Справа № 2-770/2007
ДОДАТКОВЕ Р І Ш Е Н Н Я
14 липня 2017 року смт. Біловодськ
Біловодський районний суд Луганської області у складі:
головуючого Соболєва Є.О.
при секретареві Негоді В.Е.,
за участю представника відповідача -
виконавчої дирекції Луганського
обласного відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності Деріглазової М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Станчно-Луганському та Новоайдарському районах, АСК «Ораната-Лугань», управління праці та соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадмінстрації, виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про відшкодування втраченого заробітку, витрат на догляд, побутове обслуговування, додаткове харчування та санаторне-куротне лікування,
Рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 24 грудня 2007 року у зазначеній справі позов ОСОБА_2 було задоволено частково. З виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності як правонаступника Фонду соціального страхування України на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди внаслідок втрати працездатності 01.07.1990 р. від джерела підвищеної небезпеки КСП «Чугинське», ліквідованого 09.12.04 р. без правонаступника:

- втрачений заробіток з 01.06.05 р. по 30.06.05 р. - 290 грн., з 01.07.05 р. по 31.08.05 р. по 310 грн. щомісячно, з 01.09.05 р. по 31.12.05 р. по 332 грн. щомісячно, з 01.01.00 р по 30.06.06 р по 350 грн. щомісячно, з 01.07.06 р. по 30.11.06 р по 375 грн. щомісячно, з 01.12.06 р. по 31.03.07 р. по 400 грн. щомісячно, з 01.04.07 р. по 30.06.07 р. по 420 грн. щомісячно, з 01.07.07 р. по 30.09.07 р. по 440 грн. щомісячно, з 01.10.07 р. по 31.12.07 р. по 460 грн., всього з 01.06.05 р. по 31.12.07 р. - 11773 грн., а з 01 січня 2008 року в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно, встановленої законом, довічно;

- витрати на спеціальний медичний догляд з 01.06.05 р. по 30.06.05 р. - 290 грн., з 01.07.05 р. по 31.08.05 р. по 310 грн. щомісячно, з 01.09.05 р. по 31.12.05 р. по 332 грн. щомісячно, з 01.01.06 р по 30.06.06 р по 350 грн. щомісячно, з 01.07.06 р. по 30.11.06 р по 375 грн. щомісячно, з 01.12.06 р. по 31.03.07 р. по 400 грн. щомісячно, з 01.04.07 р. по 30.06.07 р. по 420 грн. щомісячно, з 01.07.07 р. по 30.09.07 р. по 440 грн. щомісячно, з 01.10.07 р. по 31.12.07 р. по 460 грн., всього з 01.06.05 р. по 31.12.07 р. - 11773 грн., а з 01 січня 2008 року в розмірі мінімальної заробітної плати щомісячно, встановленої законом, довічно;

- витрати на постійний сторонній догляд в розмірі 0.5 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством щомісячно і довічно, в тому числі з 01.06.05 р по 31.12.07 р. - 5886,5 грн.;

- витрати на побутове обслуговування в розмірі 0.25 мінімальних заробітних плат, встановлених законодавством щомісячно і довічно, в тому числі з 01.06.05 р по 31.12.07 р. - 2943,25 грн.;

- витрати на додаткове харчування із розрахунку 7,03 грн. на добу щомісячно довічно, в тому числі з 01.06.05 р. по 31.12.07 р. -6414,88 грн.;

З 01 січня 2008 року забезпечувати щорічно і довічно путівками у санаторії хребтового профілю.

На даний час позивач звернувся до суду з заявою про винесення у справі додаткового рішення, в якому просить ухвалити рішення яким стягувати з відповідача усі виплати, встановлені зазначеним вище рішенням суду, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати в розмірі 3200,00 грн., яка була встановлена з 01 січня 2017 року, посилаючись на те, що відповідач раніше з кожним підвищенням розміру мінімальної заробітної плати перераховував виплати, а цього разу даного перерахування не зробив.

В судовому засіданні позивач участі не брав, однак про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що не перешкоджає розгляду його заяви по суті за його відсутності.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви позивача, підтримала подане нею заперечення, в якому відповідач, вказуючи, що з прийняттям Законe України «Про в несення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII термін мінімальної заробітної плати набув нового значення, у зв'язку з чим вже не встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, а встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці, до якого також включаються суми доплат, надбавок, заохочувальних та компенсаційних виплат, просила відмовити позивачу у задоволенні його заяви та встановити розмір виплат, належних йому, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, який діяв до 01.01.17 р., тобто який дорівнює 1600,00 грн.

Вислухавши представника відповідача, оглянувши матеріали цивільної справи, суд вважає заяву позивача такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно статті 220 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Як зазначалось вище, рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 24 грудня 2007 року усі щомісячні платежі, що були стягнуті з відповідача довічно, визначені виходячи із мінімальної заробітної плати, встановленої законом.

Дійсно, відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України «Про оплату праці» в редакції, що діяла на момент винесення вказаного судового рішення, мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці (обсяг робіт). До мінімальної заробітної плати не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Законом України «Про в несення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (далі за текстом - Закон № 1774-VIII), який набрав чинності з 01 січня 2017 року, були внесені зміни до Закону України «Про оплату праці», де термін мінімальної заробітної плати набув нового значення: мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці. Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Тепер, при обчисленні розміру заробітної плати працівника для забезпечення її мінімального розміру також включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати.

Між тим, з доводами відповідача стосовно того, що прийнятим Законом № 1774-VIII не встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, погодинну норму праці, у зв'язку з чим позивачу слід встановити розмір виплат, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, який діяв до 01 січня 2017 року, тобто залишити його на рівні 1600,00 грн., погодитись в повній мірі не можна, оскільки це не буде узгоджуватись з вимогами статті 1208 Цивільного кодексу України, яка регламентує можливість збільшення розміру відшкодування шкоди у зв'язку з підвищенням вартості життя і збільшенням розміру мінімальної зарплати.

В даному випадку, в статті 6 Закону України «Про оплату праці» законодавець Законом № 1774-VIII визначив інший мінімально допустимий розмір оплати праці, з якого складається мінімальна заробітна плата - мінімальний посадовий оклад, який не повен бути меншим за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 01 січня календарного року, тому саме в цих розмірів слід встановити розмір виплат позивачу, визначених рішенням Станично-Луганського районного суду Луганської області від 24 грудня 2007 року.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити частково.

У цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у Станчно-Луганському та Новоайдарському районах, АСК «Ораната-Лугань», управління праці та соціального захисту населення Станично-Луганської райдержадмінстрації, виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про відшкодування втраченого заробітку, витрат на догляд, побутове обслуговування, додаткове харчування та санаторне-куротне лікування винести додаткове рішення, яким встановити розмір виплат, належних ОСОБА_2 згідно рішення Станично-Луганського районного суду Луганської області від 24 грудня 2007 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року.

Додаткове рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд Луганської області протягом 10-ти днів з дня отримання його копії позивачем.

Головуючий: