Справа № 428/7893/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про зобовязання взяти на квартирний облік, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про зобовязання взяти на квартирний облік, посилаючись на наступне.

Позивач має статус учасника бойових дій. 08 серпня 2014 року він разом з дружиною та дочкою перемістились з м. Кадіївка (Стаханов) до м. Сєвєродонецька, де вони були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. Весь час проживання в м. Сєвєродонецьку позивач з родиною орендують житло за власні кошти. Місцем постійного проживання позивача та його родини є орендована квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. Позивач вказує, що він має право на отримання від держави житла як учасник бойових дій, який потребує поліпшення житлових умов, у звязку з чим він звернувся до Сєвєродонецької міської ради з заявою про постановку на облік складом сім'ї 3 особи. 05 липня 2017 року позивача було повідомлено про те, що на засіданні громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Сєвєродонецької міської ради була розглянута його заява про постановку на квартирний облік та йому було відмовлено на підставі п. 13 підпункту 8 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщення в Українській РСР. Позивач не погоджується з тим, що відповідач відмовився поставити його на квартирний облік як учасника бойових дій, у звязку із чим він звернувся до суду з даним позовом в якому, із урахуванням уточнених позовних вимог, просить скасувати рішення відповідача № 365 від 29.06.2017 року та зобовязати виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради взяти на квартирний облік як особу, що потребує поліпшення житлових умов, та включити до списку осіб, які мають право на першочергове забезпечення житлом, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, учасника бойових дій, складом сім'ї 3 особи.

В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позов з підстав, які викладені у позовній заяві.

Третя особа ОСОБА_4, яка також є законним представником ОСОБА_5, в судовому засіданні також підтримала позов.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову через відсутність у позивача та членів його родини підстав, для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно із копією посвідчення серії МВ № 028025, виданого 22 вересня 2015 року Головним управлінням МВС України у Луганській області, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

З копії довідки від 11 липня 2016 року № 919055268 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 08 серпня 2014 року перемістився з м. Стаханов до м. Сєвєродонецьк, фактичне місце проживання/перебування: проспект Гвардійський, б. 41, кв. 94, м. Сєвєродонецьк.

З копії довідки від 11 липня 2016 року № 919055271 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Сєвєродонецької міської ради, вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, 08 серпня 2014 року перемістилися з м. Стаханов до м. Сєвєродонецьк, фактичне місце проживання/перебування: проспект Гвардійський, б. 41, кв. 94, м. Сєвєродонецьк.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище Гречишкіна) з 23 липня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області 23 липня 2011 року.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЕД № 262284, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області 20 листопада 2012 року, ОСОБА_5 народилась 15 листопада 2012 року, її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

19 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецької міської ради із заявою про взяття його та членів його сімї у відповідності із п. 14 ст. 12 та п. 15 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» на квартирний облік в якості осіб, які потребують поліпшення житлових умов.

Згідно із Витягом з протоколу засідання громадської комісії з житлових питань Сєвєродонецької міської ради від 01 червня 2017 року, рекомендовано виконкому Сєвєродонецької міської ради відмовити ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік у виконкомі Сєвєродонецької міської ради по заяві від 19.05.2017 року. Рекомендація мотивована тим, що підстав для визнання позивача та членів його сімї потребуючими поліпшення житлових умов і постановки на квартирний облік немає.

Згідно із копією рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради № 365 від 29 червня 2017 року, відмовлено ОСОБА_1 у взятті на квартирний облік у виконкомі Сєвєродонецької міської ради по заяві від 19.05.2017 року. Рішення мотивовано тим, що підстав для визнання позивача та членів його сімї потребуючими поліпшення житлових умов і постановки на квартирний облік немає.

Згідно із п.п. 2 п. «а» ч. 1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій надається така пільга як першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Учасниками бойових дій визнаються, зокрема особи, що брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Статтею 31 ЖК Української РСР встановлено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Статтею 34 ЖК Української РСР, а також пунктами 13, 14 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Українською республіканською радою професійних спілок від 11 грудня 1984 р. № 470 із змінами та доповненнями (далі Правила), встановлено перелік підстав для визнання осіб такими, що потребують поліпшення житлових умов.

Спірним у цій справі є те, чи можна вважати позивача особою, яка потребує поліпшення житлових умов згідно із чинним законодавством України. При цьому позиція позивача та його представника зводиться до того, що відповідач не мав права застосовувати до спірних правовідносин п. 13 вищенаведених Правил, так як його положення суперечить Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» оскільки зазначений закон встановлює, що для реалізації учаснику бойових дій на першочергове забезпечення житлом, достатньо лише потребувати поліпшення житлових умов, і не містить будь-яких інших вимог про необхідність проживання не менше 5 років за договором найму (оренди), тощо.

Вищевказані твердження позивача та його представника суд вважає помилковими та такими, що ґрунтуються на довільному тлумаченні чинного законодавства України, з огляду на таке.

По-перше, п. 14 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» визначає лише першочерговість забезпечення жилою площею учасників бойових дій, які потребують поліпшення житлових умов. Тобто, вказаний пункт Закону розповсюджується не на всіх учасників бойових дій, а лише на тих, хто потребує поліпшення житлових умов за критеріями, встановленими чинним законодавством України (стаття 34 ЖК Української РСР, пункти 13, 14 Правил тощо).

Позивач не надав жодних доказів того, що він або члени його сімї станом на час прийняття оскаржуваного рішення Виконкомом міської ради були особами, які потребують поліпшення житлових умов за критеріями, встановленими чинним законодавством України.

По-друге, посилання позивача на абзац 2 пункту 15 Правил також є необґрунтованими, адже вказаний пункт встановлює, що громадяни, які користуються правом першочергового і позачергового одержання жилих приміщень, беруться на квартирний облік при наявності передбачених Правилами підстав, незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Тобто, вищевказаний пункт Правил сам по собі не встановлює підстав для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, а лише встановлює, що якщо особа вже відповідає критеріям необхідності поліпшення житлових умов і одночасно користується правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, то така особа береться на квартирний облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Також, враховуючи те, що позивач та його родина станом на час прийняття оскаржуваного рішення Виконкомом міської ради орендували житло для проживання, суд зазначає, що вищевказаний абзац 2 пункту 15 Правил не скасовує необхідності проживання не менше 5 років за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов.

Стосовно посилань позивача та його представника на те, що згідно п. 5 ст. 34 ЖК Української РСР позивач потребує поліпшення житлових умовяк особа, яка проживає тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності, суд зазначає, наступне.

По-перше, в заяві про постановку на облік до черги осіб, які потребують поліпшення житлових умов, позивач не вказував про те, що він орендує будь-які житлові приміщення, а також до заяви позивач не додавав відповідних договорів оренди житлового приміщення. Тобто, питання про наявність у позивача права на поліпшення житлових умов на підставі п. 5 ст. 34 ЖК Української РСР не було предметом розгляду уповноваженого органу у звязку із неповідомленням позивачем відповідних обставин. При цьому, позивач не позбавлений права повторно звернутися до уповноваженого органу з вищенаведених підстав.

По-друге суд зазначає, що ЖК Української РСР не визначає тривалості часу, який необхідно проживати особі за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності, проте таку тривалість визначають Правила, згідно із п.п. 5 п. 13 яких така тривалість має складати 5 років. Доказів проживання позивача за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності, протягом 5 років позивачем не надано.

Стосовно посилань позивача на те, що у нього та його родини відсутні житлові умови, то суд зазначає, що по-перше позивач та його родина орендують квартиру в м. Сєвєродонецьку, тобто вважати їх такими, що взагалі не мають будь-якого житла, немає підстав. По-друге згідно із витягом з ЄДР речових прав на нерухоме майно третя особа ОСОБА_4 має у власності квартиру у м. Стаханові Луганської області. При цьому не враховувати цей факт згідно із чинним законодавством України немає підстав, адже згідно із абзацом 4 п. 8 Правил незалежно від наявності майнових прав чи прав власності на нерухоме майно, що розміщується в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, або розташовані на лінії зіткнення, беруться на квартирний облік лише ті внутрішньо переміщені особи, які визначені у підпункті 8 пункту 13 цих Правил.

На підставі вищевикладеного суд не вбачає жодних підстав для задоволення позову та скасування оскаржуваного рішення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності із ст. 88 ЦПК України суд зазначає, що у задоволенні позову відмовлено і відповідачем не було заявлено про наявність будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 197, 208, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради про зобовязання взяти на квартирний облік, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 03 жовтня 2017 року.

Суддя Д.Б. Баронін