Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер311/850/17 Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Номер провадження 22-ц/778/2943/17 Суддя-доповідач: Кухар С.В.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В.
Трофимової Д.А.
секретарФесенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він проходив військову службу в період з 13.12.2007 року по 27 лютого 2009 рік.

У 2009 році, при проходженні військової служби, він переніс черепно-мозкову травму, наслідками якої стали: «Посттравматична енцефалопатія, лікворо-гіпертензійний синдром, епісиндром з епіприступами. Виражений розлад особистості внаслідок органічного ураження головного змішаного ґенезу. Міопія слабкого ступеню обох очей. Хронічний гастрит, фаза нестійкої ремісії. Хронічний кістозно-злипний церебральний арахноїдит змішаного ґенезу з розсіяною органічною симптоматикою, лікворною гіпертензією, вегетативно-судинною нестійкістю та стійким епілептиформним синдромом з частими великими судомними припадками без психічних розладів», що підтверджується свідоцтвом про хворобу № 1/21/113, виписними епікризами з військово-медичного клінічного центру Південного регіону, медичними виписними епікризами, індивідуальною програмою реабілітації.

Наслідками перенесеної ЧМТ під час проходження військової служби стало захворювання, а саме: стійке епілептиформний синдромом з частими великими судомними припадками без психічних розладів. Внаслідок такого захворювання, у нього знизилася пам`ять, він щоденно втрачає свідомість, часто турбують приступи епілепсії, що супроводжується загальними, тонічними судомами, посинівшим коліром тіла, хриплим дихання, піною з роту без домішок крові.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК позивачеві була встановлена 3 група інвалідності пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 10).

Після проходження військової служби, він отримав значні чисельні захворювання, які турбують його і по сьогоднішній день. Перебування на стаціонарному лікуванні призводило до нетривалого позитивного покращення та в подальшому, його стан здоров`я не покращується, а з кожним роком тільки погіршується. Внаслідок поранень, отриманих під час проходження військової служби, він змушений тривалий час знаходитись на лікарняному, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури. Його постійно, щоденно турбують головні болі, які підсилюються при фізичному навантаженні, часто виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення пам`яті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, різку слабкість оніміння язика, губ, кінцівок, закладеність носа, підвищення AT, тривогу, дратівливість.

Враховуючи, що рішенням МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності, вважа в, що розмір компенсації моральної шкоди не може бути менше, ніж виплата одноразової грошової допомоги, яка передбачена ст.. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка на день подачі позову складає: 1600 X 150 = 240 000 грн. Як наслідок, він зазначає, що вказана сума дозволить йому провести належне лікування та необхідні для продовження на пенсії життя процедури, вести нормальний і повноцінний спосіб життя та підтримувати нормальні життєві зв`язки, реалізувати свої звички та бажання, чого на сьогоднішній день він позбавлений, відчуваючи страждання, психологічний дискомфорт, а також йому кожного року необхідно лікуватися та проходити медичне обстеження (не менше двох разів на рік), купувати ліки, знаходитись на лікарняному з постійним доглядом за ним його близькими, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.

Крім зазначеного, він хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного перехвилювання під час проходження служби. Він неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Лікування дає йому лише тимчасове полегшення, проте, потім він знову відчуває сильний психологічний дискомфорт, страх та тривогу, його починають турбувати головні болі, запаморочення, «комок» в горлі та відчуття розпачу. Наслідками такого перехвилювання є нестабільний артеріальний тиск, який постійно та різко підвищується, що супроводжується сильними головними болями, нудотою, ріжучими болями в області серця, до того ж отримав значні ушкодження спини та нижніх кінцівок, внаслідок чого постійно страждає на набряки нижніх кінцівок. У зв`язку з травмою та захворюваннями, отриманою під час проходження військової служби, порушено його нормальний життєвий стан, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Постійно виникають приступи епілепсії, що супроводжуються неприємними відчуттями та явищами. Епілепсія супроводжується судинами та піною з роту без домішок крові, втратою свідомості. Він може втратити свідомість та початися приступ коли завгодно та де завгодно, від будь-якого найменшого хвилювання чи проявлення сильної емоції. Він є молодим хлопцем, але внаслідок вищезгаданого захворювання, є безпорадними. В свої 31 рік він проживає з мамою та знаходиться повністю на її утриманні, бо пенсія, яку він отримує, є зовсім невеликою, та витрачається лише на купування ліків та постійне лікування.

Посилаючись на вказані та інші обставини позивач просив суд стягнути з Міністерства Оборони України на його користь моральну шкоду в розмірі 240 000 грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн. У іншій частині позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Міністерства оборони України посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника Міністерства оборони України, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

По справі встановлено, що позивач проходив військову службу в період з 13 грудня 2007 року по 27 лютого 2009 року, що підтверджується військовим квитком, довідкою Василівського районного військового комісаріату МОУ, які є в справі.

Під час проходження військової служби він отримав травму в результаті чого у нього виникло захворювання арахноїдальна кіста лівої скроневої ділянки, яке пов`язане з проходження військової служби, в результаті чого йому було встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується: військовим квитком, довідкою Василівського районного військового комісаріату МОУ, свідоцтвом про хворобу № 1/21/113, медичними документами, пенсійним посвідченням, які є в справі.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК позивачеві була встановлена 3 група інвалідності пов`язана з проходженням військової служби (а.с. 10).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України, зазначаючи про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки сам факт захворювання, одержаного в період проходження військової служби та наслідки такого захворювання, спричинили позивачу втрати немайнового характеру у вигляді психологічного дискомфорту (переживаннях та хвилюваннях), душевних стражданнях, оскільки тривале лікування позначилося на здоров`ї позивача.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 року із змінами та доповненнями відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції врахував ступінь моральних страждань позивача. Суд зазначав, що протягом багатьох років позивач щодня переживає душевні страждання та у зв`язку з хворобою позбавлений нормального життя.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Статтею 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Статтею 3 Закону України "Про Збройні Сили України" передбачено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.

Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду покладається на Міністерство оборони України як на уповноважений орган державного управління.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2014 року у справі № 3-86гс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для судів.

Оскільки судом першої інстанції встановлено, що встановлена позивачеві третя група інвалідності є наслідком захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, суд дійшов правильного висновку про виникнення у позивача права вимагати відшкодування моральної шкоди. При цьому враховуючи тяжкість вимушених змін в житті ОСОБА_1 , виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо розміру стягнутого відшкодування моральної шкоди.

З урахуванням вказаних норм колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що позивач можливо міг отримати травму не в період виконання військового обов`язку, чи за межами військової частини нічим не доведені та фактично ґрунтуються на припущеннях.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України відхилити.

Рішення рішення Василівського районного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: