АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4343/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1458/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Бондаревської С.М., Панченка О.О.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі на строк і на умовах передбачених раніше укладеним договором,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про поновлення договору оренди землі на строк і на умовах передбачених раніше укладеним договором.

Обґрунтовуючи свої вимоги посилався на ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відповідно до якої якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то, за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який раніше встановлений договором. Просив поновити строк дії договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2008 року (кадастровий номер :00:001:2010) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району на тих самих умовах строком на пять років, оскільки він на даний час користується даною земельною ділянкою.

Просив визнати поновленим на пять років та на умовах попереднього договору оренди землі від 30 грудня 2008 року, укладений між позивачем та Новосанжарською районною державною адміністрацією строкового виробництва, яка знаходиться в землях запасу на території Великокобелячківської сільської ради, площею 9,48 га кадастровий номер :00:001:2010.

Зобовязати відповідача укласти додаткову угоду із позивачем про поновлення умов договору оренди земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в землях запасу на території Великокобелячківської сільської ради, площею 9,48 га кадастровий номер :00:001:2010, на умовах попереднього договору та на той же самий строк.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано поновленим на той же строк, і на тих самих умовах, договір оренди земельної ділянки від 30 грудня 2008 року, укладений між ОСОБА_3 та Новосанжарською районною державною адміністрацією відносно земельної ділянки площею 9,48 га ріллі, для товарного сільськогосподарського товариства, на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району, кадастровий номер :00:001:2010.

Стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області на користь ОСОБА_3 551,20 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2, який його оскаржив посилаючись на те, що йому надана земельна ділянка розміром 2,00 га ріллі для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на земельній ділянці розміром 9,48 га яку орендує ОСОБА_3 Вважає, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, не в повному обсязі зясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення питання.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2, представників сторін, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до договору оренди землі від 20 грудня 2008 року Новосанжарською районною державною адміністрацією передано ОСОБА_3 на пять років в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення загальною площею 9,48 га, на території Валикокобелячківської ради Новосанжарського району. Договір оренди землі, відповідно до ст.ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», набрав чинності після його державної реєстрації у відділі Держкомзему у Новосанжарському району 08 грудня 2010 року № 72.

ОСОБА_3 05 грудня 2015 року звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотанням про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до листа від 08 липня 2016 року Головне управління Держземагенства відмовило у поновленні оренди земельної ділянки у звязку із тим, що законодавством передбачено передачу земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для громадян та юридичних осіб через проведення земельних торгів у порядку ст. 134 ЗК України.

Крім того, стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах першій пятій статті 33 цього закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, при поновленні договору оренди землі згідно із частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, а відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Оскільки орендар продовжував користування виділеною земельною ділянкою; належно виконував свої обовязки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди, на звернення орендаря уповноважений орган відмовив у поновленні дії строку договору оренди землі, позивач звернувся до суду із захистом свого порушеного права, а суд задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини першої статті 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Наявність несприятливих наслідків для ОСОБА_2, унаслідок ухвалення оскаржуваного рішення, останній обґрунтовував тим, що цим рішенням було поновлено право договору оренди земельної ділянки від 30 грудня 2008 року загальною площею 9,48 га, до складу якої входить земельна ділянка, на яку ним отриманий наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області і виготовлено технічну документацію.

При цьому, ОСОБА_2 посилався на довідку Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області № 02-24/137 від 10 квітня 2007 року, відповідно до якої земельна ділянка розміром 2,00 га ріллі, призначення: для ведення особистого селянського господарства, на яку надано Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області наказ про надання дозволу на розробку технічної документації, знаходиться на земельній ділянці розміром 9,48 га ріллі, яку орендує ОСОБА_3

Разом з тим, відповідно до довідки від 28 червня 2017 року видної Великокобелячківською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області № 02-24 у сільській раді відсутні відомості про надання дозволу на розроблення проекту поділу ОСОБА_2І, сформованої земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3 на праві оренди кадастровий № :001:2010 площею 9, 48 га.

Наявні відомості лише про наказ від 21 квітня 2016 року № 3096 сг, Держгеокадастру про надання дозволу на розробку відведення, щодо вільної земельної ділянки для надання у власність ОСОБА_2 площею 2,00 га за межами населеного пункту, кадастровий номер у рішенні про дозвіл на розробку проекту землеустрою відведення не зазначався, тому сільська рада вважає, що виданий наказ не на цю сформовану земельну ділянку.

Довідку від 10 квітня 2017 року № 02-24/137 видали із слів ОСОБА_2, про факт розробки проекту відведення на території сформованої земельної ділянки.

В установленому законом порядку про поділ сформованої земельної ділянки, яка належить на праві оренди кадастровий № :00:001 площею 9,48 га у сільській раді не вирішувалося, погодження не надавалося.

Інформація у вказаній довідці підтверджується наказом головного управління Держгеокадсту у Полтавській області № 3096-сг від 21 травня 2016 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», згідно якого надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовно площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Великокобелячківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області за межами населених пунктів.

Отже, даний наказ підтверджує, що розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність надавався без зазначення кадастрового номеру земельної ділянки, тобто, не у межах уже сформованої земельної ділянки.

Відтак, дійсно, дозвіл на розроблення проекту поділу земельної ділянки, яка перебуває у межах земельної ділянки, якою користується ОСОБА_3 не надавався і не стосується цієї земельної ділянки (площа 9,48 га кадастровий номер :00:001:2010)

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Порядок формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав передбачено, зокрема, статтею 79 1 ЗК України.

Відповідно до цієї статті, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частини 1-4).

Частиною 5 статті 79 1 ЗК України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини 6 статті 79 1 ЗК України формування земельних ділянок шляхом поділу та об'єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок.

Частинами 1-5 статті 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки передбачено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер.

Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі.

Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України.

Структура кадастрових номерів земельної ділянки визначається Кабінетом Міністрів України.

Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок.

Таким чином, відведення земельної ділянки із земельної ділянки право власності на яку уже сформовано та мається кадастровий номер, може здійснюватися шляхом поділу уже сформованої земельної ділянки, оскільки, формування нової земельної ділянки у межах сформованої буде суперечити положення ЗК України та Закону України «Про Державний земельний кадастр», зокрема ст. ст. 79, 79-1 ЗК України та ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр»

Як уже зазначалося, наказом Головного управління Держгеокадсту у Полтавській області № 3096-сг від 21 травня 2016 року надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою, але дозвіл на розроблення проекту поділу земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_3 (площа 9,48 га кадастровий номер :00:001:2010) не надавався.

При цьому, у вказаному наказі не зазначено, що дозвіл на виготовлення проекту землеустрою надано саме на земельну ділянку, в межах земельної ділянки площею 9,48 га кадастровий номер :00:001:2010, яка перебуває у користуванні ОСОБА_3

Відтак, колегія суддів погоджується із доводами заперечень представника ОСОБА_3, що ОСОБА_2 протиправно розробив проект землеустрою, щодо сформованої земельної ділянки, без дозволу на виготовлення проекту поділу земельної ділянки.

Таким чином, оскільки відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що позивачу був наданий дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, щодо земельною ділянки (в межах земельної ділянки), яка перебуває у користування ОСОБА_3 (площа 9,48 га кадастровий номер :00:001:2010), оскаржуваним рішення не порушені права та законні інтереси ОСОБА_3 та воно не завдає йому шкоди.

За вказаних обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: С.М. Бондаревська

ОСОБА_4