Дата документу 27.09.2017 Справа № 554/4693/17
Провадження №2/554/2626/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2017 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Чуванової А.М.,

при секретарі: Садошенко М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради, в якій просить стягнути на користь позивача майнову шкоду в розмірі 7346,94 грн. та інші витрати відповідно до ст.88 ЦПК України. Позовна заява мотивована тим, що 21.08.2017 року о 09 год. 40 хв. позивач рухався на власному автомобілі марки Мазда, 6, державний номер НОМЕР_1 автомобільною дорогою в напрямку м.Києва та в м.Полтава на Харківському шосе, 29 вказаної дороги потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, шляхом попадання правового переднього колеса його автотранспортного засобу у глибоку яму - вибоїну, яка знаходилась на проїзній частині. На вказаній автодорозі по Харківському шосе, 29 ями були розташовані одна за одною на відстані 2-х метрів одна від одної і мали розміри: ширина 1 м, довжина 1,1 м та глибина 26 см. Позивач зазначає, що з'їхавши на узбіччя, він виявив, що праву передню шину пробито, а диск тріснув, після чого він звернувся до ДАІ для оформлення матеріалів ДТП. Позивач вважає, що відповідач не забезпечив утримання шляхів у технічно-справному стані і безпеку вантажних і пасажирських перевезень та нагляд за технічним станом шляхів, не організував та не провів належних робіт по поточному ремонту шляхів. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що ділянка км 336+873 - км 340-961 у межах м.Полтава по Київському та Харківському шосе не входять до мережі автомобільних доріг загального користування і не знаходяться на балансі Служби автомобільних доріг у Полтавській області, а є об'єктами права комунальної власності територіальної громади м.Полтава. Згідно рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 30.03.2001року №99 затверджений перелік вулиць, які належать до комунальної власності і суміщаються з напрямками доріг загального користування державного значення; фінансування робіт по ремонту та утримання цих доріг комунальної власності проводиться за рахунок коштів, які надходять з територіального дорожнього фонду. Таким чином, позивач вказує, що власником автомобільних доріг комунальної власності є відповідач, котрий несе відповідальність за утримання та стан доріг комунальної власності. Внаслідок невиконання відповідачем своїх обов'язків по утриманню автомобільної дороги Київ - Харків - Довжанський (на м.Ростов-на-Дону), на відрізку Харківського шосе, 29 м.Полтави цієї траси утворилось пошкодження дорожнього покриття, яке не допустиме за державними стандартами, і які стали причиною ДТП та завдання позивачу матеріальної шкоди в зазначеному розмірі. На підставі викладеного позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

У судове засідання позивач та його представник неодноразово не з'являлися, надсилали листи про проведення судового засідання за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи без участі, письмових заперечень до суду не надійшло.

За вказаних обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників, враховуючи їх належне повідомлення про розгляд справи.

Дослідивши наявні докази та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, із позовної заяви вбачається, що 21.08.2017 року о 09 год. 40 хв. позивач, керуючи власним автомобілем марки Мазда 6, державний номер НОМЕР_1, рухався по автомобільній дорозі в напрямку м.Києва та у м.Полтаві та на Харківському шосе, 29 вказаної дороги потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, шляхом попадання правового переднього колеса його автотранспортного засобу у глибоку яму - вибоїну, яка знаходилась на проїзній частині, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Позивач вважає, що причиною пошкодження його автомобіля стала бездіяльність відповідача Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради, яке відповідає за вказану ділянку автодороги, та не забезпечило належного технічного стану покриття дороги, не провело необхідних ремонтних робіт тощо.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічна норма визначена частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України.

В пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У частині другій цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставами відшкодування матеріальної шкоди є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.3,4 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до приписів вимог ст.ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Тобто, вказані принципи щодо обов'язковості доведення тих чи інших обставин є обов'язковими при з'ясуванні обставин справи по суті.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Щодо відповідальності відповідача у спричиненні матеріальної шкоди позивачу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про автомобільні дороги», вулиці й дороги міст знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до вимог ст.ст. 9, 14, 24 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг вимогам безпеки руху. Власники доріг та вулиць, керівні працівники дорожньо-експлуатаційних організацій несуть відповідальність, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася з їх вини.

Як видно з копії рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради від 30.03.2001 року №99, затверджений перелік вулиць, які належать до комунальної власності і суміщаються з напрямками доріг загального користування державного значення; фінансування робіт по ремонту та утримання цих доріг комунальної власності проводиться за рахунок коштів, які надходять з територіального дорожнього фонду.

Таким чином, відповідальність перед користувачами автомобільних доріг має нести КП «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради, на балансі якої знаходиться вищевказана ділянка автомобільної дороги.

З наявної у справі фототаблиці видно, що дорога, по якій рухався позивач, з точки зору стороннього спостерігача, дійсно знаходиться в аварійному стані, про що позивачем наголошено у позовній заяві.

Але стверджувати, що в момент події ДТП наявний причинний зв'язок, що автомобіль було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди, і що дана подія викликана саме неналежним станом дорожнього покриття на вказаній ділянці автодороги не можна. Крім того, відсутній сам протокол, який мав бути складений за наслідками ДТП, і на який посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.

Натомість, посилання позивача на те, що безпосередньою причиною пошкодження його автомобіля 21.08.2016 року могла бути неналежна якість дорожнього покриття, його аварійний стан, викликаний бездіяльністю відповідача, що призвело до наслідків у вигляді вказаного ДТП, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, тобто відсутня доведеність усіх елементів складу цивільного правопорушення, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідача.

Позивачем не надано доказів прийняття відповідачем неправомірних рішень або вчинення ним неправомірних дій чи допущення бездіяльності, що призвело до ям-вибоїн дорожнього полотна по вул. Харківське шосе, 29 в м. Полтаві та завдання позивачу матеріальної шкоди, а також доказів вини відповідача в її завданні.

З матеріалів справи вбачається, що постанова або рішення про встановлення вини Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради у вищевказаній ДТП не ухвалювались, з урахуванням чого суд приходить до висновку про недоведеність наявності вини відповідача у ДТП, яка сталась 21.08.2016 року, а тому підстав для задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди немає.

Слід також зазначити, що відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Транспортний засіб, який отримав механічні пошкодження Mazda 6 2.5, державний номер НОМЕР_1, належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого Центром ДАІ 8011 (а.с.11).

На обґрунтування понесених витрат на відновлення пошкоджень вказаного автомобіля позивач надав разом із позовною заявою копії: видаткової накладної №24095 від 31.08.2016 року на придбання товару - шин Bridgestone Turanza T001 (225/45 R19 92W) у кількості 2 шт. на суму 6294,00 грн. вартістю 3147,00 грн. за кожну; квитанції №TS2122724 від 26.08.2016 року на оплату вартості шин; товарного чеку від 05.09.2016 року на суму 990,00 грн. за шино монтаж R-19, вентилю, ремонту диска R-19 (а.с.22, 23).

Посилання позивача як на підставу своїх вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а по суті - вартості відновлювального ремонту, на копії видаткової накладної, квитанції та товарного чеку не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Вказані копії документів не можуть бути самостійною підставою для відшкодування позивачу вартості відновлювального ремонту через те, що позивачем не надано підтверджень саме виконання будь-яких ремонтних робіт, оскільки повинен бути підписаний акт виконаних робіт та проведено відповідну оплату.

При цьому, з аналізу наявних у справі матеріалів, судом також встановлено, що позивач не проводив автотоварознавче дослідження з визначення розміру матеріального збитку, з огляду на те, що будь-яких доказів щодо автотоварознавчого дослідження чи наявності відповідного висновку спеціаліста про вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля, позивачем до позову не долучено, у зв'язку з чим суд дійшов до висновку, що зазначені ремонтні роботи позивач робив на власний розсуд і доцільність їх проведення не була підтверджена належними і допустимими доказами.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є недоведеними та безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів на користь позивача понесені витрати при подачі позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 212-215 ЦПК України, ст.ст.1166, 1192 ЦК України, суд ,-

ВИРИШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Полтавська міська шляхово-експлуатаційна дільниця» Полтавської міської ради про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі через Октябрський районний суд м. Полтави апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Якщо особа яка оскаржує рішення не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М. Чуванова