Справа № 171/980/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2017 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого судді Семенової Н.В.,

за участю секретаря Ровної Н.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2017 року позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ майна. 15.06.2017 року позивачка подала уточнену позовну заяву в якій уточнила свої позовні вимоги, та просить визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, яке проживало без реєстрації шлюбу. А саме встановити факт спільного проживання як родина без реєстрації шлюбу, визнати житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою: м. Апостолове, вул. Покровська (Дзержинського), буд. 11, Апостолівського району Дніпропетровської області, спільною сумісною власністю починаючи з 09.08.2014 року та визначити що частки позивача та відповідача складають по ? частині будинку. Визнати легковий автомобіль марки Daewoo Lanos, 2003 року, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, спільною сумісною власністю починаючи з 14.07.2016 року та визначити, що частки позивача та відповідача складають по ? частині автомобіля.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що з відповідачем, починаючи з липня місяця 2002 року проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в графі свідоцтва про народження прізвище батька відсутнє, але ОСОБА_4 вважає відповідача своїм батьком. До 2014 року вони, як сімя, проживали та були зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, який належав позивачці. Офіційно вони з відповідачем ніде не працювали, займалися домашнім господарством, вирощували корів, свиней. За отримані кошти від реалізації худоби вони сплачували аліменти на старшого сина відповідача, купували продукти харчування, одяг. В 2007 році купили будинок № 61 по вул. Шевченко в с. Нова Січ, Апостолівського району Дніпропетровської області, куди згодом переїхали та проживали однією сімєю з відповідачем. В 2014 році позивачка разом зі своїм цивільним чоловіком, ОСОБА_3 на спільні кошти та кошти від продажу її будинку за адресою с. Нова Січ, вул. Шевченко, буд. 65, Апостолівського району Дніпропетровської області, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, та будинку № 61 по вул. Шевченко, с. Нова Січ, Апостолівського району Дніпропетровської області, придбали житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою м. Апостолове, вул. Покровська (Дзержинського), буд. 11, Апостолівського району Дніпропетровської області. Також за час спільного проживання сторони придбали автомобіль НОМЕР_2, які були оформлені на відповідача, у звязку з тим, що оформлення на дві частки було дорого. В грудні місяці 2016 року стосунки між сторонами погіршали, відповідач відмовився у добровільному порядку зареєструвати на позивача ? частину спільного майна. Позивач просить встановити факт спільного проживання як родина без реєстрації. Просить визначити житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами розташований за адресою м. Апостолове, вул. Покровська (Дзержинська), буд. 11, Дніпропетровської області спільною власністю сторін та визначити, що частки позивача і відповідача складають по ? частині будинку. В частині визначення спільної частки автомобіля НОМЕР_2, відмовляється.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що раніше мешкав по вул. Фестивальній, буд. 33 в м. Апостолове Дніпропетровської області разом з батьками. В 2002 році познайомився з позивачкою, за кошти його батьків був придбаний будинок № 65 по вул. Шевченка, с. Нова Січ, Апостолівського району Дніпропетровської області. В якому мешкали разом більше року. Разом з позивачкою вели спільне господарство, на отримані гроші купували продукти харчування, одяг. Згодом на спільні кошти купили будинок № 61 по вул. Шевченка, с. Нова Січ Апостолівського району Дніпропетровської області. Він мешкав в будинку № 61 по вул. Шевченка, с. Нова Січ, Апостолівського району Дніпропетровської області, а позивачка з дитиною мешкала в будинку № 65 по вул. Шевченка, с. Нова січ Апостолівського району Дніпропетровської області. Разом з позивачкою вирішили продати два будинки в с. Нова Січ Апостолівського району Дніпропетровської області та переїхати на нове місце мешкання. Придбали будинок № 11 в м. Апостолове, вул. Покровська (Дзержинська), Дніпропетровської області. На даний час мешкають в будинку № 11 по вул. Покровська, м. Апостолове. Спільного господарства не ведуть.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ст.256 ЦПК України суд встановлює факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належать їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного 09.08.2014 року будинок № 11 по вул. Дзержинського в м. Апостолове Дніпропетровської області, належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с. 13-14).

Починаючи з липня місяця 2002 року позивач та ОСОБА_3 проживали однією сімєю та вели спільне господарство. Мешкали в будинку № 65 по вулю Шевченка в с. Нова Січ Апостолівсського району Дніпропетровської області. Почали спільно заробляти та збирати гроші на придбання власного житла.

05.04.2004 року у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась спільна дитина син ОСОБА_4.

Пунктом 5 частиною 1 статті 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до положеннями ст. 3 ч 2 СК України - сім'ю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Згідно ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь якому іншому шлюбі, поширюються положення Глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи що, житловий будинок за адресою: вул. Покровська (Дзержинського), буд. 11 м. Апостолове Дніпропетровської області, було придбано ОСОБА_3 за час проживання з ОСОБА_1 на спільні кошти, то до цих правовідносин слід застосувати положення Кодексу про шлюб та сім'ю.

Ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» зазначив, що при вирішенні майнового спору на підставі ст. 74 СК України «… суд повинен встановити факт проживання однією сімєю чоловіка та жінка без шлюбу, в період, протягом якого було придбане спірне майно».

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Верховний Суд України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-1026цс15 висловив правову позицію і зазначив, що майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є обєктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сімї (при цьому спільною працею слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, обєднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

В правовій позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-846цс16, зазначено, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, докази надані позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про обґрунтованість та законність позовних вимог.

Враховуючи ті обставини, що сторони не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, фактично проживають у шлюбних відносинах, суд приходить до висновку, що будинок № 11 по вул. Покровська (Дзержинська) в м. Апостолове Дніпропетровської області є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, а обставини, викладені позивачем, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у звязку з чим вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 63, 70, 71, 74 СК України, ст.372 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-64, 169, 209, 214, 215, 224-225, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, яке проживало без реєстрації шлюбу та поділ майна - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу починаючи з липня 2002 року.

Визнати майно, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою: м. Апостолове, вул. Покровська (Дзержинська) , буд. 11, Дніпропетровської області - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою: м. Апостолове, вул. Покровська (Дзержинська), буд. 11, Дніпропетровської області як на частку в спільній сумісній власності.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою: м. Апостолове, вул. Покровська (Дзержинська), буд. 11, Дніпропетровської області як на частку в спільній сумісній власності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1120,00 гривень.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя:ОСОБА_5