Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Фаловської І.М.,

суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,

КафідовоїО.В., Умнової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - Національна телекомпанія України, про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду щодо негайного поновлення на роботі в справі за позовом ОСОБА_3 до Національної телекомпанії України про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Національної телекомпанії України на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою, в якій остаточно просила стягнути з Національної телекомпанії України (далі - НТУ) на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затриманням виконання судового рішення щодо негайного поновлення її на роботі за період часу з 19 листопада 2014 року по 13 березня 2015 року у сумі 65356 грн, посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року її було поновлено на роботі на посаді фінансового директора фінансової дирекції НТУ з 31 березня 2014 року, і в частині поновлення на роботі рішення суду підлягало негайному виконанню, однак відповідачем не було прийнято мір по негайному виконанню рішення суду щодо поновлення на роботі, так як наказ про поновлення на роботі було видано лише 17 січня 2015 року, а ознайомлено її було з наказом лише 16 березня 2015 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із НТУ на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв'язку з затриманням виконання рішення суду щодо негайного поновлення на роботі в сумі 33 494 грн 95 коп.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року ухвалу та додаткове рішення місцевого суду від 27 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі НТУ, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України) від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково враховуючи наступне.

Частково задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування положень ст. 236 КЗпП України, оскільки виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року в частині поновлення ОСОБА_3 було затримано з вини НТУ.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у квітні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним її відсторонення з 26 листопада 2013 року від роботи на посаді фінансового директора фінансової дирекції НТУ, визнати незаконним її звільнення з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, поновити її на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Поновлено ОСОБА_3 на посаді фінансового директора фінансової дирекції НТУ з 31 березня 2014 року та стягнуто з відповідача на її користь 129895 грн 05 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн на відшкодування моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку в розмірі 16 747 грн 53 коп. допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

24 листопада 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 761/12692/14-ц, виданого 18 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про поновлення на роботі ОСОБА_3 на посаді директора фінансового фінансової дирекції НТУ з 31 березня 2014 року. Рішення суду в частині поновлення підлягає негайному виконанню.

Як вбачається із копії наказу № 32-к від 17 січня 2015 року по особовому складу, відмінено наказ НТУ від 20 березня 2014 року № 186-к та поновлено ОСОБА_3 з 31 березня 2014 року на роботі на посаді директора фінансового фінансової дирекції.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Установивши у справі, яка переглядається, той факт, що після ухвалення судом 18 листопада 2014 року рішення про поновлення позивача на роботі, відповідач видав наказ про його поновлення на роботі лише 17 січня 2015 року, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку про наявність вини відповідача у затримці виконання судового рішення, що зумовлює відповідальність, передбачену положеннями ст. 236 КЗпП України.

Разом з тим, суди не врахували, що нормами ЦПК України та КЗпП України не передбачено порядку розгляду вказаної заяви в межах справи про поновлення на роботі.

При новому розгляді судам слід врахувати, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 грудня 2015 року скасовано рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 11 березня 2015 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судами не дотримано вимог чинного цивільного процесуального законодавства, в зв'язку із чим, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 333, 336, 338, 342, 343-345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Національної телекомпанії України задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 27 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І.М. Фаловська

Судді: Є.П. Євграфова

Ю.Г.Іваненко

О.В.Кафідова

О.В. Умнова