Справа № 341/363/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1075/2017
Головуючий у 1 інстанції Мула О. Д.
Суддя-доповідач Васильковський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю:позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Височанківської сільської ради Галицького району, третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Височанківської сільської ради Галицького району про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду від 24 травня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

у лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому посилаючись на заповіт у її користь діда ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, на п'ять земельних ділянок, загальною площею 0,6785 га, що знаходяться в с. Височанка Галицького району, на які не здійснено реєстрацію права власності, внаслідок чого не може отримати свідоцтво про право на спадщину, уточнивши позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на це нерухоме майно, а також на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5

У червні 2016 року заявивши самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 пред'явив позов до обох сторін, мотивуючи його тим, що 05.09.2013 його батько ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповів йому домоволодіння по АДРЕСА_1. Оскільки він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів, просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за цією адресою і земельну ділянку площею 0,1576 га, на якій розташоване вказане домоволодіння.

Ухвалою Галицького районного суду від 13 липня 2016 року вимоги за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору, ОСОБА_2 об'єднано в одне провадження з первісним позовом.

Рішенням Галицького районного суду від 24 травня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на: земельну ділянку площею 0,2379 га в урочищі «Вище Цвинтаря» с. Височанка Галицького району, цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер НОМЕР_1; земельну ділянку площею 0,1470 га в урочищі «Вище Цвинтаря» с. Височанка Галицького району, цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер НОМЕР_2; земельну ділянку площею 0,0907 га по АДРЕСА_1 Галицького району, цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер НОМЕР_4; земельну ділянку площею 0,0322 га по АДРЕСА_1 Галицького району, цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер НОМЕР_5. В частині вимог про визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 права власності на: земельну ділянку площею 0,1576 га по АДРЕСА_1 Галицького району, цільовим призначенням - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер НОМЕР_3; домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району, відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_5 на час смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 року, за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 право власності на: земельну ділянку площею 0,1576 га, за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району, цільовим призначенням - для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер НОМЕР_3; житловий будинок загальною площею 36,3 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами: стайнею, стодолою, двома шопами, вбиральнею, воротами, колодязем, за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що представник Височанківської сільської ради не був у судових засіданнях, тому суд безпідставно послався на його свідчення. У матеріалах спадкової справи відсутня заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини, а є лише його заява з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям ОСОБА_5 Суд не врахував, що якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають до задоволення. Судом не встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 з спадкодавцем ОСОБА_5 В матеріалах справи немає доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку, в той час як ОСОБА_5 заповів сину тільки житловий будинок. Не враховано судом і те, що згідно виписок історії хвороби спадкодавця Обласної психоневрологічної лікарні № 3, останніх 12 місяців перед смертю ОСОБА_5 перебував на лікуванні у цьому закладі, що спростовує довідку Височанківської сільської ради та показання свідків про те, що ОСОБА_2 проживав з батьком по місцю знаходження спадкового майна. Так як ОСОБА_2 пропустив строк для прийняття спадщини і не довів факт спільного проживання із спадкодавцем, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Натомість, апелянтом вчасно подано заяву про прийняття спадщини, заповіт від 07.11.2008 є чинним, ніким не оскаржувався і не скасовувався; нею документально підтверджено право власності на спадкове майно, тому просить оскаржуване рішення скасувати й ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити повністю, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Судове рішення в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК України його законність і обґрунтованість в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник апеляційну скаргу підтримали, ОСОБА_2 і його представник доводи апеляційної скарги заперечили. Представник Височанківської сільської ради, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, якому на час смерті належав житловий будинок загальною площею 36,3 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: стайнею, стодолою, двома шопами, вбиральнею, воротами, колодязем, за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району, побудований у 1945 році, успадкований після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його батька ОСОБА_6 07 листопада 2008 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 Також ним 05 вересня 2013 року складено заповіт, яким домоволодіння по АДРЕСА_1 Галицького району заповів сину ОСОБА_2 ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 на підставі ст. 1269 ЦК України. ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_5 на час відкриття спадщини, що стверджується здобутими в судовому засіданні доказами, тому в силу ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки не заявив про відмову від неї.

Задовольняючи первісний позов частково суд виходив із того, що так як наявний заповіт спадкодавця ОСОБА_5 від 05 вересня 2013 року скасовує заповіт від 07 листопада 2008 року в частині розпорядження домоволодінням по АДРЕСА_1, яке спадкодавець заповів ОСОБА_2, то в позові ОСОБА_1 в частині вимог про визнання в порядку спадкування за заповітом права власності на домоволодіння за цією адресою слід відмовити. Окрім того, оскільки спірне домоволодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,1576 га, цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, а до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, із збереженням її цільового призначення, то в позові ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,1576 га, кадастровий номер НОМЕР_3, слід відмовити.

Задовольняючи позов третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, суд виходив із того, що згідно довідки Височанківської сільської ради від 16.03.2016 № 75 ОСОБА_5 на день смерті проживав із сином ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 Галицького району, про що ствердили й допитані свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 З огляду на що суд встановив факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_5 на час смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_3 у домоволодінні по АДРЕСА_1 Галицького району, а відтак дійшов висновку про прийняття ним спадщини.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які правильно встановлені, та узгоджуються з нормами матеріального права, що застосовані до цих правовідносин.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 05 вересня 2013 року складено заповіт, яким житловий будинок загальною площею 35 кв.м та приналежні до нього прибудови, що знаходиться в АДРЕСА_1 заповів своєму сину ОСОБА_2 Заповіт посвідчено секретарем Височанківської сільської ради ОСОБА_13, зареєстровано в реєстрі за № 18. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) цей заповіт (номер у Спадковому реєстрі 55020463) є чинним.

З огляду на норму ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповіт від 05 вересня 2013 року скасовує попередній заповіт ОСОБА_5 від 07 листопада 2008 року на користь ОСОБА_1 в частині розпорядження щодо житлового будинку з приналежними до нього прибудовами в с. Височанка Галицького району, а також земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, в якій він йому суперечить.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. За його батьком ОСОБА_6, померлим ІНФОРМАЦІЯ_2, числився житловий будинок, побудований у 1945 році, в АДРЕСА_1 (довідка сільської ради від 08.04.2016 № 85), який він 30.06.1996 заповів своєму сину ОСОБА_5 Однак правовстановлюючий документ на цей будинок відсутній, у зв'язку з чим нотаріусом спадкоємцю ОСОБА_5 за заповітом - сину ОСОБА_2 не може бути видано свідоцтво про право на спадщину.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Аналогічна норма міститься у статті 120 Земельного кодексу України.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, право власності на земельну ділянку площею 0,1576 га, цільовим призначенням для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, кадастровий номер НОМЕР_3, розташованої Галицький район, АДРЕСА_1, зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі рішення Височанківської сільської ради від 24.12.1993; документ, що посвідчує право Державний акт від 01.04.1998 ІІІ-ІФ 047268 (т. 1 а. с. 12-14).

У випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2099).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, правильно застосував вищезазначені норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 пропустив строк для прийняття спадщини, не довів факт спільного проживання із спадкодавцем, і вважається таким, що не прийняв спадщину, є необґрунтованими та спростовуються встановленими судом обставинами справи.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені статтями 1268, 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановивши, що ОСОБА_2 постійно проживав з померлим ОСОБА_5 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 Галицького району, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що він прийняв після смерті батька спадщину на домоволодіння і земельну ділянку за цією адресою, з огляду на що визнав за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на це майно.

Доводи апеляційної скарги в цій частині фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд дав належну оцінку, і не спростовують висновку суду першої інстанції про задоволення позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 24 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Горейко М.Д.

Проскурніцький П.І.