Номер провадження: 22-ц/785/407/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 13 лютого 2015 року до суду з вищеназваним позовом до ОСОБА_4 сільської ради, вказала, що 21 липня 2014 року померла ОСОБА_6, яка за життя склала заповіт на її користь на земельну ділянку площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради, заповіт посвідчено секретарем Монашівської сільської ради 4 липня 2014 року. В установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, однак отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через ненадання оригіналу державного акту на право власності на землю на імя ОСОБА_6 Посилаючись на вказані обставини, перешкоди у нотаріальному оформленні спадщини, позивач ОСОБА_3 просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 право власності на земельну ділянку площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», в межах згідно з планом масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради, належну померлій ОСОБА_6 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії П-ОД №008691, виданого 4 серпня 2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №121/14 (а.с.2-4).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2015 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, до участі в справі за заявою ОСОБА_5 про залучення в якості співвідповідача, залучено ОСОБА_5, яка звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 (а.с.59-60).

Відповідачем ОСОБА_4 сільською радою пояснень суду першої інстанції не надано, в справі наявна заява про відсутність заперечень та прийняття рішення відповідно до закону (а.с.21).

Відповідач ОСОБА_5 позов не визнала.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2015 року позов задоволено (а.с.100).

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту; повного або часткового визнання заповіту недійсним; неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом чи відмови від неї; неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом чи відмови від неї; усунення спадкоємця за заповітом від права на спадкування; охоплення заповітом лише частини спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218).

ОСОБА_8 належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташована на території ОСОБА_4 сільської ради. Право власності посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії П-ОД №008691, виданим 4 серпня 2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №121/14 (а.с.9).

ОСОБА_6 склала заповіт, яким земельну ділянку площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради, належну їй ОСОБА_6 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії П-ОД №008691, виданого 4 серпня 2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за №121/14, заповіла ОСОБА_3. Заповіт посвідчено 4 липня 2014 року секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за №37. Станом на 21 жовтня 2014 року заповіт не скасовано, не змінено (а.с.8).

ОСОБА_10 померла 21 липня 2014 року у віці 82 років (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради.

Оскільки щодо даного нерухомого майна складено заповіт, то в силу положень статті 1217 ЦК України спадкування підлягає здійсненню за заповітом.

Спадкову справу №455/2014 до майна померлої ОСОБА_6 заведено Білгород-Дністровською районною державною нотаріальної конторою за заявою ОСОБА_5 (а.с.28-55).

ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори 17 грудня 2014 року (а.с.43, 44).

Таким чином, ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом в силу положень статей 1268, 1269, 1270 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 щодо майна, на яке на її користь складено заповіт.

ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через відсутність у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.55). Згідно доводів ОСОБА_3 правовстановлюючі документи знаходяться у інших спадкоємців померлої.

На запит суду першої інстанції відділом Держземагенства у Білгород-Дністровському районі Одеської області надано інформацію про належність земельної ділянки площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради, ОСОБА_6 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії П-ОД №008691, виданого 4 серпня 2003 року Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією Одеської області; до інформації додано копію державного акту (а.с.81,82).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, визначився зі спірними правовідносинами та нормами матеріального права, що такі регулюють, та дійшов обґрунтованого висновку про захист в судовому порядку спадкових прав ОСОБА_3 на майно, залишене їй ОСОБА_6 за заповітом, з огляду на чинність заповіту, прийняття спадщини в установлені законом порядку та строки, перешкоди в оформленні спадщини видачею нотаріусом свідоцтва про право на спадщину.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, спадкування земельної ділянки площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради, здійснюється за заповітом ОСОБА_6, посвідченим 4 липня 2014 року секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_9, зареєстрованим в реєстрі за №37, який на час смерті ОСОБА_6 не був ні не скасованим, ні зміненим.

ОСОБА_5 в судовому порядку оскаржувала заповіт ОСОБА_6, посвідчений 4 липня 2014 року на користь ОСОБА_3, однак заповіт недійсним не визнано.

Так, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2016 року в справі №495/1664/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради про тлумачення заповіту, встановлення факту належності правовстановлюючих документів спадкодавцеві, визнання права власності на спадкове майно, зокрема, здійснено тлумачення заповіту ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5, посвідченого 6 липня 2004 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_11 за реєстровим №2714; встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_6, посвідченого 4 липня 2014 року секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №37; визнано за ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_6 від 6 липня 2004 року право власності на земельну ділянку площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради (а.с.164-176).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 березня 2017 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 вересня 2016 року в справі №495/1664/15-ц скасовано, ухвалено нове рішення, яким, зокрема, відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_5 про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку площею 6,419 га цільового призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» масив №1«а», ділянка №10, масив №1, ділянка №61, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради (а.с.181-193).

Таким чином, заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3, посвідчений 4 липня 2014 року секретарем Монашівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за №37, не скасований, не змінений, недійсним (нікчемним) не визнаний; ОСОБА_3 спадщину, залишену їй спадкодавцем ОСОБА_6, прийняла; правові підстави для скасування рішення суду та відмови ОСОБА_3 в позові відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2