УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Умнової О.В.,
суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_6 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мохна С.О., за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_8 на ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області Мохна С.О. та просив визнати неправомірними дії державного виконавця щодо визначення розміру доплати та зобов'язати державного виконавця у визначений законом строк передати стягувачу ОСОБА_6 комплекс будівель та споруд, які знаходяться за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом.

Скарга мотивована тим, що від державного виконавця надійшов лист, в якому стягувачу ОСОБА_6 було запропоновано внести кошти в сумі 858 443 грн різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на його користь. Дії державного виконавця ОСОБА_6. вважає такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Посилається на втрату чинності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні та на те, що державним виконавцем неправильно здійснено розрахунок суми боргу, що підлягає стягненню на його користь, враховуючи обчислення суми боргу в іноземній валюті.

Справа розглядалася неодноразово і останньою ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року скаргу ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Кіровоградській області Мохна С.О. щодо визначення різниці (доплати) між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на користь стягувача ОСОБА_6, з врахуванням даних вартості майна заснованих на звіті про оцінку майна від 13 травня 2015 року та рецензії на звіт від 21 липня 2015 року - неправомірними.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області задоволено частково. Ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 червня 2016 року у частині визнання дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Кіровоградській області Мохна С.О. щодо визначення різниці (доплати) між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на користь стягувача ОСОБА_6, з врахуванням даних вартості майна заснованих на звіті про оцінку майна від 13 травня 2015 року та рецензії на звіт від 21 липня 2015 року неправомірними - скасовано та у задоволенні зазначених вимог скарги - відмовлено.

Представник ОСОБА_6, не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм мате6ріального та порушення судом норм процесуального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції вважав доведеними обставини, які свідчать про втрату чинності звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні на час відправлення стягувачу повідомлення від 26 січня 2016 року. При цьому, суд дійшов висновку, що надіслання державним виконавцем 26 січня 2016 року стягувачу листа з пропозицією вирішити питання про залишення за собою майна, вартість якого визначена на підставі звіту про його вартість від 13 травня 2015 року та рецензії на звіт від 21 липня 2015 року, є безумовною підставою вважати порушенням майнових прав стягувача, оскільки звіт про вартість майна, станом на 26 січня 2016 року фактично втратив чинність.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції в частині задоволення скарги з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні вимог, апеляційний суд виходив з того, що оскільки ОСОБА_6 не виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, визначення вартості арештованого майна на підставі звіту про його вартість від 13 травня 2015 року та рецензії на звіт від 21 липня 2015 року жодним чином не порушує будь-яких його прав. Відповідно до ч. 9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно, передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Повторної оцінки майна до передачі його стягувачу ні зазначеною статтею, ні будь-якою іншою нормою матеріального права не передбачено, а тому дії державного виконавця відповідають вимогам діючого законодавства.

Вказані висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 жовтня 2014 року державним виконавцем ВДВС Олександрійського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача на підставі виконавчого листа № 2/398/315/14-ц від 9 жовтня 2014 року, виданого Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 боргу в сумі 2 913 768 грн, що еквівалентно 225000 доларів США та судовий збір в сумі 4827 грн.

Постановою в.о. начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області від 30 жовтня 2014 року, виконавче провадження було передано на виконання до відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області.

На підставі ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову від 7 листопада 2014 року про прийняття до виконання виконавчого провадження, цього ж дня винесено постанову про накладення арешту на майно боржника, оголошено заборону на його відчуження та постанову про відкладення провадження виконавчих дій.

Вказані постанови направлені стягувачу та боржнику з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Державним виконавцем проведено виконавчі дії з виявлення майна належного боржнику.

З отриманих відповідей від УДАІ УМВС України в Кіровоградській області, держсільгоспінспекції, ДПА України, державної авіаційної служби України встановлено, що у боржника майно відсутнє.

Державний виконавець звернувся до стягувача у виконавчому провадженні із пропозицією авансувати витрати, як передбачено ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», та роз'яснив, що авансовий внесок повністю повернеться.

Після отримання технічної документації на арештовані об'єкти нерухомості, державним виконавцем було винесено постанову від 6 березня 2015 року та призначено експерта суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

14 травня 2015 року до відділу ДВС надійшов звіт про незалежну оцінку майна, вартість якого склала 3 576 709 грн, про що 15 травня 2015 року повідомлено сторони виконавчого провадження про результати визначення вартості.

ОСОБА_9, подав заперечення щодо результатів оцінки майна, наполягав на призначенні рецензування звіту, яке було задоволено та 18 червня 2015 року призначено рецензування звіту шляхом винесення постанови про призначення рецензента суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Експерт-Центр» в особі директора Писаренка М.В.

Результати проведення рецензування звіту про незалежну оцінку нерухомого майна належного ОСОБА_9 надійшли 21 липня 2015 року, у якому зазначено, що вартість складає 3 777 038 грн, про що повідомлено сторони.

28 серпня 2015 року до управління ДВС ГУЮ у Кіровоградській області направлено заявку на реалізацію арештованого майна.

9 жовтня 2015 року електронні торги не відбулися у зв'язку із відсутністю допущених учасників торгів, і на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем складено акт про проведення уцінки майна на 5 відсотків - 3 588 186 грн 10 коп.,

31 листопада 2015 року електронні торги також не відбулися - оскільки по лоту № 107871 були відсутні допущені учасники, проведено повторну уцінку майна на 10 відсотків при цьому вартість майна склала 3 408 776 грн 80 коп.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Кіровоградській області на адресу стягувача 26 січня 2016 року надіслано лист, рекомендованою з повідомленням кореспонденцією, щодо залишення за собою нереалізоване майно. Вказаним листом стягувача повідомлено та роз'яснено, що електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна боржника ОСОБА_9, а саме: комплекс будівель та споруд: контора літ. А, вбиральня - літ. Б, АЗС - літ. Д1, майстерня - літ. Е, бойлерна - літ. Ес1, склад літ. М, ангар - літ. И, трансформаторна - літ. П, дизельна - літ. ПІ, прохідна - літ. Р, БМЗ - літ. Т, огорожа - літ. №1, вартість якого складає 3 777 038 грн без ПДВ, не відбулися у зв'язку з відсутністю допущених учасників торгів. У зв'язку з наведеним, на підставі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» стягувачу ОСОБА_6 запропоновано вирішити питання щодо залишення за собою нереалізованого майна в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом.

У зазначеному листі державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Кіровоградській області стягувачу було роз'яснено п. 8 ст. 62 Закону, за яким у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов'язаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження від державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій, стягується виконавчий збір та штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Додатково зазначено, що оскільки борг за виконавчим листом складає 2 918 595 грн, а початкова вартість арештованого майна (як визначено п. 9 ст. 62 Закону), - 3 777 038 грн, то різниця між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 складає 858 443 грн.

Також державним виконавцем ДВС було роз'яснено, що якщо ОСОБА_6 у 15-денний строк з моменту отримання даного повідомлення письмово не заявить про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно та відповідно у вказаний строк не внесе на рахунок для обліку депозитних сум (рахунок зазначено у листі) різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню за виконавчим документом на користь стягувача, арешт з майна знімається, воно повертається боржникові, а виконавчий документ у разі відсутності у боржника іншого майна на яке може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом повертається стягувачеві.

В процесі апеляційного розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_6 у 15-денний строк з моменту отримання даного повідомлення письмово не заявив відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ у Кіровоградській області про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно.

Не подавши відповідної заяви про своє бажання залишити за собою нереалізоване майно, ОСОБА_6, не погоджується з розміром різниці між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 у розмірі 858 443 грн.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції вважав безпідставними доводи представника заявника на те, що державний виконавець неправильно провів розрахунок суми боргу, що підлягає стягненню, оскільки на виконанні перебуває, виконавчий документ про стягнення коштів в національній валюті України гривні, а не у доларах США.

Ухвала суду першої інстанції у цій частині не була оскаржена в апеляційному порядку, тому виходячи з зазначених обставин, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що різниця між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_6 у розмірі 858 443 грн визначена державним виконавцем правильно.

Апеляційний суд, з урахуванням встановлених обставин та положень ст.ст. 3, 15 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_6 не виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, то визначення вартості арештованого майна на підставі звіту про його вартість від 13 травня 2015 року та рецензії на звіт від 21 липня 2015 року не порушує будь-яких його прав.

При цьому, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що відповідно до ч.9 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» майно, передається стягувачу за ціною, що дорівнює початковій вартості майна, за якою воно передавалося на реалізацію. Повторної оцінки майна для передачі його стягувачу ні зазначеною статтею, ні будь-якою іншою нормою матеріального права не передбачено, а тому дії державного виконавця відповідають вимогам діючого законодавства.

З урахуванням встановлених обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Кіровоградській області Мохна С.О. щодо визначення різниці (доплати) між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягає стягненню на користь стягувача ОСОБА_6, з врахуванням даних вартості майна заснованих на звіті про оцінку майна від 13 травня 2015 року та рецензії на звіт від 21 липня 2015 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали. При вирішенні даної справи апеляційним судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст. 337 ЦПК України касаційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржувану ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 344 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Умнова
Судді: Є.П. Євграфова
О.І. Євтушенко
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська