У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

"12" липня 2017 р. cуддя Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту щодо форми власності заявника на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла дана заява, яка обумовлена необхідністю встановлення факту щодо форми власності заявника на спадкове майно, з метою визначення особистих прав і обов'язків останнього в частині питання володіння і розпорядження спадковим майном.

Вивчивши матеріали поданої заяви надхожу таких висновків.

Відповідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст. 256 ЦПК України, а саме суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, однак, з урахуванням того, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Також, як роз'яснено у пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 „Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Звертаючись із даною заявою до суду, заявник просить встановити факт щодо форми власності на спадкове майно, з метою визначення особистих прав і обов'язків останнього в частині питання володіння і розпорядження спадковим майном.

У той же час, форма власності - це стійка система економічних відносин і господарських зв'язків, що зумовлює відповідний спосіб та механізм поєднання працівника і засобів виробництва.

Право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна.

Усі форми власності є рівноправними.

Суб'єктами права приватної власності в Україні є громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства.

Право приватної власності виникає на підставі отримання громадянином доходів від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, ведення підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Об'єктами приватної власності є: індивідуальні підприємства, засновані на особистій власності фізичної особи та виключно її праці; сімейні підприємства, засновані на власності та праці громадян України - членів однієї сім'ї, що проживають разом; приватні підприємства, засновані на власності окремого громадянина України, з правом найняття робочої сили; селянські (фермерські) господарства; підприємства, засновані на власності іноземних громадян; майно, що належить громадянам, у тому числі громадянам, які займаються підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, а саме: житлові будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, інші цінні папери, а також майно споживчого і виробничого призначення; твори науки, літератури, мистецтва, відкриття, винаходи, промислові зразки та інші результати інтелектуальної праці тощо.

У цьому випадку, заявник просить встановити факт в частині форми власності на спадкове майно безпосередньо шляхом встановлення того, що ОСОБА_2 була законною правонаступницею права «особистої (приватної) власності» на ? частини домоволодіння, а не правонаступницею права «приватної спільної частини».

Згідно ж витягу № 9751497 від 04.02.2006 з реєстру прав власності на нерухоме майно Ірпінського бюро технічної інвентаризації слідує, що будинок у АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами належить ОСОБА_2 у частці ? з формою власності приватна спільна часткова та ОСОБА_3 у частках ? та ? з формою власності приватна спільна часткова.

ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, є спадкоємцем майна ОСОБА_2, зокрема вказаної вище частки на зазначений будинок.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для прийняття цієї заяви, оскільки з неї убачається наявність спору про право, у тому числі між заявником та ОСОБА_3, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встанов лення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.ст. 8, 208-210, 256, 292 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту щодо форми власності заявника на спадкове майно.

Роз'яснити заявнику право звернення до суду у порядку позовного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я: