Єдиний унікальний номер 235/7612/16-ц Номер провадження 22-ц/775/821/2017
Головуючий в 1 інстанції Назаренко Г.В.
Доповідач Папоян В.В.
Єдиний унікальний номер 235/7612/16-ц
Номер провадження 22-ц/775/821/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Кішкіної І.В.

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилались на те, що відповідач порушує обов'язки, які покладаються на батьків Конституцією України та сімейним законодавством, не забезпечує умови для нормального розвитку та здоров'я дитини, порушує майнові інтереси неповнолітньої дитини, яка потребує допомоги, а саме в добровільному порядку не несе витрат на утримання дитини і її оздоровлення, та не спілкується з дитиною.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов і позбавити відповідача батьківських прав. Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Суд безпідставно дійшов до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є недоцільним та таким, що не буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Вважає,що позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача можливості приймати участь у вихованні та утриманні дитини.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду залишити без змін.

Інші особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами та надав їм належну оцінку.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

При розгляді справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 2010 року по 20 жовтня 2015 року, від якого мають спільну дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 7 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 20 жовтня 2015 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 1 серпня 2011 року, яке набрало законної сили 21 вересня 2011 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти в розмірі 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 липня 2011 року.

Відповідно до довідки Покровського міськрайонного відділу ДВС відповідачем аліменти сплачуються частково. Загальна сума сплачених аліментів за період з липня 2011 року по серпень 2016 року сплачених аліментів склала 24858 грн. 18 коп. Загальна сума заборгованості за вказаний період становить 9746 грн. 82 коп.

Починаючі з 2014 року ОСОБА_2 перебуває за межами України у зв'язку з працевлаштуванням.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області від 26.01.2017 року позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки є недоцільним.

За вказаних обставин ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував показання свідків та пояснення сторін у справі, а також виходячи з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, дійшов висновку про недоведеність позивачем виключних підстав, з якими закон пов'язує можливість позбавлення батьківських прав.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги оскільки відповідно до роз'яснень, наданих у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН згідно резолюції 1386 (XIV) від 20 листопада 1959 року встановлено, що дитина потребує любові і розуміння та повинна зростати в умовах турботи, знаходитись під піклуванням і відповідальністю своїх батьків. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Пунктом 18 Постанови передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

З висновку органу опіки та піклування покровської міської ради Донецької області від 26.01.2017 року якій надано за результатами розгляду убачається, що відповідач має намір спілкуватися з дитиною, тому підстав для позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом впливу у даному випадку недостатньо.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є змагальність сторін та відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження винної поведінки батька у вихованні дитини і свідомого нехтування ним своїми обов'язками та наявності підстав для задоволення позову і вжиття такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Виходячи з наведеного, та враховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам та підтверджуються матеріалами справи. Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи і висновків суду не спростовують. Тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню як необґрунтована, а рішення суду підлягає залишенню без змін як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 березня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

головуючий суддя В.В. Папоян

судді О.М. Біляєва

І.В. Кішкіна