Провадження № 2/522/6961/17
Справа № 522/6793/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Домусчі Л.В.
при секретарі Шевчик В. І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач 10.04.2017 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В позовній заяві позивач посилається на те, що сімейне життя між ними не склалося із-за сварки, яка сталася приблизно три роки тому, та через яку сторони перестали проживати та вести господарство спільно. За весь період окремого проживання подружжя спроб примирення між ними не було, подружні відносини припинені, Суперечок про поділ майна та неповнолітніх дітей не мають. Подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу буде суперечить їх інтересам. На даний момент їх шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження сімї неможливі.
Позивач ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що 12.04.2017 року подав адресовану суду письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи.
Відповідачка ОСОБА_2 також надала до суду заяву, якою позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила розглянути позов за її відсутності.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 1990 року у Відділі ДРАЦС Центрального району м. Одеси (актовий запис № 712). Свідоцтво про шлюб ІІІ - ЖД № 306055.
Однією сімєю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. Неповнолітні діти від шлюбу відсутні.
На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не предявлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе
Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сімї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Коституції України, ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 169 ч.4,, ч. 4 ст. 174, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 12 жовтня 1990 року у Відділі ДРАЦС Центрального району м. Одеси (актовий запис № 712). Свідоцтво про шлюб ІІІ - ЖД № 306055.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Суддя: Домусчі Л. В.