Справа № 591/7063/16-ц
Провадження № 2/591/824/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року Зарічний районний суд м.Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Головного територіального управління юстиції у Сумській області, 3-ї особи: Сумська міська рада в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг в місті Суми»

про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію прав та обтяжень

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що в 1996 року він

успадкував житловий будинок №93 з надвірними будівлями, які розташовані на вул. Басівська, 93 в м. Суми та зареєстрував їх за собою в Сумському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації, а в 2016 році дізнався про те, що це нерухоме майно вибуло з його володіння спочатку через реєстрацію права власності на нього в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3, а потім за ОСОБА_2. Позивач зазначає, що реєстрація права власності на це майно за ОСОБА_3 відбулась на підставі підробленого рішення Зарічного районного суду м. Суми, а рішення про реєстрацію на підставі такого рішення прийняв державний реєстратор Сумського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5.

Щодо реєстрація права власності на це майно за ОСОБА_2, то, як зазначає позивач, така реєстрація проведена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 через те, що нею, в місті Харків, нотаріально посвідчено укладення договору купівлі-продажу даного майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Позивач вважає, що належне йому майно вибуло з його володіння поза його волею, рішення Зарічного районного суду м. Суми є підробленим, а тому у ОСОБА_3 не могло виникнути право власності на це майно і, відповідно, вона не мала повноваження розпоряджатись цим майном та продавати його ОСОБА_2, а тому є незаконними і підлягають скасуванню рішення державного реєстратора Сумського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 та приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про реєстрацію такого права власності, відповідно, за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також підлягають скасуванню записи про право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на це майно, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та скасування рішень про державну реєстрацію права власності на це майно за ОСОБА_3 та ОСОБА_2, разом з записами про таке право власності, на думку позивача, є належним способом захисту та поновить його порушене право власності на дане майно.

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просить суд позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з»являлася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, власної позиції щодо суті спору суду не виклала, як і не з»явився до суду її представник адвокат ОСОБА_7. Вказані особи неодноразово заявляли суду клопотання про відкладення розгляду справи, а після задоволення судом таких клопотань та відкладення розгляду справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до суду не з»явились. Відповідач ОСОБА_2 повідомила суд, що не заперечує проти розгляду справи без її участі, а її представник адвокат ОСОБА_7 надала суду заперечення на позовну заяву з тих підстав, що у її клієнтки не виникало жодних питань чи сумнівів про право власності на жилий будинок, а працівники реєстраційної служби на момент реєстрації права власності перевіряли наявність відповідних записів в державних реєстрах.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду, за підписом, вчиненим від її імені, надійшло заперечення проти позову, в якому вона зазначила обставини, за яких вона набула право власності на вказаний будинок, зареєструвала таке право за собою та продала цей будинок ОСОБА_2. Так, ОСОБА_3 зазначає, що в січні 2013 року вона звернулась до адвоката ОСОБА_8 з метою придбання собі житлового будинку, який запропонував їй оглянути буклет з об»єктами нерухомості, вона по цьому буклету обрала вказаний вище житловий будинок, уклала з цією особою договір про надання правової допомоги, а потім передала йому 20000 грн. для їх подальшої передачі власникам цього будинку та сплатила 3500 грн. за послуги адвоката. Потім, як вона вказує в своєму запереченні, нею, через 2-3 тижні з моменту укладення вказаного договору про надання правової допомоги, було підписано низку документів, які вона отримала від зазначеного адвоката, серед яких був договір купівлі-продажу вказаного будинку та акт його приймання передачі та передано їх цьому адвокату, який зателефонував їй приблизно в вересні або жовтні 2015 року, тобто майже через 2 роки, та повідомив, що в нього знаходяться її документи на нерухомість, а оскільки він знаходиться в місті ОСОБА_9, то він їх може їй передати за допомогою громадського транспорту. Отримала вона конверт формату А4, в якому було рішення Зарічного районного суду м. Суми про її право власності на вказаний будинок, з яким вона завернулась до реєстраційної служби, де за нею було зареєстровано таке право, а в послідуючому вона вирішила продати цей будинок, розмістила оголошення з його продажу в мережі інтернет та продала його ОСОБА_2, яка виявила бажання його придбати. Оформлення продажу цього будинку відбувалось в місті Харків через те, що вона в ньому проживала.

Вказане заперечення проти позову надійшло до суду поштою в конверті, відправленому до суду з міста Києва, відділення поштового зв»язку 03164, з зазначенням на конверті в графі «адреса відправника, індекс» про те, що адресою відповідача ОСОБА_3 є місто Харків, вул. Шарикова, буд.№52, кв.№35. Разом з цим запереченням, в конверті знаходились оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру №22 від 18.01.2013 року, оригінал договору про надання правової допомоги від 18.01.2013 року, оригінал розписки від 18.01.2013 року, копія свідоцтва про право на заняття адвокатської діяльності №973, видане ОСОБА_8 зі сторони Луганської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та копія витягу з Єдиного реєстру адвокатів України, сформованого 15.02.2012 року.

Відповідач - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Від її імені до суду надійшов лист, в якому вона просила розглядати справу без її участі, постановити рішення на розсуд суду та виключити її зі складу відповідачів. Зокрема, вона зазначила, що рішення про реєстрацію права власності прийняте на підставі посвідченого нею договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який не розірвано та не визнано недійсним, а тому є безпідставною вимога про скасування такого рішення та запису про право власності.В цьому листі відсутній виклад позиції щодо законності чи незаконності реєстрації права власності на вказаний будинок за ОСОБА_3 на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми, яке, за висновком позивача, є підробленим, а також відсутній виклад позиції щодо можливості відчуження такого будинку зі сторони ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 при умові, що таке рішення є підробленим, а позивач, який з 1996 року є його власником, не приймав рішення про таке відчуження.

Відповідач - Головне територіальне управління юстиції у Сумській області виклало свою позицію в письмовому запереченні, підписаному від імені представника за довіреністю ОСОБА_10, а інший представник цього управління ОСОБА_9 підтримала ці заперечення в судовому засіданні і просила суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що дане управління є неналежним відповідачем з огляду на те, що державний реєстратор Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5, яка прийняла рішення про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_3 на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми, яке, за висновком позивача, є підробленим, не проходила службу в Головному територіальному управлінні юстиції у Сумській області та була звільнена 18.04.2016 року, а Сумське міське управління юстиції є ліквідованим без правонаступництва. На підтвердження доводів про звільнення ОСОБА_5 суду, разом з вказаним запереченням, надано копію наказу про її звільнення, який підписаний від імені виконуючого обов»язки начальника Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_11, а сам наказ викладений на бланку цього Головного територіального управління. Також суду, зі сторони даного відповідача, надано копію повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи, який містить дані щодо припинення Сумського міського управління юстиції та не містить даних щодо адресату, якому направлено таке повідомлення.

3-тя особа: Управління Сумської міської ради «Центр надання адміністративних послуг в місті Суми», як третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача, будучи належними чином повідомленою про час та місце розгляду справу, представник до суду не з»явилась та не виклала суду свою позицію щодо суті спору.

Судом під час розгляду справи витребувано в Управлінні Сумської міської ради «Центр надання адміністративних послуг в місті Суми» та досліджено оригінал реєстраційної справи за №01 на об»єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Суми, вул. Басівська, №93, а також досліджено свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, видане 01.04.1996 року державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної кантори ОСОБА_12, технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: : м. Суми, вул. Басівська, №93, виданих Сумським обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації, витяг з рішення Сумської міської Ради народних депутатів «Про передачу в приватну власність земельних ділянок та припинення права власності на земельні ділянки» від 18.12.1996 року, інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, заяву про ознайомлення із судовим рішенням та виготовлення його копії від 05.07.2016 року, поданою до Зарічного районного суду м. Cуми, лист Зарічного районного суду м. Cуми від 05.07.2016 року.

Оригінал реєстраційної справи за №01 на об»єкт нерухомого майна, розташований за адресою: м. Суми, вул. Басівська,№93 містить рішення Зарічного районного суду м. Cуми від 23.07.2013 року по цивільній справі № 591/9877/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_13 про визнання договору купівлі-продажу жилого будинку дійсним та визнання права власності. Дане рішення викладене на одному аркуші з двох сторін, а на його звороті наявний відбиток круглої гербової печатки синього кольору з написом «Зарічний районний суд м. Cуми, ідентифікаційний », підпис виконаний від імені судді Сидоренко А.П. та відбиток прямокутного штампу з написом про набрання рішенням законної сили. ОСОБА_14 районного суду м. Cуми від 05.07.2016 року містить дані про те, що в суді відсутня цивільна справа №591/9877/13-ц, як і відсутня справа за таким пошуковим параметром прізвища сторін по справі, як «Чуєва», а цей номер справи має адміністративна справа за позовом ОСОБА_15 до УПФУ в м. Сумах.

Суд, вислухавши сторони, всебічно, повно, об»єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини:

Судом встановлено при розгляді, що 22.04.1996 року Позивач ОСОБА_1 зареєстрував за собою на праві особистої власності в Сумському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: м. Суми, вул. Басівська, №93, які він успадкував за заповітом від ОСОБА_16. Дані обставини підтверджуються свідоцтвом про право власності на спадщину за заповітом від 01.04.1996 року, виданим державним нотаріусом Першої Сумської державної нотаріальної кантори ОСОБА_12, який містить запис про реєстрацію Сумським обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації права особистої власності позивача в реєстровій книзі за реєстраційним №7764, а також підтверджуються змінами до технічного паспорту на вказаний будинок в частині зміни прізвища, ім.»я, по-батькові власника будинку з ОСОБА_16 на ОСОБА_1.

Таким чином, судом встановлено, що 22.04.1996 року відбулась реєстрація права власності позивача ОСОБА_1 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями.

18.12.1996 року Сумська міська Рада народних депутатів прийняла рішення «Про передачу в приватну власність земельних ділянок та припинення права власності на земельні ділянки» про надання позивачу в порядку приватизації земельної ділянки, площею 0,10 га, на якій розташований цей житловий будинок з надвірними будівлями. Надання позивачу цієї ділянки зі сторони Сумської міської Ради народних депутатів відбулось через наявність у нього права власності на вказане нерухоме майно, яке знаходиться на цій земельній ділянці.

В 1996 році, коли позивач набув право власності на вказаний вище житловий будинок з надвірними будівлями, діяв ЦК Української РСР, 1963 року, за яким право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

В той час правове регулювання спадкових правовідносин здійснювалось за правилами Розділу VII ЦК Української РСР, а відносини, пов»язані з виникненням права приватної власності регулювалися Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Реєстрація об»єктів нерухомого майна, що знаходилася у власності юридичних та фізичних осіб, здійснювалась в 1996 році на підставі та в порядку, визначеному Правилами державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженими наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13.12.1995 року №56 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 19.01.1996 року за № 31/1056. Пунктом 1.4. цих Правил встановлено, що державну реєстрацію об»єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (додаток № 1), за рахунок коштів власників нерухомого майна, а свідоцтво про право на спадщину, за цим додатком №1, є таким правовстановлюючим документом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що реєстрація права власності позивача на житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Басівська,№93, проведена Сумським обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, а позивач є їх власником на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 01.04.1996 року через те, що він його одержав внаслідок успадкування.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно із ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація права була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

З огляду на встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд дійшов висновку, що є дійсним право власності позивача на житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресою: м. Суми, вул. Басівська, №93, яке виникло до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року.

Воно виникло до набрання чинності цим законом, його реєстрація проведена Сумським обласним об»єднаним бюро технічної інвентаризації відповідно до Правил державної реєстрації об»єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які діяли на момент такого виникнення.

Дійсність права власності позивача на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями свідчить про те, що лише позивач мав повноваження ним розпоряджатись, а відтак, дії інших осіб з відчуження цього майна не породжують юридичних наслідків у вигляді переходу права власності та виникнення такого права у інших осіб.

Однак, як зазначає позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6, в липні 2016 року ними отримано в Управлінні Сумської міської ради «Центр надання адміністративних послуг в місті Суми» інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яка містить дані про те, що 26.02.2016 року житловий будинок, розташований за адресою: м. Суми, вул. Басівська, №93 зареєстрований за ОСОБА_3, а 06.05.2016 року зареєстровано перехід права власності на цей будинок від ОСОБА_3 до ОСОБА_2.

Реєстрація цього будинку за ОСОБА_3 здійснена державним реєстратором Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5, шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності №13511934, а підставою для внесення такого запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28538948, прийняте цим реєстратором 01.03.2016 року.

Дане рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень прийняте на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23.07.2013 року по справі № 591/9877/13-ц. Однак, в ОСОБА_14 районному суді м. Cуми відсутня цивільна справа № 591/9877/13-ц, як і відсутня справа за таким пошуковим параметром прізвища сторін по справі, як «Чуєва», а цей номер справи має адміністративна справа за позовом ОСОБА_15 до УПФУ в м. Сумах. Дана обставина підтверджується листом Зарічного районного суду м. Cуми від 05.07.2016 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що реєстрація вказаного будинку за ОСОБА_3 здійснена на підставі підробленого рішення Зарічного районного суду м. Суми, а підроблений документ не може бути підставою для державної реєстрації прав. В цьому полягає незаконність даної реєстрації. У ОСОБА_3 не виникло і не могло виникнути речове право на вказаний будинок на підставі підробленого рішення суду, а тому вона не мала права розпоряджатись цим будинком, зокрема, шляхом його продажу.

Однак, 06.05.2016 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 житловий будинок за адресою: м. Суми, вул. Басівська, №93 (а.с. 115-116). Цей договір посвідчений в місті Харків приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Також нею прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №29524032 і внесено запис про право власності № 14428382 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації цього будинку за ОСОБА_2 (а.с. 26, 27, 117).

Незаконність даного рішення полягає в тому, що воно може бути прийняте на підставі заяви особи, яка є власником нерухомого майна, іншим правонабувачем, стороною правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи, а у ОСОБА_2 не виникло і не могло виникнути право власності на вказаний житловий будинок через те, що позивач, будучи власником цього будинку, право власності на яке є дійсним, не приймав рішення про його відчуження, а реєстрація цього будинку за ОСОБА_3 відбулась на підставі підробленого рішення Зарічного районного суду м. Суми. Тому від ОСОБА_3 до ОСОБА_2 не могли перейти право власності на цей будинок. Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не мали права подавати заяви про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, а тому є неналежними особами в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 цього Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою, а тому ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повинно було бути відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок.

Доводи відповідача приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про законність реєстрація нею права власності на вказаний будинок за ОСОБА_2 тому, що посвідчений нею договір купівлі-продажу не розірвано та не визнано недійсним є безпідставними. Судом встановлено, що реєстрація цього будинку за ОСОБА_3 відбулась на підставі підробленого рішення Зарічного районного суду м. Суми, а підроблений документ не може бути підставою виникнення права власності і тому ОСОБА_3 не мала права відчужувати вказаний житловий будинок.

Перебування цього житлового будинку у володінні ОСОБА_2 не на підставі договору, укладеного з позивачем, відсутність у ОСОБА_3 права його відчужувати на користь ОСОБА_2, дійсність права власності позивача як на цей житловий будинок, так і на надвірні будівлі свідчить про те, що житловий будинок вибув з володіння позивача поза його волею, а тому захист права власності позивача на цей будинок можливий в порядку віндикації.

Частиною 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Дана правова позиція викладена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі № 6-348цс15, яка є обов»язковою для суду в силу вимог стаття 360-7 ЦПК України.

Суд приходить до висновку, що оскільки право власності позивача на житловий будинок є дійсним в силу Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то цей житловий будинок вибув з його володіння поза його волею, а тому вимога позивача про витребування цього будинку з володіння ОСОБА_2 є законною і обґрунтованою.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним, а відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також є обґрунтованими вимоги позивача про скасування рішення державного реєстратора Сумського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на вказаний будинок за ОСОБА_3 та рішення приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про реєстрацію такого права за ОСОБА_2, а також є обґрунтованими вимоги позивача про скасування запису про право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на цей будинок, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Доводи відповідача ОСОБА_3 щодо обставин, за яких вона набула право власності на вказаний будинок, зареєструвала таке право за собою та продала цей будинок ОСОБА_2 не спростовують висновок суду про незаконність реєстрації такого права на підставі підробленого рішення Зарічного районного суду м. Суми та відсутність у нею права розпоряджатись цим будинком. Суд в цій справі не досліджує питання, які входять до кола обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженню.

Доводи Головного територіального управління юстиції у Сумській області про те, що воно є неналежним відповідачем в частині вимог про скасування рішення державного реєстратора Сумського міського управління юстиції Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на вказаний будинок за ОСОБА_3 та скасування внесеного цим реєстратором запису про право власності ОСОБА_3 з тієї підстави, що ОСОБА_5 не проходила службу в цьому головному територіальному управлінні, а також через те, що воно не є правонаступником Сумського міського управління юстиції, є безпідставними. Спростовуються ці доводи даними наказу вказаного головного територіального управління про звільнення ОСОБА_5 зі служби. Даний наказ виданий не Сумським міським управлінням юстиції, а саме Головним територіальним управлінням юстиції у Сумській області. Дане міське управління, у відповідності до Положення про районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні управління юстиції, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року № 1707/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.06.2011 року за № 760/19498, яке діяло 26.02.2016 року, коли ОСОБА_5 прийняла оскаржуване рішення та внесла запис про право власності, було територіальним органом Міністерства юстиції України, підпорядкованим Головному територіальному управлінню юстиції у Сумській області та входило до його структури.

Право позивача порушене і підлягає захисту в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, Розділом VII ЦК Української РСР 1963 року, Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. 388 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Витребувати з чужого незаконного володінняОСОБА_2 (місце проживання: 40030, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: 40030, АДРЕСА_2) житловий будинок, який розташований за адресом: місто Суми, вулиця Басівська, №93.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29524032 від 06.05.2016 року; запис про право власності № 14428382, внесений 06.05.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; рішення державного реєстратора Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28538948 від 01.03.2016 року; запис про право власності № 13511934, внесений 26.02.2016 року державним реєстратором Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Встановити на підставі ч. 1 ст. 368 ЦПК України порядок виконання судового рішення, відповідно до якого дане рішення суду є підставою для внесення державним реєстратором Управління «Центр надання адміністративних послуг в місті Суми» Сумської міської ради запису про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресом: місто Суми, вулиця Басівська, 93 та провести державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (місце проживання: 40030, АДРЕСА_2) на житловий будинок з надвірними будівлями, які розташовані за адресом: місто Суми, вулиця Басівська,№93 у звязку з витребуванням житлового будинку, який розташований за адресом: місто Суми, вулиця Басівська, №93 з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 (місце проживання: 40030, АДРЕСА_1).

Рішення суду може бути оскаржено до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 липня 2017 року.

СУДДЯ КЛИМЕНКО А.Я.