Справа № 134/892/17 Провадження № 22-ц/772/2770/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 39Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Сала Т.Б.,

з участю секретаря ЛіннікЯ.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Гарячківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області про визнання права на земельну частку (пай),

встановила:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Гарячківка Крижопільського району помер його батько ОСОБА_4

З 1947 року до 1990 року батько працював в колгоспі імені Чапаєва села Гарячківка Крижопільського району.

Посилаючись на те, що на час паювання земель між працівниками колективного сільськогосподарського підприємства його батька, як члена колгоспу, не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), ОСОБА_3 просив визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2, 34 га на території Гарячківської сільської ради Крижопільського району на підставі права на частку (пай) в КСП імені Чапаєва села Гарячківка, у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник просить ухвалене у справі судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник позивача зазначав, що при вирішенні спору суд обмежився лише вказівкою на норми матеріального права без урахування конкретних обставин справи. Так, судом не враховано, що державний акт на право колективної власності на землю був виданий за життя ОСОБА_4, а відтак останній набув права на земельну частку (пай) у КСП «Золота Зірка» села Гарячківка, як пенсіонер.

Сторони в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про час та місце розгляду справи; про причини неявки суд не повідомили, тому колегія суддів вважає за можливе справу розглянути у їх відсутність.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що позивач не надав доказів, що ОСОБА_4 був членом КСП «Золота Зірка» села Гарячківка на момент паювання земель і прийняття загальними зборами рішення про паювання та затвердження списків пайовиків, відтак обґрунтовано не був внесений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в селі Гарячківка Крижопільського району помер ОСОБА_4

З 1947 року до 1990 року ОСОБА_4 працював в колгоспі імені Чапаєва села Гарячківка Крижопільського району.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 зазначав, що на час паювання земель між працівниками колективного сільськогосподарського підприємства його батька, як пенсіонера та члена КСП, не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай).

За положеннями пункту 1 Указу Президента України № 720 від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства; паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості) (абзаци 2, 3).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю (пункт 2 цього Указу).

Тобто, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів сільськогосподарського товариства до списків доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному сільськогосподарському товариству, членом якого є особа.

Отже, особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю, вона працювала в цьому підприємстві й була його членом.

Згідно з ч. 1 ст. 1, ст. 5 Закону України від 14 лютого 1992 року «Про колективне сільськогосподарське підприємство»колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об'єднанням громадян. Членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною другою статті 59 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про волевиявлення ОСОБА_4 стати членом КСП «Золота Зірка» села Гарячківка (письмова заява), що на момент паювання земель КСП «Золота Зірка» він був членом зазначеного підприємства та необґрунтовано не був включений у списки на отримання земельної частки (паю) в КСП «Золота Зірка», а також докази того, коли було видано державний акт на право колективної власності на землю КСП «Золота Зірка», відтак ОСОБА_3 не довів своїх вимог, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та врахував те, що позивачем не надано переконливих доказів того, що на момент паювання земель КСП «Золота Зірка» його батько був членом підприємства чи, як пенсіонер, залишався членом зазначеного підприємства та необґрунтовано не був включений у списки на отримання земельної частки (паю).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його скасування відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків судів першої інстанцій не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 2 жовтня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ Т.Б. Сало

Згідно з оригіналом: