АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2312/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2009/17Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області, в складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Абрамова П.С., Мартєва С.Ю.,

за участю секретаря: Маладики Л.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про захист прав споживача,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ФОП ОСОБА_4 про захист прав споживача.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.11.2015 року у магазині «Український текстиль» за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 65/2, він придбав три комплекти дитячої постільної білизни вартістю 204 грн. кожний, всього вартістю 612 грн., що підтверджується товарним чеком від 18.11.2015 року.

При першому ж використанні одного з комплектів білизни, були виявлені істотні недоліки товару, а саме: фарба з тканини постільної білизни переноситься на тіло та одяг. Фарбування інших двох комплектів білизни також виявилось нестійким.

Звернувшись до відповідача з вимогою повернути кошти за неякісний товар, йому було відмовлено, оскільки постільна білизна відноситься до категорії товарів, що не підлягають обміну.

Після уточнення позовних вимог прохав суд розірвати договір купівлі-продажу дитячої постільної білизни, укладений 18.11.2015 року між ФОП ОСОБА_4 та ОСОБА_5; стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування вартості придбаного грошові кошти у сумі 741,00 грн., майнову шкоду у сумі 226,05 грн.; стягнути з ФОП ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу у сумі 2100,00 грн., витрати на проведення судової експертизи у сумі 456,00 грн., судовий збір у сумі 551,20 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 червня 2017 року позов ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу дитячої постільної білизни, укладений 18.11.2015 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування вартості придбаного грошові кошти у сумі 741,00 грн., майнову шкоду у сумі 226,05 грн.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 судові витрати на правову допомогу у сумі 2100,00 грн., витрати на проведення судової експертизи у сумі 456,00 грн., судовий збір у сумі 551,20 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному суді оскаржив відповідач ФОП ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, прохав його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що оскаржуване рішення та й усі процесуальні документи у справі винесені судом відносно ОСОБА_4 як щодо фізичної особи, а не як щодо фізичної особи-підприємця.

Також апелянт зазначив, що позивачем в ході розгляду справи не було доведено будь-якого зв`язку ОСОБА_4 або ФОП ОСОБА_4 з магазином «Український текстиль». Вказує на відсутність доказів, що він як приватний підприємець здійснював продаж постільної білизни неналежної якості.

Апелянт також вказує, що за рішенням суду з нього було стягнуто грошові кошти за товар неналежної якості у розмірі 741 грн., а вартість постільної білизни згідно з товарним чеком становить 612 грн.

Помилковим апелянт також вважає висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача у якості майнової шкоди 226,05 грн. (витрати на листування та оплата досудового експертного дослідження), адже вказані витрати не є майновою шкодою.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, поясненя осіб, що з`явились у судове засідання, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до норми ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції вірно встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 18.11.2015 року між ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу дитячої постільної білизни.

Згідно ч. 3 ст. 10, що також передбачено і ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, які регулюються нормами про договір купівлі-продажу. Предмет даного договору складають у тому числі три комплекти дитячої постільної білизни. Доказів протилежного у відповідності до норм ст.ст. 57-59 ЦПК України апелянтом надано не було.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано жодних доказів того, що саме ФОП ОСОБА_4 продав йому товар неналежної якості, колегія суддів вважає хибними, з огляду на наступне.

Так, факт сплати коштів у рахунок вартості придбаного товару підтверджується товарним чеком №2038 від 18.11.2015 року. Зі змісту даного товарного чеку вбачається, що предметом договору купівлі-продажу стали: товар під назвою «ОСОБА_6. 20%» у кількості 1 шт. на суму 558 грн., три комплекти дитячої постільної білизни «Детск. КПБ краватка» вартістю по 204 грн. кожен, три кухонних полотенця по 15 грн. кожне (а.с. 6). Предметом оскарження у даному провадженні став договір у частині продажу лише трьох комплектів дитячої постільної білизни і саме у цій частині судом розірвано вказаний договір.

Також, факт придбання товару у відповідача підтверджується його листом про відмову у поверненні коштів за цей товар. Вказаному доказу судом першої інстанції надано належну оцінку у сукупності з іншими доказами.

Щодо твердження апелянта про те, що позивачем не було доведено факту продажу саме ФОП ОСОБА_4 вищевказаних комплектів постільної білизни, також спростовуються зазначеними вище доказами.

У матеріалах справи містяться належні та допустимі докази у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України на підтвердження того, що продані ФОП ОСОБА_4 три комплекти дитячої постільної білизни є товаром неналежної якості.

Так, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №П-151 від 26.04.2017 року три комплекти дитячої білизни, придбаної у магазині «Український текстиль» за адресою: м. Кременчук, вул. Київська, 65/2 згідно товарного чеку №2038 від 18.11.2015 року мають дефекти виробничого характеру, а саме, порушення технологічного процесу забарвлення дефект тканини прихованого виробничого характеру у вигляді низької стійкості її забарвлення до тертя, що не відповідає вимогам ГОСТ 7913-76; порушення технології виконання строчки дефект виробничого характеру, що не відповідає вимогам ГОСТ 12807-2003.

Відсутнє будь-яке маркування на виробі, що не відповідає вимогам ГОСТ 10581-91 п.22 «товарний ярлик повинен кріпитись на кожен виріб комплекту постільної білизни».

Комплекти дитячої білизни мають дефекти виробничого характеру, як є істотними, що робить неможливим використання товару відповідно до його цільового призначення.

Комплекти дитячої білизни мають дефекти виробничого характеру порушення технологічного процесу забарвлення дефект тканини прихованого виробничого характеру у вигляді низької стійкості її забарвлення до тертя, що не відповідає вимогам ГОСТ 7913-76 та ГОСТ 9733.27.83.

Експлуатаційний показник стійкість забарвлення не відповідає вимогам ГОСТ 7913-76 у вигляді низької стійкості забарвлення порушення технологічного процесу забарвлення.

За наявності виявлених дефектів експлуатація комплектів дитячої постільної білизни за прямим призначенням не можлива (а.с. 91-96).

Апелянт стверджує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у нього висновкам державної санітарно-епідеміологічної експертизи тканини із якої виготовлено комплекти дитячої постільної білизни, проте, неналежність якості саме конкретних трьох комплектів дитячої постільної білизни, що були продані позивачу, спростовується висновками вищезазначеної експертизи.

Відповідно до норми ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар проводяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни виходячи з вартості товару на час купівлі.

Позивачем доведено підвищення вартості дитячої постільної білизни на час пред`явлення відповідної вимоги з 204 грн. до 247 грн., а отже, судом з відповідача правомірно стягнуто на користь позивача грошові кошти за три комплекти постільної білизни у розмірі 741,00 грн.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 226 грн. 05 коп. у рахунок відшкодування майнової шкоди.

Під майновою шкодою позивач розуміє витрати на листування з відповідачем у розмірі 67 грн. 65 коп. та на проведення досудового експертного дослідження у розмірі 158 грн. 40 коп.

Проте, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що вказані витрати позивача не є майновою шкодою, що була завдана відповідачем позивачу.

Також, вказані витрати на листування та проведення досудового експертного дослідження були вчинені позивачем до подання позову до суду, а тому їх не можна вважати судовими витратами, з огляду на що вони не підлягають до стягнення з відповідача. Отже, рішення підлягає до зміни у цій частині.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача на користь позивача 226 грн. 05 коп., зміні підлягає і розмір стягнених з останнього судових витрат та судового збору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

У відповідності до п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального та (або) процесуального права.

Отже, судові витрати підлягають розподілу у відповідності до норми ч.1 ст. 88 ЦПК України, згідно з якою, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, позовні вимоги ОСОБА_5 колегією суддів задоволені на 76,78%, з огляду на це з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати у пропорційному розмірі 423 грн. 21 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2612 грн. 38 коп. та витрати на проведення судової експертизи у розмірі 350 грн. 12 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.3, 309 ч. 1 п.п. 1-4, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 червня 2017 року змінити.

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу укладений 18.11.2015 року між фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині купівлі-продажу трьох комплектів дитячої постільної білизни.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування вартості придбаних трьох комплектів дитячої постільної білизни грошові кошти у сумі 741 грн. 00 коп.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 2612 грн. 38 коп., витрати на проведення судової експертизи у сумі 350 грн. 12 коп., судовий збір у сумі 423 грн. 21 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: П.С. Абрамов

ОСОБА_7

З оригіналом згідно: ОСОБА_1