РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

24.07.2017 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі- Цунівській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юність» та Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, суд,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті 13.01.2015 року батька ОСОБА_3, яке складається із квартири АДРЕСА_1. Позов мотивує тим, що 13.01.2015 року помер ОСОБА_3, у власності котрого перебувала квартира АДРЕСА_2. Однак, за свого життя ОСОБА_3 не встиг належним чином зареєструвати право власності на належну йому квартиру, а тому приватним нотаріусом ЛМНО ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із відсутністю реєстрації права власності. З метою отримання свідоцтва на нерухоме майно, позивач змушений звернутись до суду за захистом свого права власності в порядку спадкування.

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, однак останній подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримав повністю та просить такий задовольнити.

У судове засідання представник відповідача ОСББ «Юність» не зявився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, а позовні вимоги визнав повністю та не заперечив щодо їх задоволення.

Представник відповідача ЛМР в судове засідання не зявилася, однак звернулась до суду із заявою, в якій щодо позовних вимог поклалась на розгляд суду, а справу просить розглядати у її відсутності. На підставі ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити.

Судом встановлено, що квартира №87 у м. Львові по вул. В.Великого, 97 із коморою у підвалі на праві приватної власності належить ОСОБА_3, що стверджується із свідоцтвом про право власності на квартиру від 19.12.2006 року та розпорядженням Франківської РА ЛМР «Про оформлення права власності на квартири у кооперативних будинках» №2392 від 19.12.2006 року.

Крім того, згідно довідки ЛОР ОКП «БТІ та ЕО» №2/10889 від 07.08.2015 року станом на 29.12.2012 року квартира АДРЕСА_3 за ОСОБА_3 не зареєстрована, що також стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №92657352 від 24.07.2017 року.

Як вбачається із свідоцтва про смерть №001504/2015 від 15.01.2015 року, ОСОБА_3 помер 13.01.2015 року.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, позивач ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем першої черги та на протязі шести місяців звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у звязку із тим, що право власності на належну ОСОБА_3 квартиру не було належним чином зареєстроване, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_3, позивач, як спадкоємець, зверталась до нотаріуса ЛМНО ОСОБА_4 із заявою про оформлення права власності за законом. Однак, у видачі свідоцтва йому було відмовлено на тій підставі, що ОСОБА_3 належним чином не зареєстрував у Обласному комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Враховуючи те, що успадковане нерухоме майно належним чином не зареєстроване в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», що стало підставою для відмови позивачу у видачі свідоцтва права власності на спадщину. Відтак, в силу дії ст.ст.3 ЦПК України, ст. 15 ЦК України позивач лише в судовому порядку може захистити свої права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно листа Міністерства юстиції України «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» від 21.02.2005 року №19-32/319, «у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку».

Згідно до правової позиції, викладеної у п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ст. 174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, правових перешкод для визнання за позивачем права власності на обєкт нерухомості немає, а відтак позовні вимоги є підставними та обґрунтованими обставинами справи, які ніким не оспорювались, зокрема відповідачами.

З наведених міркувань та керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_2 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Юність» та Львівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН №) право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, померлого 13.01.2015 року, яке складається із квартири АДРЕСА_3 загальною площею 55,7 кв.м. та комори в підвалі площею 4,3 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

На заочне рішення суду може бути подано відповідачем заяву про його перегляд судом, що його ухвалив, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: Марків Ю.С.