Номер провадження: 22-ц/785/5264/17
Номер справи місцевого суду: 2-1759/10
Головуючий у першій інстанції Пучкова І.М.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

при секретарі Ліснік Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 про зупинення стягнення за виконавчим листом, витребування виконавчого листа по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2010 року, 10 березня 2011 року Київським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист за № 2-1759/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит № 1759/313 від 11 грудня 2007 року заборгованості у розмірі 368770 грн. 34 коп., про що йому відомо не було до дня отримання листа Київського відділу ДВС №В-1115231 від 17.10.2016 року.

Також заявник зазначив, що жодних листів від органів державної виконавчої служби щодо виконання виконавчого листа №2-1759/10, виданого 10.03.20011 року Київським районним судом м. Одеси він не отримував.

Ознайомившись зі змістом вказаного листа Київського відділу ДВС, ОСОБА_3 вважає його таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з тим, що стягувачем було пропущено строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

У грудні 2016 року, ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про зупинення стягнення за виконавчим листом, витребування виконавчого листа, в якому просив до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню зупинити стягнення за виконавчим листом №2-1759/10, посилаючись на те, що державним виконавцем вживаються заходи щодо примусового стягнення за виконавчим листом.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року у задоволені заяви ОСОБА_3 про зупинення стягнення за виконавчим листом, витребування виконавчого листа відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду про відмову у задоволені заяви про зупинення стягнення за виконавчим листом, а також витребування виконавчого листа, ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити вимоги ОСОБА_3, зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України, у разі, до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити стягнення за виконавчим листом, а також витребувати виконавчий лист.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит № 1759/313 від 11 грудня 2007 року заборгованість у розмірі 368770 грн. 34 коп.

10 березня 2011 року Київським районним судом м. Одеси був виданий виконавчий лист за № 2-1759/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит № 1759/313 від 11 грудня 2007 року заборгованості у розмірі 368770 грн. 34 коп.

Також судом встановлено, що 25 серпня 2015 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа за № 2-1759/10 від 10 березня 2011 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» за договором про іпотечний кредит № 1759/313 від 11 грудня 2007 року заборгованості у розмірі 368770 грн. 34 коп.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що підстав, передбачених ст. 369 ЦПК України для зупинення стягнення за виконавчим листом, а також витребування виконавчого листа не має, оскільки відсутні будь-які підстави необхідності вжиття заходів для зупинення стягнення за виконавчим листом та витребування виконавчого листа, а тому суд на законних підставах відмовив ОСОБА_3 у задоволені заяви про зупинення стягнення за виконавчим листом та витребування виконавчого листа.

Такі висновки суду вірні, відповідають обставинам справи та знайшли своє підтвердження під час апеляційної перевірки ухвали суду.

Апеляційна скарга не містить доводів, які можуть бути підставою для скасування ухвали суду, тому задоволенню не підлягають.

Таким чином, у відповідності до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу суду без змін, якщо судом постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

У відповідності до ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду Одеської області не перешкоджає подальшому руху справи і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України по справі 6-116цс16 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування норм матеріального права.

Частиною 1 статті 360-7 ЦПК України передбачено, що рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець