Справа № 459/3800/14 Головуючий у 1 інстанції: Кріль М.Д.
Провадження № 22-ц/783/531/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Савуляка Р.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2, його представника -

ОСОБА_3, представника відповідача - Вандзьо О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства «Львіввугілля» в особі шахти «Степова», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Львівської області про визнання довідки неправомірною, зобов'язання видати належно оформлену довідку, визнання незаконним призначення виплат без належної довідки, зобов'язання призначити страхові виплати,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (а.с.1-4 т.1), в якому просив: 1) визнати видану довідку шахти «Степова» ДП «Львіввугілля» №74/1434 від 25.08.2011 року такою, що не відповідає вимогам додатку №6 постанови Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року, і є неправомірною, та зобов'язати цього відповідача видати йому належно оформлену довідку про середню заробітну плату у точній відповідності до форми, зазначеної в додатку №6 до постанови Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року, з виключенням з розрахункового періоду квітня місяця 1991 року (з урахуванням уточнення позивача, правильним слід вважати не травня, як написано в позовній заяві, а квітня місяця 1991 року) для її наступного пред'явлення до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області та здійснення ним належних страхових виплат і їх перерахунку; 2) визнати незаконним призначення страхових виплат відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області без належно оформленої довідки ДП «Львіввугілля» шахта «Степова» про середню заробітну плату, без зазначення всіх необхідних реквізитів та розрахованого підприємством середньомісячного заробітку з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року та визначення ним середнього заробітку взамін підприємства і зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області призначити страхові виплати відповідно до належно оформленої довідки ДП «Львіввугілля» шахта «Степова».

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що в галузі вугільної промисловості він працював з 1972 року по 04.05.1991 року на шахтах державного підприємства (далі - ДП) «Львіввугілля», останнім місцем роботи була шахта №10 «Великомостівська» (тепер - «Степова»), трудові відносини з якою він припинив під час страйку шахтарів шахти та виконання ним обов'язків члена страйкового комітету, проте, вже через 20 років висновком МСЕК від 16.08.2011 року йому було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності, а висновком МСЕК від 13.03.2014 року йому встановлена 40% стійкої втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково. Зазначає, що постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області від 01.09.2011 року йому було призначено страхові виплати, які не відповідають вимогам закону, оскільки ґрунтуються на незаконній довідці про середню заробітну плату, виданій шахтою «Степова» ДП «Львіввугілля», в якій неправильно до розрахункового періоду включено квітень 1991 року, хоча він був відсутній на роботі з поважних причин, оскільки в березні - квітні 1991 року брав участь у страйку шахтарів, реалізовуючи своє право на страйк, і заробітна плата йому за квітень місяць не нараховувалась, а шахта страхові внески не сплачувала, не визначено його середньомісячний заробіток, тобто призначення страхових виплат відбулось на підставі довідки шахти, оформленої з порушенням вимог додатку №6 до постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», і за таких обставин назване відділення виконавчої дирекції ФССНВВ взяло на себе не властиві для Фонду повноваження (оскільки довідка про середню заробітну плату видається роботодавцем) самостійно визначати середньомісячний заробіток для призначення йому (позивачеві) страхових виплат, обрахунок якого позивач теж вважає не вірним.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено (а.с. 85-86 т.1).

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2, просив його скасувати з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає висновки суду по суті вирішення його позовних вимог необґрунтованими. Зазначає, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які вказують на невідповідність виданої довідки ДП «Львіввугілля» шахта «Степова» вимогам додатку №6 до постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 щодо форми та змісту такої довідки, не навів жодних мотивів щодо його вимоги про виключення з розрахункового періоду квітня місяця 1991 року, в якому він не працював, зарплати не отримував і страхові внески шахтою не перераховувались, оскільки приймав участь у страйку. Вважає, що визначальною для обчислення середнього заробітку повинна бути заробітна плата за роботу на шахті, а не за місяці, коли ним реалізовувалось визнане урядом України право на страйк. Також зазначає, що судом неправильно витлумачено п. 12 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, який передбачає, що визначення середнього заробітку здійснюється із розміру заробітної плати перед настанням нещасного випадку, а не з записів трудової книжки про звільнення з роботи. Вважає, що відповідно до ст.16 ЦК України він вправі вимагати примусового виконання відповідачами обов'язку, про який вказує у своєму позові.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 22.06.2015 року (а.с.119-123 т.1) рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано довідку про середню заробітну плату (доход) №7-4/1434 від 25.08.2011 року, видану ОСОБА_2 ВП ДП «Львіввугілля» шахта «Степова» - незаконною. Зобов'язано ДП «Львіввугілля» в особі ВП шахта «Степова» видати ОСОБА_2 довідку про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку страхових виплат, відповідно до додатку №6 постанови Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» із зазначенням про не відпрацювання позивачем календарних днів у квітні 1991 року з поважних причин. В задоволенні решти позову - відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 року (а.с. 169-169 т. 1) касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області, до якої приєдналося ДП «Львіввугілля», та касаційну скаргу ДП «Львіввугілля» задоволено частково, рішення Апеляційного суду Львівської області від 22.06.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатами нового розгляду справи, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2016 року (а.с.22-29 т.2) апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03.03.2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зобов'язано ДП «Львіввугілля» в особі ВП шахта «Степова» видати ОСОБА_2 довідку про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку страхових виплат, відповідно до додатку №6 постанови Кабінету Міністрів України №1266 від 26.09.2001 року «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» за період з жовтня 1990 року по березень 1991 року. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ДП «Львіввугілля» в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 121 грн. 80 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.10.2016 року (а.с.105-107 т.2) касаційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2016 року скасовано в частині задоволення позову про зобов'язання ДП «Львіввугілля» в особі шахти «Степова» видати ОСОБА_2 довідку про середню заробітну плату (дохід) для розрахунку страхових виплат відповідно до додатку №6 постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням» за період із жовтня 1990 року по березень 1991 року. Справу у цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині (в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог) рішення Апеляційного суду Львівської області від 17.03.2016 року залишено без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України та в тій частині спору, справа по якому була направлена на новий розгляд до апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2 з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що з 1972 року по 04.05.1991 року ОСОБА_2 працював на шахтах ДП «Львіввугілля», останнім місцем роботи була шахта №10 «Великомостівська» (тепер - «Степова»).

Висновком МСЕК від 16.08.2011 року йому було встановлено 25% стійкої втрати професійної працездатності, а висновком МСЕК від 13.03.2014 року йому встановлена 40% стійкої втрати працездатності та ІІІ групу інвалідності безстроково.

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Червонограді Львівської області від 01.09.2011 року позивачеві призначено страхові виплати на підставі довідки відокремленого підрозділу ДП «Львіввугілля» шахта «Степова» про середню заробітну плату ОСОБА_2 №7-4/1434 від 25.08.2011 року, в якій розрахунковим періодом визначено листопад - квітень 1991 року, тобто шість місяців, які передували звільненню позивача з роботи, що відповідає постанові Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням».

Отже, до розрахункового періоду включено квітень 1991 року із розміром заробітної плати в 0,00 у зв'язку із відсутністю працівника на роботі 22 дні у квітні 1991 року без поважних причин, що оспорюється позивачем ОСОБА_2, оскільки він вважає, що не виконував у квітні місяці трудових обов'язків з поважних причин у зв'язку з його участю у страйку.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1266 (далі - Порядок), розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) для застрахованих осіб (включаючи осіб, які працюють неповний робочий день (робочий тиждень) та добровільно застрахованих осіб), є останні шість календарних місяців (з першого до першого числа), що передують місяцю, в якому настав страховий випадок; для страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання осіб, у яких через деякий час погіршився стан здоров'я у зв'язку з раніше отриманим ушкодженням здоров'я внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання - період роботи за останнім основним місцем роботи перед настанням тимчасової непрацездатності).

У абзаці 5 пункту 4 цього Порядку визначено, що місяці розрахункового періоду (з першого до першого числа), в яких застрахована особа не працювала з поважних причин (тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком), виключається з розрахункового періоду.

Отже, за змістом цієї норми, перелік поважних причин відсутності працівника на роботі, що становлять підставу виключення такого місяця (місяців) із розрахункового періоду, є вичерпними, оскільки вони перераховуються без словосполучення «та інші, тощо» і, окрім того, у додатку №6 до вказаного Порядку, яким встановлено форму довідки про заробітну плату для страхових виплат, у графі «Кількість календарних днів (без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин*)» примітку * розшифровано як: «тимчасова непрацездатність, відпустка у зв'язку з вагітністю і пологами, відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком».

Саме про такий зміст абзацу 5 пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати для страхових виплат вказано в двох ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.10.2015 року та 05.10.2016 року при мотивуванні підстав скасування попередніх рішень апеляційного суду у справі.

Згідно зі ст. 13 Закону СРСР України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)» від 09.10.1989 року, чинного на момент участі позивача у страйку, за працівниками, які беруть участь у страйку у відповідності до цього Закону, зберігаються загальний і безперервний трудовий стаж, право на забезпечення за державним соціальним страхуванням, а за працівниками, які беруть участь у страйках, не заборонених статтею 12 цього Закону, зберігається також місце роботи (посада). Проте, за час страйку за працівниками, які беруть участь у ньому, заробітна плата не зберігається.

З матеріалів справи встановлено і цей факт визнається сторонами, що заробітна плата позивачеві не нараховувалась у квітні 1991 року і прогули не проставлялись, оскільки він був відсутній на роботі у зв'язку з участю в страйку.

Отже, з урахуванням наведених вище норм закону, участь у страйку не є поважною причиною відсутності працівника на роботі, а тому правових підстав для виключення з розрахункового періоду квітня місяця 1991 року, як просить позивач, немає.

В решті, по формі та змісту довідка про середню заробітну плату, видана позивачеві ВП ДП «Львіввугілля» шахта «Степова», відповідає вимогам вказаного вище Порядку, а тому, як правильно вирішив суд першої інстанції, підстав для висновку про її незаконність та про зобов'язання відповідача видати належно оформлену довідку немає.

Таким чином, судом першої інстанції в цій частині правильно вирішено справу, не допущено порушення норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а оскаржуване рішення у вказаній вище частині спору - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 03 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання довідки про середню заробітну плату неправомірною та зобов'язання видати належно оформлену довідку - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Савуляк Р.В.