22-ц/775/490/2017(м)
Номер провадження 22-ц/775/490/2017(м)
Категорія 59 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Мальцевої Є.Є.,

ОСОБА_1,

секретар Зал Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі відділ примусового виконання рішень Управління ДВС) посилаючись на те, постановою державного виконавця від 13 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 43289102 щодо зобовязання Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради включити до титулу капітального ремонту житлового фонду на 2014 рік капітальний ремонт квартири АДРЕСА_1 та організувати його проведення протягом 2014 року.

10 листопада 2016 року з Єдиного державного реєстру виконавчих дій їй стало відомо, що до реєстру 10 листопада 2014 року було внесено запис про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про боротьбу з тероризмом», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р, в звязку з непроведенням виконавчих дій на тимчасово не контрольованій території, не можливістю подальшого проведення виконавчих дій та перебування матеріалів виконавчого провадження на території, на якій проводиться активна фаза АТО. Вважає, що цим порушено її право на виконання ухваленого на її користь судового рішення, яке набрало законної сили, а цей запис є необґрунтованим та таким, оскільки місцем проведення виконавчих дій є м. Маріуполь за адресами знаходження боржника та зазначеної у виконавчому листі квартири, яке не знаходилось та не знаходиться на тимчасово не контрольованій українською владою території. Просила визнати дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 щодо внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень запису від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу в Інформацію про виконавче провадження № 43289102 протиправними, та зобовязати останнього протягом 2 днів внести до Інформації про виконавче провадження № 43289102 у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень запис про визнання протиправними його дій щодо внесення запису від 10 листопада 2014 року та здійснити дії спрямовані на відновлення зазначеного виконавчого провадження.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2017 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 щодо внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень запису від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документу стягувачу в Інформацію про виконавче провадження № 43289102.

Зобовязано уповноважену особу відділу примусового виконанні рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області здійснити дії спрямовані на відновлення виконавчого провадження № 43289102 та його матеріалів.

В задоволенні інших вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відділ примусового виконання рішень Управління ДВС просить ухвалу скасувати та в задоволенні скарги ПАТ «Банк Форум» відмовити, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права. Зазначає, що суд першої інстанції формально поставився до вирішення питання щодо поважності причин пропуску строків подачі скарги, не врахував фактичні обставини, що склалися у м. Донецьку станом на 10 листопада 2014 року, що призвело до неповного та формального розгляду справи.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою (а.с. 145, 147), останній подав заяву в якій просив відкласти справу в звязку з находженням у відпустці, але належних та допустимих доказів цьому не надав, тому апеляційний суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України та з врахуванням положень ч. 1 ст. 3031 ЦПК України розглянув справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ОСОБА_5 в режимі відеоконференції, який просив задовольнити скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи частково скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем під час проведення виконавчих дій не було вжито всіх заходів необхідних та достатніх для виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», а внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень запису про повернення виконавчого документу стягувану в Інформацію про виконавче провадження, з підстав, передбачених п. 9 ч. 1. ст. 47 зазначеного Закону, було здійснено безпідставно, що в подальшому призвело до незаконного повернення виконавчого документа стягувачеві та до порушення прав стягувача на своєчасне та повне виконання судового рішення.

Вказаний висновок суду є вірним, він відповідає встановленим у справі фактичним обставинам та вимогам матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ОСОБА_3 від 13 травня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП № 43289102 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/263/168/2014, виданого Жовтневим районним судом м. Маріуполя 12 березня 2014 року, про зобов'язання Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради включити до титулу капітального ремонту житлового фонду на 2014 рік капітальний ремонт квартири АДРЕСА_2 організувати його проведення протягом 2014 року.

З відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень вбачається, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ОСОБА_3 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», Закони України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р, у звязку з не проведенням виконавчих дій на тимчасово не контрольованій території, неможливістю подальшого проведення виконавчих дій, перебування матеріалів виконавчого провадження на території, на якій проводиться активна фаза АТО, 10 листопада 2014 року вищевказаний виконавчий документ повернутий стягувачу.

Листом відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за № 698/02.2-34/5-16 П від 20 квітня 2016 року повідомлено, що на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження за виконавчим листом № 2/263/168/2014, виданим Жовтневим районним судом м. Маріуполя 12 березня 2014 року, було завершено, постанову про повернення виконавчого документу стягувачу та оригінал виконавчого документу було направлено на адресу стягувача. Також запропоновано звернутися до Жовтневого районного суду м. Маріуполя для отримання дублікату виконавчого листа № 2/263/168/2014 для подальшого його предявлення до примусового виконання.

14 вересня 2016 року ОСОБА_2 був виданий дублікат виконавчого листа № 2/263/168/2014.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 03 жовтня 2016 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження за вищевказаним дублікатом виконавчого листа № 2/263/168/2014 у звязку з пропущенням строку предявлення виконавчого документу до виконання.

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_2 посилалася на те, що місцем проведення виконавчих дій є м. Маріуполь за адресами знаходження боржника та зазначеної у виконавчому листі квартири, яке не знаходилось та не знаходиться на тимчасово не контрольованій українською владою території, державним виконавцем не складався акт про наявність обставин, які можуть бути підставою для повернення виконавчого документу, та не винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, а тому виконавчий документ, не може бути повернутим і запису про це в Реєстрі бути не може.

Заперечуючи проти скарги представник відділу примусового виконання рішень зазначав, що через проведення антитерористичної операція на території м. Донецьк станом на 10 листопада 2014 року, де знаходився відділ примусового виконання рішень, знеструмлення електромереж через їх пошкодження, що фактично унеможливлювало доступ державних виконавців до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та мережі Інтернет постанова про повернення вищевказаного виконавчого документу стягувачу від 10 листопада 2014 року була виготовлена на паперовому носії за допомогою програми Microsoft Word, проте обовязкове внесення даної постанови до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього, відповідно до положень про єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, державним виконавцем здійснено не було, а були внесені лише відомості про виконавчу дію. Копію постанови про повернення виконавчого документа направлено сторонам, виконавчий документ направлено стягувачу. Всі архівні виконавчі провадження та журнали вихідної кореспонденції залишені на тимчасово окупованій території.

У матеріалах справи не міститься копії оскаржуваної постанови від 10 листопада 2014 року про повернення виконавчого документа стягувачу через відсутність виконавчого провадження та у звязку із тим, що постанова не була внесена у Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень.

Із інформації про виконавче провадження №43289102 вбачається, що виконавчий лист №2/263/168/2014, виданий Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області 12 березня 2014 року, про зобовязання Департаменту розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради включити до титулу капітального ремонту житлового фонду на 2014 рік капітальний ремонт квартири АДРЕСА_2 організувати його проведення протягом 2014 року надійшов у відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області 12 травня 2014 року.

13 травня 2014 року головним державним виконавцем Буханцовим О.В. відкрито виконавче провадження, надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання.

10 листопада 2014 року виконавчий лист повернуто стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (встановлена заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). У графі «підстава» зазначено наступне: «Законами України «Про боротьбу з тероризмом», «Про тимчасові за період проведення антитерористичної операції» та ін. визначаються тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення. 07.11.2014 року розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085 - р затверджено перелік населених пунктів (зона АТО), на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. У звязку з чим виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться. Подальше проведення виконавчих дій неможливо у звязку з тим, що матеріали виконавчого провадження перебувають на території, на якій на даний час проводиться активна фаза АТО, а відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в Донецькій області переміщено на територію, підконтрольну Українській владі. Пунктом 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на час винесення постанови від 10.11.204 року визначено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення».

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Тому, суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неможливості відділу здійснювати свою діяльність та проводити виконавчі дії на тимчасово непідконтрольній території, у звязку з рішенням ОСОБА_5 національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» та розпорядженням Кабінету міністрів України № 1085-рвід 07.11.2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Так, відповідно до ч. 3 п. 2 вказаним рішення ОСОБА_5 національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях» запроваджено Кабінету Міністрів України ужити заходів щодо припинення на окремих територіях у районі проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях діяльності державних підприємств, установ та організацій, їх філій (відділень), представництв; евакуації працівників (за їх згодою); вивезення в разі можливості майна та документації.

На виконання вказаного рішення відділ примусового виконанні рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області був переміщений на територію, підконтрольну українській владі, а саме до м. Краматорську.

Відповідно до Положень про єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.05.2003 року №43/5 до Єдиного реєстру обовязково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Унесення відомостей до Єдиного реєстру здійснюється державним виконавцем або уповноваженою посадовою особою органу ДВС. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Єдиного реєстру одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія. Постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження виготовляються за допомогою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. У разі тимчасової відсутності доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (через перебої в електропостачанні, електрозв'язку тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень з подальшим обов'язковим внесенням таких документів до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього.

У відповідності до ч.2 розділу XII. Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 року за № 2432/5, (у звязку з прийняттям яким втратив чинність наказ Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року № 43/5 «Про затвердження Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень») підлягають перенесенню до Системи виконавчі провадження, за якими скасовано постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

Представником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було зазначено, що через проведення антитерористичної операція на території м. Донецьк станом на 10 листопада 2014 року, знеструмлення електромереж через їх пошкодження, що фактично унеможливлювало доступ державних виконавців до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень та мережі Інтернет постанова про повернення вищевказаного виконавчого документу стягувачу від 10 листопада 2014 року була виготовлена на паперовому носії за допомогою програми Microsoft Word, проте обовязкове внесення даної постанови до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень в день усунення причин, що перешкоджали доступу до нього, відповідно до наведених положень про єдиний державний реєстр виконавчих проваджень, державним виконавцем здійснено не було, а були внесені лише відомості про виконавчу дію.

Тому суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що внесення до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень запису про повернення виконавчого документу стягувану в Інформацію про виконавче провадження, здійснено безпідставно та без здійснення всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення та правомірно задовольнив скаргу в цій частині.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 16 своєї постанови від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 4: «Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Також суди повинні враховувати, що коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути розяснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.»

Оскільки скаржниця отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, рішення суду до теперішнього часу не виконано, а виконавчі документи повернуті їй на підставі постанови державного виконавця про що їй стало відомо з листа начальника відділу примусового виконання рішень Управління ДВС від 20 квітня 2016 року, апеляційний суд зважаючи на те, що дату отримання вказаного листа встановити неможливо (відсутня інформація на сайті Укрпошти), вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поновив скаржниці строк звернення до суду і доводи скарги в цій частині також є безпідставними.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді В.М. Барков

ОСОБА_6

ОСОБА_1