ухвала

іменем україни

19 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року,

встановила:

У липні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду даним з позовом, обґрунтовуючи який вказало, що між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти на суму 11 368 гривень.

Згідно з умовами договору ОСОБА_6 взяв на себе зобов'язання повернути суму наданого кредиту та сплатити проценти за користування кредитом.

19 червня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» (далі - ТОВ «ФК «Бізнесфінанс») було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Платинум Банк» передало ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» права вимоги за кредитними договорами.

08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 594 гривні 81 копійку та судовий збір.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено повністю.

У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція повернення боргів», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пояснення представника, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким також погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором станом на 08 жовтня 2012 року у розмірі 10 594 гривні 81 копійка, також не надав суду договір про відступлення прав вимоги від 19 червня 2012 року, який був укладений між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», які б мали підтвердити викладені обставини, оскільки, відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 10 жовтня 2011 року на підставі заяви ОСОБА_6, між ним та ПАТ «Платинум Банк» був укладений кредитний договір зі страхуванням життя позичальника № 116/4338КСL, згідно з умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у тимчасове платне користування на суму 11 368 гривень строком на 36 місяців з процентною ставкою 14,0 % (п. 1.2. договору).

Згідно з п. 4.1 та 4.2 кредитного договору позичальник відповідає перед банком по зобов'язаннях, що виникають згідно з умовами договору, всім майном та коштами, на які може бути звернене стягнення згідно з чинним законодавством. У разі прострочення сплати процентів за користування кредитом та/або частини суми кредиту, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,3 % від простроченої суми нарахованих процентів та/або комісії за обслуговування кредиту, та/або від несплаченої частини суми кредиту за кожний день прострочення.

Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено, що банк за цим договором має право відступати, передавати, сек'юритизувати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково).

ПАТ «Платинум Банк» виконав свої зобов'язання щодо кредитного договору і надав кредит ОСОБА_6, що підтверджується заявою на видачу готівки та випискою з особового рахунку.

08 жовтня 2012 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами.

08 жовтня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк», ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було укладено договір про заміну сторони у зобов'язанні, згідно з яким відбулася передача документації банком, що передбачена розділом 7 договору факторингу, замість ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

ПАТ «Платинум Банк» листом повідомило ОСОБА_6 про те, що право вимоги щодо його заборгованості було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс».

16 жовтня 2012 року ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» листом вих. № 000640974 повідомило ОСОБА_6 про те, що право вимоги щодо його заборгованості було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

16 жовтня 2012 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» листом вих. № 000640974-1 повідомило ОСОБА_6 про те, що станом на 08 жовтня 2012 року заборгованість за кредитним договором складає 13 094 гривні 81 копійка.

Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором ОСОБА_6 має заборгованість станом на 18 червня 2012 року у розмірі 11 812 гривень 62 копійки, а станом на 05 жовтня 2012 року - 13 003 гривні 59 копійок.

У той же час у позовній заяві представник позивача просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 10 594 гривні 81 копійку, вказавши, що відповідач сплатив 2 500 гривень.

Причиною спору між сторонами стала відмова відповідача в добровільному порядку виконати умови кредитного договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв'язку з порушенням виконання умов кредитного договору, станом на 18 червня 2012 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 11 812 грн 62 коп.

Відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їхні права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Суди, як на одну із підстав відмови у задоволенні позову, посилались на відсутність у матеріалах справи договору факторингу, укладеного між первісним кредитором ПАТ «Платинум Банк» та фактором ТОВ «ФК Бізнесфінанс», умовами якого передбачалося б право наступного відступлення ТОВ «ФК Бізнесфінанс» права грошової вимоги третій особі.

Проте у матеріалах справи є копія листа ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» від 18 липня 2013 року № 611, згідно з яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було повідомлено, що надати копії договорів про відступлення права вимоги, укладених між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», неможливо, оскільки інформація, яка знаходиться у договорах, є комерційною таємницею ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс»; та копія витягу з додатку № 1 до листа № 611, у якому, зокрема, вказано інформацію щодо договору відступлення права вимоги № 20120619-Г від 19 червня 2012 року.

Також у справі є лист-повідомлення ПАТ «Платинум Банк» (первісний кредитор), адресований ОСОБА_6 (боржнику), про відступлення права вимоги за кредитним договором від 10 жовтня 2011 року ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» за договором від 19 червня 2012 року № 20120619-Г.

Тобто, суди помилково вважали, що позивачем не додано доказів, які б підтверджували укладення між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» договору про відступлення права вимоги від 19 червня 2012 року.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У п. 5.3 договору факторингу № 2 від 08 жовтня 2012 року фактор зобов'язується протягом 45 (сорока п'яти) робочих днів починаючи від розрахункової дати від імені клієнта надіслати за власний рахунок письмові повідомлення боржникам про відступлення клієнтом прав вимоги фактору. Фактор зобов'язується самостійно (без участі клієнта) забезпечити надіслання від імені клієнта письмових повідомлень про відступлення фактору прав вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 16 жовтня 2012 року боржнику за адресою, вказаною ним під час укладення кредитного договору, цінним листом було надіслано повідомлення про відступлення права грошової вимоги за вих. № 000640974 від 16 жовтня 2012 року та повідомлення про зміну умов кредитного договору за вих. № 000640974-1 від цієї ж дати.

Таким чином суди, у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не надали належної оцінки наявним у справі доказам, на вищевикладені обставини уваги не звернули, не врахували норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановили обставин, які мають значення для правильного вирішення справи та дійшли передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.М. Ситнік