Номер провадження: 22-ц/785/5270/17
Головуючий у першій інстанції Дєтков О. Я.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-постачання» і Березівського управління експлуатації газового господарства про визнання незаконними дії, вимог незаконної і протиправної бездіяльності, необґрунтованої заборгованості по рахунку, стягнення матеріальної, моральної шкоди, судових витрат, обов'язковість вчинення дій,

встановила:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовами до ТОВ «Одесагаз-постачання» і Березівського управління експлуатації газового господарства про визнання незаконними дії, вимог незаконної і протиправної бездіяльності, необґрунтованої заборгованості по рахунку, стягнення матеріальної, моральної шкоди, судових витрат, обов'язковість вчинення дій та просить їх задовольнити. При цьому вона посилалась на те, що вона є користувачем послуг ПАТ «Одесагаз-постачання» по газопостачанню її власної квартири природним газом через мережу газопостачання, є споживач їх послуг, між ними укладений договір поставки природного газу (особистий рахунок №16001500), (№10602). Вона систематично, до 10 числа поточного місяця, робить оплату за використання природного газу, відповідно до показників лічильника газу, заборгованості ніколи не мала і не мала. Здійснювала оплату показників через касу ПАТ «Ощадбанк України» в м. Березівка та через термінал самообслуговування за №191, що підтверджується платіжними документами. У 2016-2017 роках відповідач не укладав договору с ПАТ «Ощадбанк України» на обслуговування споживачів газу з оплати показників, а це є його обов'язком, споживач не повинен оплачувати послуги банка за поставника послуг. 20.12.2016 року відповідач пред'явив письмову вимогу про негайну оплату боргу за використаний природний газ у розмірі 1173,56 гривень відповідно до показників лічильника газу 23091 - 23370 м.куб. з різницею 279 м.куб за листопад 2016 року, яке було складено відповідачем 16.12.2016 року. 26.12.2016 року, 02.01.2016 року вона звернулась з письмовими претензіями до відповідача, після неодноразових особистих відвідувань, з питань перевірки законності, обґрунтованості пред'явленої вимоги, припинення неправомірних дій, переслідування за захист прав, оскарження незаконних, бандитських дій посадових осіб правоохоронних органів, повернення оплаченої мною послуги банка, негайного укладання договору із банком. 24.01.2017 року вона отримала відповіді-відмови від відповідача в задоволенні її вимог. В обґрунтуванні вимоги погашення боргу відповідач посилався на виниклу у неї заборгованість за показниками лічильника газу 23091-23370 м.куб. з різницею 279 м. куб. за листопад 2016 року, що вона має право здійснювати оплату за квитанціям абонкнижки, платіжними документами через банківську платіжну систему, касу постачальника, поштовий переказ та інше. Вимоги відповідача щодо оплати боргу є необґрунтованими, незаконними і протиправними, визначену їй заборгованість вважає надуманою і не обґрунтованою, дії відповідача про пред'явленню вимоги оплати за показники лічильника газу з 23091 по 23370 м. куб. і різницею в 279 м.куб. за листопад 2016 року, складеного 12.12.2016 року, вважає неправомірною бездіяльністю відповідача щодо відмови належної перевірки і переперевірки цієї вимоги, щодо незабезпечення її права оплати за спожитий природний газ через касу поставника за місцем споживача природного газу, через касу банку.

У судове засідання ОСОБА_2, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з'явилась, однак до канцелярії суду подала заяву, якою просила розглядати справу без її участі, оскільки суддя навмисно призначає судові засідання на її робочий час.

Представники відповідачів з вимогами позову повністю не погодились та й наполягають на відмові у його задоволенні, у зв'язку з тим, що він є безпідставним.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та увалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та застосував необхідні норми матеріального права.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 ст.58 ЦПК України регламентує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З наведених норм закону свідчить, що сторона, а в даному випадку позивач, на яку покладався тягар доказування, повинна була під час розгляду цієї справи обґрунтувати з наданням відповідних належних доказів наявність обставин, що з достовірністю могли б підтвердити матеріально-моральні правові вимоги та наявність необхідних умов для покладання на відповідачів юридичної відповідальності.

Відповідно до ст.179 ЦПК України та п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільно-процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12 червня 2009 року предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Незважаючи на встановлений процесуальним законом порядок доказування та не звертаючи увагу на вимоги ст.ст.10,11 ЦПК України, позивач дійсно не довела існування фактів заподіяння їй відповідачами матеріальної й моральної шкоди та у зв'язку з цим, не обґрунтувала належним чином підставу й предмет своїх позовних вимог, які могли б мати юридичне значення для вирішення справи відповідно до положень ст.213 ЦПК України.

Жодних належних та допустимих доказів, на підтвердження своїх вимог щодо порушення нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, що вимагало додаткових зусиль для організації свого життя позивачка не надала та інших доказів на підтвердження отриманих страждань морального характеру.

Відповідно до ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд також вірно зазначив, що згідно положень ст.ст.57, НОМЕР_1 ЦПК України, доказами, як це зазначається вище, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які що мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналу

Проаналізувавши матеріали цивільного провадження за позовом ОСОБА_2, суд дійшов до правильного висновку про неможливість його задоволення у зв'язку з недоведеністю останньою тих юридичних фактів матеріально-морального правового характеру, на які вона посилається.

Таким чином, судом правильно була встановлена безпідставність позовних вимог, в зв'язку з чим і було відмовлено у його задоволенні.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела обставини, на які посилалася як на підставу своєї позовної заяви та апеляційної скарги. Посилання апелянта на те, що матеріали справи містять всі належні докази її позовних вимог не знайшли свого підтвердження. Посилання на те, що відповідач не врахував її оплату за спожитий газ, спростовуються наданою відповідачем випискою з особового рахунку, з якого вбачається, що всі оплати, які підтверджуються наданими позивачем квитанціями своєчасно були враховані відповідачем.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи не спростовують вказані вище висновки суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 24 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецького

П.М. Черевко