не може бути пред'явлено повторно до виконання.

Також зазначає, що вона як боржник, постанови про закриття виконавчого провадження від 28.08.2015р. не отримувала до 2017 року.

11 серпня 2017 року після отримання постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.08.2015р. заявник зазначає, що постанова містить інші ніж зазначені у виконавчому листі підстави, а саме п.9 ч. 1 ст. 47 Закону 606-ХІУ від 21.04.1999р. Відмінність відомостей у виконавчому листі та у постанові, викликає у заявника сумнів щодо дійсності постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.08.2015р.

У звязку з чим заявник вважає, що виконавчий лист було повернуту за підстав, які виключають подальше виконавче провадження.

Крім того заявник зазначає, що вперше виконавчий документ було пред'явлено до примусового виконання 10.01.2012р., а постанову про відкриття виконавчого провадження винесено 17.01.2012р. За положенням ч.2 ст. 30 Закону 606-ХІУ від 21.04.1999р. державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином, на думку заявника державний виконавець повинен був до липня 2012 року здійснити усі виконавчі дії. Фактично виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа були здійснені у 2012 та 2013 роках. Жодної виконавчої дії, жодного документу про існування такого провадження, окрім постанови про закриття виконавчого провадження у 2014 та 2015 роках не було.

Разом з тим постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.08.2015р. та позначку про це робить заступник начальника виконавчої служби, хоча за ч. 1-4 ст. 31 Закону 606-ХІУ від 21.04.1999р. повинен був здійснити державний виконавець, в провадженні якого перебуває виконавче провадження.

Зазначені обставини разом із зазначеними у першій підставі відсутності направлення, боржнику, виконавчих документів та відмінностями підписів та підписів у виконавчому листі та у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.08.2015р. надає обгрунтовані сумніви, що виконавче провадження відкрите 10.01.2012р. було закрито лише 28.08.2015р., тобто більше чим через три роки у два з яких жодної виконавчої дії не було вчинено.

У відповідності до ч.2 ст. 23 Закону 606-ХІУ, - після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином заявник вважає, що строк на пред'явлення виконавчого листа був пропущений.

Заявник вважає, що пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні заявник та її представник підтримали заявлені вимоги та надали пояснення аналогічні викладеним у заяві.

Представники заінтересованої особи ПАТ «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні заперечували проти заявлених вимог.

Державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального Управління Юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд розглядає заяву в десятиденний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Судом встановлено, що Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №2-п-86/11 від 26.12.11р., яким стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна» заборгованість за кредитними договорами № МЬ-302/354/2007 від 18.10.2007 року, № МЬ-302/023/2007 від 02.02.2007 року, № СЬ-302/180/2007 від 07.06.2007 року розмірі - 1843667,15 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі - 1700,00 грн та витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі - 120,00 грн, а всього 1845487,15 грн. Вказаний виконавчий лист у встановлені законом строки був предявлений стягувачем до виконання. Постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 28.08.2015 року державний виконавець повернув вказаний виконавчий лист стягувачеві на підставі п.9 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» неможливо звернути стягнення на майно боржника.

Згідно п.9 ч.1 ст 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час винесення вказаної постанови, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче

провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено

частково, повертається стягувачу у разі, якщо: наявна встановлена законом заборона щодо звернення

стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше

майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо

проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає

можливість виконання відповідного рішення.

Частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час винесення вказаної постанови, передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав,

передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно

пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків,

встановлених статтею 22 цього Закону.

Таким чином, судом встановлені підстави для повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до постанови державного виконавця від 28.08.2015 року, які не позбавляються стягувача права для повторного звернення до виконання виконавчого листа. Також судом встановлено, що стягувач повторно предявив спірний виконавчий лист до виконання 05.04.2016 року, тобто у строки, передбачені законом. Суд також звертає увагу на той факт, що постанова державного виконавця від 28.08.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві учасниками виконавчого провадження не оспорена та є чинною. Всі інші доводи заявника щодо порушених строків виконавчого провадження, сумнівності підпису посадової особи в постанові державного виконавця, невідповідності виконавчого листа вимогам закону, у звязку з чим незаконним відкриттям виконавчого провадження, зводяться до фактичного оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця та не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на встановлені судом обставини, заявником не надано належних та допустимих доказів наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст.369 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 210, 369 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального Управління Юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя