Справа №489/8625/14-ц 29.09.2017 29.09.2017
Провадження № 22ц/784/2090/17 Суддя першої інстанції Тихонова Н.С.
Справа№ 489/8625/14-ц Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року постановленої за скаргою

ОСОБА_3 на дії державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

по справі за позовом

Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

ОСОБА_3 зазначав, що на виконанні в Інгульському ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі № 489/8625/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Проте під час виконання рішення суду по зазначеній справі стягнення на заробітну плату боржника було вчинено державним виконавцем передчасно, оскільки державний виконавець зобов'язаний був вирішити питання щодо заміни сторони виконавчого провадження, оскільки змінився власник стягувача.

Посилаючись на вищевикладене, скаржник просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області щодо звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_3 та зобовязати державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій з примусового стягнення з нього заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого листа № 489/8625/14-ц, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва від 13 березня 2016 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на те, що суд не повно зясував всі обставини справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, і таке встановлено судом, що рішенням від 22 травня 2015 року Ленінського районного суду м. Миколаєва ухваленого у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року було змінено та остаточно з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 40 666 грн. 38 коп. кредитної заборгованості (т.1, а.с.254-261).

13 червня 2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва по зазначеній справі виданий виконавчий лист, який в подальшому предявлений стягувачем до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ в Миколаївській області для виконання.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Постановою від 29 червня 2016 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №489/8625/14-ц від 13 червня 2016 року виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 40 666 грн. 38 коп.

На запит державного виконавця про осіб-боржників які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами Пенсійний фонд України повідомив про місце роботи боржника та отримання доходів у ТОВ «БВД-Україна» (м. Київ, вул. Алма-Атинська,35-А).

Постановою від 14 липня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує пяти мінімальних розмірів заробітної плати.

Враховуючи, що коштів на рахунках банків у боржника не виявлено, як майна достатнього для погашення боргу, державний виконавець правомірно звернув стягнення на заробітну плату боржника.

Районний суд вірно відхилив посилання заявника на неправомірність стягнення на заробітну плату через необхідність заміни стягувача на правонаступника, оскільки рішення щодо такої заміни в установленому ст. 378 ЦПК України порядку не прийнято.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків, оскільки фактично відтворює зміст скарги на дії державного виконавця.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді Т.З. Бондаренко

ОСОБА_5

ОСОБА_6