Справа № 750/4213/17 Провадження № 22-ц/795/1163/2017 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:заявника ОСОБА_5, боржника ОСОБА_6, його представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2017 року у справі за поданням головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_6 за межі України,

в с т а н о в и в:

В квітні 2017 року головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_8 звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань по виконавчому листу № 2-3920 від 05.10.2010 року.

Подання мотивоване тим, що в провадженні вказаного відділу ДВС перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 аліментів в розмірі 1/4 частки доходів боржника на утримання сина. Стосовно боржника відсутня інформація щодо сум доходу, сплачених податків, останнє місце роботи, за боржником не зареєстроване право власності на обєкти нерухомого майна, проте боржник неодноразово перетинав державний кордон України що, на думку державного виконавця, є доказом свідомого ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2017 року подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції задоволено, обмежено боржника ОСОБА_6 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом №2-3920, виданого 05.10.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати дану ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на те, що вона постановлена без повного та обєктивного зясування обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Наполягає на тому, що він не ухиляється від виконання судового рішення, оскільки здійснює часткове погашення боргу, коли має фінансову можливість. Вказує, що він не отримує реальних доходів від власної трудової діяльності, а причинний звязок між фактом неодноразового перетину державного кордону і фактом свідомого ухилення від сплати аліментів відсутній.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції, суд першої інстанції погодився з доводами останнього про те, що мало місце ухилення боржника ОСОБА_6 від виконання своїх боргових зобов'язань за судовим рішенням.

Однак, з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд через їх невідповідність обставинам справи та порушення норм процесуального права, враховуючи наступне.

Судом по справі встановлено, що на виконанні у Деснянському відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист №2-3920, виданий Новозаводським районним судом м. Чернігова 05 жовтня 2010 року, за яким відкрито виконавче провадження (а.с.8,13).

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Крім того, доказуванню підлягають не тільки факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду.

Проте судом першої інстанції не було враховано того, що матеріали справи не містять в собі доказів такого ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань.

Із розрахунку заборгованості по аліментам вбачається, що протягом 2016 року ОСОБА_6 на користь стягувача ОСОБА_9 здійснювались проплати з метою виконання судового рішення (а.с.3).

Відтак, висновок суду першої інстанції стосовно того, що боржник ухиляється від виконання своїх боргових зобов'язань є передчасним та таким, що не ґрунтується на матеріалах справи, в зв'язку з чим апеляційний суд, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє нову ухвалу про відмову у задоволенні подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про встановлення ОСОБА_6 тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Керуючись ст.ст. 3771, 303, 307, ч. 1 п. 2 ст. 312, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2017 року скасувати.

В задоволенні подання головного державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_6 за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:Судді: