Номер провадження: 22-ц/785/4283/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України по справі за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб виконавчого комітету Одеської міської ради та Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод у здійсненні права власності та заборони будівництва,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, за участю третіх осіб виконавчого комітету ОМР та Державної інспекції архітектурно-будівельного контролю в Одеській області про усунення перешкод у здійсненні права власності та заборони будівництва.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2015 року по справі № 520/10608/13-ц постановлено усунути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належними їм на праві власності частинами житлових будинків АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 засипати частину котловану на земельній ділянці АДРЕСА_2 на відстані не менше 3 метрів від меж земельних ділянок АДРЕСА_3; заборонено ОСОБА_2 проводити на земельній ділянці АДРЕСА_2 будівництво багатоквартирного житлового будинку; зобов'язано ОСОБА_2 при здійсненні будь-яких підготовчих та/або будівельних робіт на земельній ділянці АДРЕСА_2 дотримуватися цільового призначення земельної ділянки, державних архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних норм і правил.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.11.2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2015 року залишено без змін.

21.11.2016 року Київський ВДВС ОМУЮ звернувся до суду із поданням, в якому просив тимчасово обмежити боржника - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа до виконання виконавчого листа № 520/10608/13-ц, посилаючись на те, що боржником не виконується виконавчий лист № 520/10608/13-ц.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року подання Київського ВДВС ОМУЮ задоволено, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянці України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, з вилученням паспорту громадянина України для виїзду за кордон, до виконання вимог виконавчого листа № 520/10608/13-ц про усунення перешкод ОСОБА_4 у користуванні частинами житлових будинків АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 засипати частину котловану на земельній ділянці АДРЕСА_2 на відстані не менше 3 метрів від меж земельних ділянок АДРЕСА_3.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання Київського ВДВС ОМУЮ суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2015 року по справі № 520/10608/13-ц постановлено усунути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні належними їм на праві власності частинами житлових будинків АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 засипати частину котловану на земельній ділянці АДРЕСА_2 на відстані не менше 3 метрів від меж земельних ділянок АДРЕСА_3; заборонено ОСОБА_2 проводити на земельній ділянці АДРЕСА_2 будівництво багатоквартирного житлового будинку; зобов'язано ОСОБА_2 при здійсненні будь-яких підготовчих та/або будівельних робіт на земельній ділянці АДРЕСА_2 дотримуватися цільового призначення земельної ділянки, державних архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних норм і правил.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 04.11.2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 01.07.2015 року залишено без змін.

02.12.2015 року Київським районним судом м. Одеси по справі № 520/10608/13-ц видано виконавчі листи.

Постановою Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 18.12.2015 року ВП № 49683575 відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 520/10608/13-ц про усунення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_4 у користуванні частинами житлових будинків АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 засипати частину котловану на земельній ділянці АДРЕСА_2 на відстані не менше 3 метрів від меж земельних ділянок АДРЕСА_3.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_2 у 01.02.2016 році отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Судом досліджено письмову вимогу Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 20.05.2016 року, адресовану ОСОБА_2. Вказана вимога згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення була особисто отримана боржником 24.05.2016 року.

Державним виконавцем на підтвердження заявлених у поданні вимог надано особисту заяву боржника ОСОБА_2., адресовану державному виконавцю Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 15.06.2016 року, якою повідомлено про відсутність фінансової можливості виконати вимоги виконавчого листа /а.с. 11/. Окрім того, згідно заяви боржника ОСОБА_2., адресованої начальнику Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 20.07.2016 року, боржник у строк до 30.08.2016 року зобов'язалася виконати рішення суду по справі № 520/10608/13-ц.

Згідно акту державного виконавця від 26.09.2016 року та від 04.10.2016 року, виходом на місце встановлено, що боржником вимоги виконавчого документа не виконані, а саме не засипано котлован.

В подальшому постановами державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 26.09.2016 року та 04.10.2016 року на боржника накладено штраф за невиконання без поважних причин виконавчого листа № 520/10608/13-ц.

Згідно з положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до узагальнень, наданих Верховним судом України (Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року), наголошується на тому, що ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, та на думку Верховного Суду України, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Таким чином, законодавством не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав. Задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Державним виконавцем вчинено достатньо дій в межах виконавчого провадження, та боржнику достеменно відомо про відкрите виконавче провадження щодо неї, так як боржник особисто отримувала кореспонденцію з Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та надавала особисті заяви до служби, в яких зобов'язувалася виконати рішення суду у певний строк, проте рішення суду станом на час постановлення оскаржуваної ухвали боржником свідомо не виконано.

З урахуванням викладеного, та враховуючи, що забезпечення виконання рішення суду застосується як гарантія задоволення законних вимог стягувача, з метою упередження наміру щодо навмисного ухилення від виконання рішення суду саме шляхом виїзду за кордон, суд дійшов обгрунтовано висновку, що подання державного виконавця підлягає задоволенню, так як обґрунтоване та доведене.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону.

Посилання автора апеляційної скарги на неповне зясування судом обставин справи без витребування матеріалів виконавчого провадження, необґрунтованість підстав для задоволення клопотання, недоведеність свідомого ухилення від виконання рішення, необґрунтоване вилучення паспорту, порушення конституційних прав і свобод, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький