АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

20 липня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів -Соколової В.В., Слюсар Т.А.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року,

встановила:

у січні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 44 354 грн. 89 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що між ним та ОСОБА_1 14.12.2010 р. було укладено Договір про надання банківських послуг, за умовами якого ОСОБА_1 було видано кредитну картку «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості. При укладенні договору позичальник була ознайомлена з Умовами надання банківських послуг та користування карткою, однак не виконувала належним чином взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 31.10.2016 р. утворилась заборгованість за кредитом - 4 835 грн. 42 коп., за процентами - 33 831 грн. 14 коп. В зв'язку з чим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість, а також пеню і комісію в сумі 3 100 грн. і штраф 2 588 грн. 33 коп.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів оформлення та укладання між сторонами договору, отримання позичальником умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів та Пам'ятки клієнта, що свідчило б про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг, а також доказів відкриття рахунку, що підтверджує рух коштів.

Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права та судом не було повно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

В ст. 214 ЦПК України закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази, на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 14.12.2010 р. подала до позивача Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ «Приватбанк» встановленого зразку, в якій просила надати їй платіжну кредитну карту «Універсальна». В цій заяві вказується в окремому пункті, що вона погоджується, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг, і вона ознайомлена з Умовами та Привалами надання цих послуг, які зобов'язується виконувати (а/с 5). Того ж дня ОСОБА_1 отримала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», про що поставила свій підпис (а/с 6). Також позивачем було надано Розрахунок заборгованості, в якому відображено рух коштів за укладеним договором, де зазначено суми, які позивач отримувала та погашала, та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а/с 7). Додатково позивачем до суду апеляційної інстанції було надано довідку про зміну кредитного ліміту, а також виписку про рух коштів із зазначенням зміни кредитного ліміту та всіх платежів і витрат за рахунком, нарахування процентів за користування коштами, прострочення та штрафів і пені. Із зазначених доказів видно, що між сторонами було укладено Договір про надання банківських послуг, який позичальник виконувала до лютого 2014 р.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, колегія дійшла висновку, що між сторонами було укладено Договір про надання банківських послуг, ОСОБА_1 була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, отримала Кредитну картку «Універсальна», на яку банком було встановлено ліміт, який змінювався за рішенням банку відповідно до пп. 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 даних Умов та Правил. Відповідач отримувала кошти в межах кредитного ліміту та користувалась карткою для розрахунків та зняття коштів, однак суму отриманих коштів не було повернуто в повному обсязі, в зв'язку з чим банком було нараховано штрафні санкції за період прострочення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення - про задоволення позовних вимог.

Судові витрати колегія суддів розподіляє відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплачені при звернені до суду першої інстанції

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 15 лютого 2017 р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити та стягнути на його користь з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 44 354 грн. 89 коп. та судові витрати в сумі 3 059 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 755/1460/17-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5931/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Ластовка Н.Д.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В