УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави Україна до Головного управління Держземагентства у Київській області, ОСОБА_4, треті особи: управління Держземагентства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області, ОСОБА_5, Світанківська сільська рада Переяслав-Хмельницького району Київської області, про визнання недійсними наказів та договору оренди земельної ділянки за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року та рішення апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави Україна звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що наказом Головного управління Держземагентства у Київській області (далі - ГУ Держземагентства у Київській області) від 11 листопада 2013 року ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 114 га сільськогосподарського призначення, розташованої на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

У подальшому наказом ГУ Держземагентства у Київській області від 9 січня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки, а 7 лютого 2014 року надано її ОСОБА_4 в користування на умовах оренди.

Заступник прокурора вважав такі дії ГУ Держземагентства у Київській області неправомірними, оскільки ним не було враховано, що ОСОБА_4 подав заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яка за змістом не відповідала вимогам ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» та не була доповнена визначеними законом додатками, внаслідок чого не з'ясовано перспективи діяльності фермерського господарства, можливості та дійсні наміри орендаря використовувати земельну ділянку за призначенням, наявність в нього сільськогосподарської техніки, досвід роботи у сільському господарстві та інші обставини, що могли мати важливе значення.

Ураховуючи наведене, заступник прокурора Київської області просив визнати недійсними та скасувати вказані накази ГУ Держземагентства у Київській області, визнати недійсним договір оренди земельної ділянки та зобов'язати ОСОБА_4 повернути її ГУ Держземагентства у Київській області.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року позов заступника прокурора Київської області задоволено частково.

Визнано недійсним і скасовано наказ ГУ Держземагентства у Київській області від 11 листопада 2013 року про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Визнано недійсним і скасовано наказ ГУ Держземагентства у Київській області від 9 січня 2014 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_4 та надання йому в оренду строком на 49 років земельної ділянки площею 114 га, розташованої на території Світанківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області.

Визнано недійсним договір оренди землі від 7 лютого 2014 року, укладений між ГУ Держземагентства у Київській області та ОСОБА_4

У задоволенні решти позовних вимог заступнику прокурора Київської області відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову заступнику прокурора Київської області у задоволенні позову.

У касаційній скарзі заступник прокурора Київської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

За змістом ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), ст. 123 ЗК України, надавши належну правову оцінку поданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що прокурор не навів підстав для визнання недійсними та скасування наказів ГУ Держземагентства у Київській області і визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Судом апеляційної інстанції було встановлено дійсність волевиявлення заявника, наявність у нього бажання створити фермерське господарство та спроможність вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельнійділянці, наданій для ведення фермерського господарства.

Колегія погоджується з такими висновками, які узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 14 червня 2017 року № 6-2354 цс 16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, відповідно до ст. ст. 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» у разі спору суд вправі надавати оцінку обставинам та умовам надання земельної ділянки, перевіряти наявність трудових і матеріальних ресурсів та ін.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд із урахуванням встановлених обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик