Номер провадження: 22-ц/785/2557/17
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В. Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника Уряду Республіки Молдови - Еуженіу Бузган на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року по справі за клопотанням Уряду Республіки Молдови про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Вищої судової палати Республіки Молдови від 26 жовтня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року Уряд Республіки Молдови звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Вищої судової палати Республіки Молдови від 26 жовтня 2011 року посилаючись на те, що відповідно до рішення судом було розірвано договір купівлі-продажу Дочірнього підприємства «Санаторий Молдова» №17 від 07 серпня 2008 року, розташованого за адресою м. Одеса, Україна, та постановив повернути сторони до первісного положення.

Суд зобов'язав ООО «SDY-Invest Grup» повернути Республіці Молдова в особі Уряду Республіки Молдова Дочірне підприємство «Санаторий Молдова», розташований за адресою м. Одеса, Україна, яке було придбано відповідно до договору купівлі-продажу №17 від 07 серпня 2008 року.

Тим самим рішенням суд зобов'язав Уряд Республіки Молдова повернути ООО «SDY-Invest Grup» суму в розмірі 36850000 молдовських лєй, перераховану відповідачем на користь держави Республіка Молдова, в рахунок оплати об'єкту договору купівлі-продажу №17 від 07 серпня 2008 року.

Вищезазначене рішення вступило в законну силу 26 жовтня 2011 року.

Однак, ООО «SDY-Invest Grup» добровільно виконувати рішення суду відмовляється, що стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року у задоволенні клопотання Уряду Республіки Молдови відмовлено.

Вважаючи ухвалу суду незаконною представник Уряду Республіки Молдови - Еуженіу Бузган звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні клопотання Уряду Республіки Молдови про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Вищої судової палати Республіки Молдови від 26 жовтня 2011 року суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що у відповідності до ст..1 Закону України «Про міжнародне приватне право», визнання рішення іноземного суду - це поширення законної сили рішення іноземного суду на територію України в порядку, встановленому законом.

Розгляд судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів є особливою формою взаємної правової допомоги, яка надається Україною та іншими державами-учасницями відповідних міжнародних договорів (постанова Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р. №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України»).

Ст..81-82 вказаного Закону встановлено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до ч.1 ст. 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до п.5.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України, ДСА України від 27.06.2008 № 1092/5/54, рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

У відносинах між Україною та Республікою Молдови діє Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13.12.1993 року, ст..48 якого передбачено, що за умов, передбачених цим Договором, Договірні Сторони визнають і виконують на своїй території рішення, винесені на території іншої Договірної Сторони, а саме рішення судів з цивільних справ.

Вищевказане відповідає положенням ст.. 54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, учасницями якої є Республіка Молдова та Україна.. Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

Згідно до ст.. 51 вказаного Договору визнання і виконання рішення належить до компетенції суду тієї Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане. Для визнання і виконання рішення застосовується законодавство Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнане і виконане;

У відповідності до п.5.5. вказаної Інструкції , розгляд іноземного клопотання здійснюється згідно з Цивільним процесуальним кодексом України, а стосовно рішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу - із Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж". У разі, якщо міжнародний договір містить інші норми, застосовуються положення міжнародного договору.

Процесуальний порядок визнання та виконання рішень іноземного суду на території держави України регулюється положеннями розділу VIII «Про визнання та виконання рішень іноземних судів в Україні» та ЦПК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 24.12.1999 р. №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (пункт 12) клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вказаної Постанови ВСУ визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

За вимогами ч. 1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Судом встановлено, що Вищою судовою палатою Республіки Молдови 26.10.2011 року по справі №2re-284/11 винесено ухвалу, якою задоволено касаційні скарги Генеральної прокуратури Республіки Молдови та Агентства публічної власності при Міністерстві економіки Республіки Молдови. Задоволено позов Генеральної прокуратури Республіки Молдови:

- Надано Розпорядження про розірвання договору №17 купівлі-продажу IACS «Санаторій Молдова», м. Одеса, Україна, як єдиного майнового комплексу, укладеного 07.08.2008 року між Агентством публічної власності при Міністерстві економіки Республіки Молдова та ПІК "SDY-Invest Grup" ТОВ, м. Кишинів, з приведенням сторін у первісний стан;

- Зобов'язано ПІК "SDY-Invest Grup" ТОВ м. Кишинів, повернути Республіці Молдова, яка представлена Урядом Республіки Молдова, IACS «Санаторій Молдова», м. Одеса, Україна, який є придбаним на підставі договору купівлі-продажу №17 від 07.08.2008 року як єдиний майновий комплекс, відповідно додатку №1 до договору та акту прийому-передачі 07.08.2008 р.;

- Зобов'язано Уряд Республіки Молдова відшкодувати ПІК "SDY-Invest Grup" ТОВ суму 36 850 000 лей, переведену ПІК "SDY-Invest Grup" ТОВ на користь держави за рахунок оплати за майно, яке було придбане за договором №17 від 07.08.2008 року.

Згідно тексту ухвали від 26.10.2011 року відповідач ПІК "SDY-Invest Grup" ТОВ у встановленому порядку та своєчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, за розглядом якої 26.10.2011 року Вищою судовою палатою Республіки Молдови було прийнято відповідне рішення.

На території Республіки Молдови вказана ухвала не виконувалась.

Ч. 6 ст. 395 ЦПК України передбачено, що розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

У відповідності до ст.396 ЦПК України підставами для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду є наступне:

1. Клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

2. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено:

1) якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили;

2) якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи;

3) якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України;

4) якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді;

5) якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні;

6) якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду;

7) якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України;

8) в інших випадках, встановлених законами України.

Відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Згідно п.12 постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р. №12, пред'явлення для примусового виконання рішення іноземного суду чи арбітражу після закінчення трирічного строку з дня набрання ріннями законної сили є підставою для відмови у дозволі на виконання незалежно від того, чи такі наслідки прямо передбачені міжнародним договором, чи він містить загальне посилання на те, що порядок виконання рішень регулюється законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснено виконання.

Враховуючи, що рішення, стосовно якого Урядом Республіки Молдови подане до суду клопотання про його визнання та виконання на території України, було постановлено Вищою судовою Палатою Республіки Молдови 26 жовтня 2011 року, а з відповідним клопотанням заявник звернувся до компетентного суду України 05.06.2015 року, суд обгрунтовано дійшов висновку, що заявником пропущено трирічних строк для пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні.

За таких обставин, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні клопотання Уряду Республіки Молдови про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення Вищої судової палати Республіки Молдови від 26 жовтня 2011 року.

Посилання автора апеляційної скарги на перебуванні виконавчого документу в період з 01 грудня 2011 року до 14 березня 2016 року на примусовому виконанні не підтверджено жодними доказами, тому апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладену державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, Договором про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах від 13.12.1993 року, Законом України «Про міжнародне приватне право», ст..ст. 1-3, 14, 197, 209-210, 293, 390-396, ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника Уряду Республіки Молдови - Еуженіу Бузган - відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький