ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3016/17
Провадження № 2-н/210/455/17
У Х В А Л А

іменем України

"20" липня 2017 р. суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_2, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» до ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

19 липня 2017 року представник ТОВ «Житлосервіс - КР» звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги з боржника ОСОБА_3 в сумі 1860,57 грн., інфляційні витрати в сумі 171, 17 грн.

Дослідивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу з наступних підстав.

Заявник просить стягнути з боржника заборгованість за спожиті житлово комунальні послуги, яка утворилась за період з 01.11.2013 р. по 01.07.2017 р., тобто більший ніж три роки до дати звернення із заявою про видачу судового наказу до суду.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, заявник звернувся з вимогою про стягнення заборгованості за період за межами позовної давності.

З положень ч. 3 ст. 267 ЦК України вбачається, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Застосування строку позовної давності вирішується в судовому засіданні за клопотанням сторони у справі, тому при постановлені судового наказу буде порушено право боржника щодо застосування позовної давності. Договір про збільшення позовної давності у письмовій формі з боржником не укладався, тому із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

При вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Згідно п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право суд може встановити, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Суд не має можливості задовольнити заяву про видачу судового наказу частково в межах строку позовної давності, оскільки з наданих заявником документів не можливо розрахувати суму боргу за цей період.

За таких обставин, приходжу до висновку, що в даному випадку вбачається наявність спору про право.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс - КР» у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за спожиті житлово комунальні послуги.

Повернути заявнику заяву та додані до неї документи.

Роз'яснити заявнику право відповідно до ч. 2 ст.101 ЦПК України звернутися до суду з такими самими вимогами у позовному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя: Н. А. Літвіненко