25 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Кадєтової О.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення аліментів на матір,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення аліментів на матір.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є непрацездатною особою за віком. Інших джерел доходу крім пенсіє в розмірі 1 596 грн не має. У звʼязку із захворюванням несе витрати на придбання ліків, потребує майнової допомоги.
Посилаючись на те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають можливість надавати майнову допомогу, ОСОБА_4 просила стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на її користь аліменти в розмірі 1 000 грн щомісячно з кожної.
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від

13 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі

ј частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 січня

2017 року і довічно.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі ј частки всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25 січня 2017 року і довічно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня

2017 року рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від

13 березня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року та залишити в силі рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від

13 березня 2017 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 є непрацездатною особою та потребує майнової допомоги, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мають можливість надавати таку допомогу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є пенсіонером за віком та матірʼю ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Згідно довідки управління Пенсійного фонду України у Путильському районі Чернівецької області від 12 січня 2017 року розмір пенсії

ОСОБА_4 становить 1 596 грн 42 коп., тобто більше ніж встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» сума прожиткового мінімуму.

За змістмо ч. 1 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно розʼяснень викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» бов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв'язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них (ст. 204 СК України).

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) дійшов правильного висновку про відмову в задовленні позовних вимог, оскільки встановив, що ОСОБА_4 отримує пенсію в розмірі 1 596 грн 42 коп., що більше ніж встановлена Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» сума прожиткового мінімуму.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що

ОСОБА_4 страждає на цукровий діабет 2 типу, однак доказів про розмір витрат на лікування, та того, що отримувана пенсія не забезпечує її потреб, позивачем не надано.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня 2017 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 квітня

2017 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення аліментів на матір залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова О.В. Кадєтова