У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вікна-Січ» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки; за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український бізнес Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вікна-Січ» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вікна-Січ» (далі - ТОВ «Вікна-Січ») звернулося до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» (далі - ПАТ «Український Бізнес Банк») та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого останній зобов'язався повернути до 15 серпня 2013 року довгостроковий кредит. Також 15 серпня 2008 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: адміністративно-побутовий корпус, інвентарний № 0003, виробничий корпус, інвентарний № 0002, будівлю мийки автомашин, інвентарний № 0004, автозаправочну станцію, інвентарний № 101, загальною площею 5 578,3 кв. м, які розташовані на земельній ділянці площею 24 408 кв. м по АДРЕСА_1.

5 грудня 2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Велес-Д» (далі - ТОВ «Велес-Д») укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Велес-Д» отримало право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 15 серпня 2008 року.

16 січня 2015 року між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_3

У зв'язку із неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 8 442 581 грн 14 коп., яка не погашена та в рахунок якої позивач просив звернути стягнення на іпотечне майно.

25 листопада 2015 року у порядку ст. 34 ЦПК України ПАТ «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» звернулося із самостійним позовом, у якому просило у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, посилаючись на те, що станом на 20 листопада 2015 року заборгованість ОСОБА_3 перед банком складає 12 244 748 грн 44 коп. Рішеннями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» від 17 червня 2015 року та від 1 грудня 2015 року визнано нікчемними договір факторингу від 5 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» і ТОВ «Велес-Д», та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д». Таким чином, просив звернути стягнення на предмет іпотеки на свою користь.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року, позовні вимоги ТОВ «Вікна-Січ» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. У рахунок погашення заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 16 січня 2015 року в сумі 8 442 581 грн 14 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки, власником якого є ОСОБА_3, а саме: адміністративно-побутовий корпус, інвентарний № 0003, виробничий корпус, інвентарний № 0002, будівлю мийки автомашин, інвентарний № 0004, автозаправочну станцію, інвентарний № 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24 408 кв. м та знаходяться по АДРЕСА_1, загальною площею 5 578,3 кв. м, за ціною, встановленою за погодженням сторін - 8 442 581 грн 14 коп., шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Вікна-Січ».

Визнано за ТОВ «Вікна-Січ» право власності на предмет іпотеки, а саме: адміністративно-побутовий корпус інвентарний № 0003, виробничий корпус, інвентарний № 0002, будівлю мийки автомашин, інвентарний № 0004, автозаправочну станцію, інвентарний № 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24408 кв. м та знаходяться по вул. Скворцова, 232 у м. Запоріжжі, загальною площею 5 578,3 кв. м, за ціною, встановленою за погодженням сторін - 8 442 581 грн 14 коп.

У задоволенні позову ПАТ «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» відмовлено.

Справа в апеляційному порядку переглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2016 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Вікна-Січ» відмовлено. Позов ПАТ «Український Бізнес Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 244 748 грн 77 коп., шляхом звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки відповідно до договору іпотеки, а саме: адміністративно-побутовий комплекс інв. № 0003, виробничий корпус інв. № 0002, будівля мийки автомашин інв. № 0004, автозаправна станція інв. № 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24 408 кв. м та знаходяться за адресою: м. Запоріжжя вул. Скворцова № 232, загальною площею 5 578,3 кв. м, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, встановивши початкову ціну продажу зазначеного предмету іпотеки для його подальшої реалізації у розмірі 8 730 335 грн.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Вікна-Січ» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Український Бізнес Банк» та задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Вікна-Січ», суд першої інстанції виходив із того, що право вимоги відповідно до вимог ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» має саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або уповноважена особа Фонду, як самостійний суб'єкт правовідносин в межах здійснення регулятивної функції, а не ПАТ «Український Бізнес Банк», який знаходиться на стадії тимчасової адміністрації або ліквідації. Крім того, суд послався на те, що рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український БізнесБанк» від 17 червня 2015 року, яким було визнано нікчемним договір факторингу від 5 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д», не тягне за собою наслідків у вигляді автоматичної недійсності договорів про відступлення права вимог, які були укладені 16 січня 2015 року між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Вікна-Січ» та задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Український Бізнес Банк», суд апеляційної інстанції виходив із того, що рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» від 17 червня 2015 року визнано нікчемним договір факторингу від 5 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д», а тому наявні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки саме на користь банка. Крім того, правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що 15 серпня 2008 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав довгостроковий кредит у розмірі 3 800 тис. грн зі сплатою 21 % та терміном повернення до 15 серпня 2013 року.

На забезпечення виконання позичальником зобов'язань щодо погашення кредиту 15 серпня 2008 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, предметом якого є належне останньому на праві власності нерухоме майно - адміністративно-побутовий корпус, інвентарний № 0003, виробничий корпус, інвентарний № 0002, будівля мийки автомашин, інвентарний № 0004, автозаправочна станція, інвентарний № 1011, які розташовані на земельній ділянці площею 24 408 кв. м та знаходяться по АДРЕСА_1, загальною площею 5 578,3 кв. м.

У п. 5.5.1 вказаного договору іпотеки сторони домовились, що іпотекодавець може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

5 грудня 2014 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д» укладено договори факторингу про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Український Бізнес Банк» передало ТОВ «Велес-Д» право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 15 серпня 2008 року, укладеними із ОСОБА_3

16 січня 2015 року між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ» укладено договір про відступлення права вимоги, згідно із яким первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору відповідно до договору факторингу від 5 грудня 2014 року, укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Український Бізнес Банк», а також на підставі кредитного договору від 15 серпня 2008 року та усіх додаткових угод до нього, укладених між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_3 в сумі 8 442 581 грн 14 коп., яка складається із: загальної суми боргу - 2 902 647 грн 59 коп.; несплачених процентів - 4 935 654 грн 55 коп.; несплаченої комісії - 595 080 грн; судових витрат - 899 грн; інших витрат первісного кредитора, пов'язаних із претензійною діяльністю, - 8 300 грн.

Крім того, 16 січня 2015 року між ТОВ «Велес-Д» та ТОВ «Вікна-Січ» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_3

Постановою правління Національного банку України від 23 квітня 2015 року № 265 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» відкликано банківську ліцензію та прийнято рішення про ліквідацію банку. Постановою правління Національного банку України від 25 грудня 2014 року № 844 «Про віднесення ПАТ «Український Бізнес Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25 грудня 2014 року № 164, яким з 26 грудня 2014 року розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в банку тимчасової адміністрації та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_5 із повноваженнями терміном до 25 березня 2015 року. На підставі постанови правління Національного банку України від 23 квітня 2015 року № 265 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 квітня 2015 року № 87, відповідно до якого з 24 квітня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку ОСОБА_6 із повноваженнями терміном до 23 квітня 2016 року.

Рішеннями Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» від 17 червня 2015 року та від 1 грудня 2015 року визнано нікчемними договір факторингу від 5 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» і ТОВ «Велес-Д», та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, укладеним між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д».

Згідно із ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв: 1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; 2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов; 3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів; 4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку; 5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку; 6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів, виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв, серед яких, зокрема, договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення Уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту).

Керуючись ч. 3 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення Уповноваженої особи Фонду, є нікчемними.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-3133цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на зазначений вище правовий висновок не звернув уваги на те, що договори факторингу про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Український Бізнес Банк» передало ТОВ «Велес-Д» право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, вчинений ПАТ «Український Бізнес Банк» 5 грудня 2014 року - до початку процедури виведення Фондом ПАТ «Український Бізнес Банк» з ринку і до віднесення цього банку до категорії неплатоспроможних.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку прав вимоги за кредитними договорами, ринкова вартість активу ПАТ «Український Бізнес Банк» у вигляді права вимоги за кредитним договором від 15 серпня 2008 року, укладеним між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_3, перевищує ціну продажу цього активу більше, ніж на 97 %.

У зв'язку із цим рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» від 17 червня 2015 року було визнано нікчемним договір факторингу від 5 грудня 2014 року, укладений між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ТОВ «Велес-Д».

Проте, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 % і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Суд апеляційної інстанції помилково не звернув уваги на доводи ТОВ «Вікна-Січ» про те, що ціна продажу спірного приміщення визначена відповідно до вимог закону, що не тягне за собою нікчемність правочину відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; умови договору факторингу виконано сторонами, право вимоги оплачене за визначеною між сторонами договору ціною.

Крім того, ТОВ «Вікна-Січ» на спростування звіту про незалежну оцінку прав вимоги за кредитними договорами, на підставі якого рішенням Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український Бізнес Банк» від 17 червня 2015 року визнано нікчемним договір факторингу зазначалося, що відповідно до даних, наведених у звіті, кількість днів прострочення заборгованості боржника ОСОБА_3 склала 941 днів, категорія ризику приймалася V, з огляду на прострочку за основним боргом понад 180 днів, при цьому аналіз фінансового стану експерти не проводили. У звіті вказано, що якщо прострочка за кредитом становить більше 180 діб, то ризик такого кредиту приймається 100 % (V категорія якості), і є реалізованим ризиком та таким, що настав. Таким чином, наданий звіт про незалежну оцінку, відповідно до якого вартість вимоги станом на 5 грудня 2014 року складає 3 014 937 грн 2 коп. не може свідчити на нікчемність договору факторингу.

Відповідно до п. 4.1 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 16 січня 2015 року новий іпотекодержатель не здійснює на користь первісного іпотеко держателя будь-яких додаткових виплат за відступлення прав за договором іпотеки, крім ціни, визначеної п. 2.2 Договором про відступлення права вимоги від 16 січня 2015 року. Згідно із п. 2.2 договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2015 року первісний кредитор і новий кредитор оцінюють право вимоги за кредитним договором у сумі 220 992 грн, яку новий кредитор зобов'язаний сплатити первісному кредитору за реквізитами зазначеними у розділі 7 цього договору.

З матеріалів справи убачається, що новим іпотекодержателем спірного майна є ТОВ «Вікна-Січ», про що свідчить копія витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки (арк. справи 7-8).

Таким чином, кошти за договорами відступлення права вимоги від 5 грудня 2014 року та 16 січня 2015 року новими іпотекодержателями на користь первісних сплачені відповідно до умов укладених договорів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вікна Січ» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 1 грудня 2016 року скасувати, рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик