Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1453/17
Провадження № 2-о/376/37/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2017 р. Сквирський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Віговського С.І.,

при секретарі Кропивлянській С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Солом'янський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, суд, -

встановив:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема належності його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до польської національності. Вимоги заяви мотивує тим, що він народився 19 квітня 1969 року в м. Київ. Його батько ОСОБА_2, його дід ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є нащадками родини, члени якої були поляками та розмовляли польською мовою. Зокрема, його баба ОСОБА_4, уроджена ОСОБА_5, була полькою та належала до парафіян Оратівського римо-католинько костьолу.

Відповідно до метричних книг Оратівського римо-католинько костьолу що містять засвідчені актові записи про народження і хрещення, вінчання, смерть і поховання парафіян цього костьолу та зберігаються у Центральному державному історичному архіві України (м. Київ), наявний засвідчений актовий запис, який підтверджує спогади про походження заявника та походження його батька від предків поляків-католиків.

Про належність баби заявника ОСОБА_4, уродженої ОСОБА_5 до парафіян Оратівського римо-католицького костьолу свідчить запис за 1916 р. у метричній книзі цього ж костьолу. Йдеться про актовий запис про смерть від 13 січня 1916 р. ОСОБА_5, уродженої Шпаковської, дружини ОСОБА_6, в якому згадані їх діти, зокрема, ОСОБА_4 (цей запис міститься у такій архівній справі на таких аркушах : Центральний державний історичний архів України, м. Київ, фонд № 1046, справа № 230, аркуші 358 зворот, запис № 5). Таким чином виявлений у Центральному державному історичному архіві України (м. Київ) документ 1913 року підтверджує, що родина заявника, зокрема його баба ОСОБА_4, уроджена ОСОБА_5, була римо- католицького обряду, належала до парафіян Оратівського римо-католинько костьолу та була носієм польської мови і культури, адже в ті часи богослужіння в костьолах на теренах Правобережної України відбувалося на польській мові і цією ж мовою були укладені молитовники, якими парафіяни користувалися у щоденному житті. Крім того, всім'ї заявника завжди мало місце виховування відповідно до польських традицій, він сповідає католицьке віросповідання,знає польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначає польські свята, відвідує костьол.

В свідоцтві про народження заявника серії І-ЯК № 639579, що видане 30 квітня 1969 року Бюро ЗАГС Залізничного району м. Києва (актовий запис про народження № 762 від 30 квітня 1969 року ), було зазначено національність батька як «українець». На даний час в жодному документі не вказано дійсної національності батька заявника як «поляк».

На даний час заявник бажає відновити свою дійсну національність, як це передбачено Законом України "Про національні меншини". На думку заявника, в позасудовому порядку він не має можливості реалізувати своє право на вибір національності, передбачене Рамковою конвенцією Ради Європи про захист національних меншин та Законом України "Про національні меншини в Україні".

Виходячи з вищевказаного, заявник просить суд встановити юридичний факт належності його батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до польської національності та зобов'язати Солом'янський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві внести відповідні зміни до актового запису про народження, вказавши в графі національність батька «поляк».

Заявник у судове засідання не зявився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, заяву підтримав, просив встановити факт, що має юридичне значення.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, будь-яких заперечень до суду не подавала.

Судом встановлено наступні обставини.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник, народився 19 квітня 1969 року в м. Київ. Його батько ОСОБА_2, його дід ОСОБА_7 і ОСОБА_4 є нащадками родини, члени якої були поляками та розмовляли польською мовою. Зокрема, його баба ОСОБА_4, уроджена ОСОБА_5, була полькою та належала до парафіян Оратівського римо-католинько костьолу.

Відповідно до метричних книг Оратівського римо-католинько костьолу що містять засвідчені актові записи про народження і хрещення, вінчання, смерть і поховання парафіян цього костьолу та зберігаються у Центральному державному історичному архіві України (м. Київ), наявний засвідчений актовий запис, який підтверджує спогади про походження заявника та походження його батька від предків поляків-католиків.

Про належність баби заявника ОСОБА_4, уродженої ОСОБА_5 до парафіян Оратівського римо-католицького костьолу свідчить запис за 1916 р. у метричній книзі цього ж костьолу. Йдеться про актовий запис про смерть від 13 січня 1916 р. ОСОБА_5, уродженої Шпаковської, дружини ОСОБА_6, в якому згадані їх діти, зокрема, ОСОБА_4 (цей запис міститься у такій архівній справі на таких аркушах : Центральний державний історичний архів України, м. Київ, фонд № 1046, справа № 230, аркуші 358 зворот, запис № 5). Таким чином виявлений у Центральному державному історичному архіві України (м. Київ) документ 1913 року підтверджує, що родина заявника, зокрема його баба ОСОБА_4, уроджена ОСОБА_5, була римо- католицького обряду, належала до парафіян Оратівського римо-католинько костьолу та була носієм польської мови і культури, адже в ті часи богослужіння в костьолах на теренах Правобережної України відбувалося на польській мові і цією ж мовою були укладені молитовники, якими парафіяни користувалися у щоденному житті. Крім того, всім'ї заявника завжди мало місце виховування відповідно до польських традицій, він сповідає католицьке віросповідання, знає польську мову, культурні звичаї польського народу, відзначає польські свята, відвідує костьол.

Вказані обставини встановлені матеріалами справи, які досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні. Зокрема, вищевказані обставини підтверджуються довідкою від24 січня 2017 року, яку уклав уклав кандидат історичних наук (Україна), доктор гуманітарних наук в області історії (Польща), завідувач відділу інформаційно-краєзнавчої роботи Білоцерківської міської централізованої бібліотечної системи, старший науковий співробітник Білоцерківського краєзнавчого музею та Меморіального музею-садиби ОСОБА_8 в Марянівці ОСОБА_9.

В свідоцтві про народження заявника серії І-ЯК № 639579, що видане 30 квітня 1969 року Бюро ЗАГС Залізничного району м. Києва (актовий запис про народження № 762 від 30 квітня 1969 року ), було зазначено національність батька як «українець». На даний час в жодному документі не вказано дійсної національності батька заявника як «поляк».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 234, 256 ЦПК України передбачено встановлення судом, в порядку окремого провадження, фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав з метою захисту охоронюваних законом інтересів громадян.

Згідно зі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання.

Статтею 269 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній особі від народження або за законом.

Згідно зі ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Стаття 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національності, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форми та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать вільним засадам суспільства.

Ст.1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 року, ратифікованої Законом України "Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин" від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва.

Відповідно до ст.3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

У відповідності до ст. 3 Закону України "Про національні меншини в Україні" до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст.11 Закону України "Про національні меншини" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається, про що зазначено у ст. 11 вказаного закону.

Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що батько заявника, відноситься до польської національності, а в свою чергу заявник має право на відновлення своєї національності, як це передбачено Законом України "Про національні меншини".

Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду.

В позасудовому порядку встановити факт приналежності до певної національності є неможливим.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що встановлення факту належності батька заявника до польської національності не порушує права та інтереси третіх осіб, останній виріс у родині, яка сповідувала польські традиції та звички польського народу, а тому суд вирішує задовольни заяву про встановлення юридичного факту та зобов'язати відповідний Відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про його народження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213-215, 256, 259 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт приналежності ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до національності "поляк".

Зобов'язати Солом'янський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві і внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 за № 762, складеного 30 квітня 1969 року Бюро ЗАГС Залізничного району м. Києва, вказавши національність батька дитини, - ОСОБА_10, - "поляк".

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_11