УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Червонослобідської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_6, третя особа: Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання незаконним рішення Червонослобідської сільської ради, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, вимоги якого уточнила в ході розгляду справи та просила визнати недійсним державний акт від 2серпня 2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га, що розташована по вул. АДРЕСА_1,виданий ОСОБА_6 та скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку. Визнати незаконним рішення Виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради № 62 від 24 листопада 1994 року про надано дозволу на приватизацію спірної земельної ділянки.

Позов мотивовано тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 2 серпня 2012 року відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 7 травня 2011 року є власником земельної ділянки площею 0,2510 га, що розташована по АДРЕСА_2 Дана земельна ділянка була надана у користування матері відповідача - ОСОБА_7 на підставі наказу № 28 від 6 лютого 1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок». Наказом № 97 від 22 березня 1988 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок» було утворено розріз на городах між вулицями Франка та О.Кошового для заїзду.

Після смерті ОСОБА_7, відповідач оформивши спадщину отримав державний акт від 2серпня 2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га за адресою АДРЕСА_2

У вересні 2005 року відповідач огородив дану земельну ділянку парканом чим звузив проїзд для заїзду на земельні ділянку, у зв'язку із чим, позивач не має можливості потрапити на належну їй земельну ділянку на транспорті для орання та обробляння (ширина проїзду почала становити менше 2 м)

На звернення до відповідачів про усунення порушення права позивачана доступ до належної їй земельної ділянки відповідачі не реагують.

Позивач вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 2 серпня 2012 року підлягає визнанню недійсним на підставі п. а) ч. 4 ст. 83 ЗК України, оскільки до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо).

Крім того, при наданні дозволу на приватизацію ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,2510 га відповідач Червонослобідська сільська рада не врахувала ту обставину, що частина земельної ділянки буде проходити по землі загального користування, що відповідно порушить права інших мешканців вул. Франка та О.Кошового.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для його скасування.

Вирішуючи даний спір, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що позивачем не доведено факту, що проїзд між земельними ділянками сторін повинен становити 4 метри. При цьому, з викопіювання з фактичного генерального плану с. Червона Слобода від 13 травня 2016 року (погодженого головним архітектором Черкаського району) вбачається, що між спірними земельними ділянками не передбачено будь-якого проїзду чи дороги, відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_6

Згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) від 17 травня 2016 року, наданого управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_6, зокрема наявності на ній проїзду.

Позивачем не надано жодного рішення сільської ради про затвердження генерального плану села ЧервонаСлобода, згідно б якого передбачалося наявність додаткового проїзду шириною 4 м по земельній ділянці відповідача.

За відсутності відповідних рішень сільської ради про затвердження проекту дороги шириною 4 метри, не можна вважати, що проїзд становить саме таку ширину.

Позивачем не доведено, що наявний, на її думку проїзд для доступу до належної їй земельної ділянки, повинен проходити саме через земельну ділянку відповідача.

Крім того, судами встановлено, що заїзд до земельної ділянки ОСОБА_4 можливий не лише через земельну ділянку відповідача, а і з вулиці Жовтневої в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованих висновків, що правовстановлюючими документами, зокрема рішенням виконавчого комітету Червонослобідської сільської ради №62 від 24 листопада 1994 року в частині надання дозволу ОСОБА_7 земельної ділянки та державним актом від 2 серпня 2012 року на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_6, права позивача не порушені, у зв'язку із чим, правові підстави для визнання їх незаконними і скасування відсутні.

При вирішенні даної справи судом першої інстанції, з висновками якого обґрунтовано погодився апеляційний суд, правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень місцевого та апеляційного судів відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 13 липня 2016 року, ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська