Справа № 515/1215/17
Провадження № 2/515/1790/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Семенюк Л.А.

за участю секретаря Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1.

представника позивача - адвоката ОСОБА_2

відповідача представника Струмківської сільської

ради Татарбунарського району

Одеської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

17 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

24 травня 2007 року в селі Струмок Татарбунарського району Одеської області помер батько позивача ОСОБА_3, а 25 квітня 2012 року в селі Струмок Татарбунарського району Одеської області померла мати позивача ОСОБА_4. Після смерті батька залишилась земельна ділянка площею 3,79 га, розташована на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД №071299, виданого 25 вересня 2002 року на імя ОСОБА_3. Зазначену земельну ділянку, яку фактично прийняла у спадщину його мати, але не переоформила на своє імя правовстановлюючий документ, має право успадкувати позивач в порядку першої черги за законом.

Після смерті ОСОБА_4 позивач звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову в звязку з ненаданням доказів сумісного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 17 лютого 2016 року було встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Після повторного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця ОСОБА_4, позивачу знову було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності (ненадання) правовстановлюючого документу на успадковане майно - земельну ділянку.

Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду з вказаним позовом про визнання за ним права власності на земельну ділянку.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.37 ).

Представник Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.39 ).

Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

З огляду на належне сповіщення позивача та представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представників позивача та відповідача.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії УІ-УР№1196578 від 24.02.1965 року (а.с.5) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 300341 від 27.04.2012 року (а.с.6) ОСОБА_4 померла 25 квітня 2012 року в с. Струмок Татарбунарського району Одеської області.

Копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №110610 від 25.05.2007 року (а.с.7) підтверджується, що ОСОБА_3 помер 24 травня 2007 року в с. Струмок Татарбунарського району Одеської області.

З копії заповіту, складеного 24.11.2009 року (а.с.8), слідує, що ОСОБА_6 є спадкоємцем по заповіту на все майно, яке належало ОСОБА_4 на день її смерті, до складу якого ввійшла й земельна ділянка, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД №071300.

Копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.02.2016 року (а.с.9-10) встановлено факт постійного проживання однією сімєю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, а саме 25 квітня 2012 року. При цьому, заінтересована особа ОСОБА_6, що є спадкоємцем за заповітом після смерті останньої, не заперечував проти вимог заяви, про що зазначено в рішенні.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД за № 071299 від 25.09.2002 року (а.с.11) підтверджується, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,79 га, розташованої на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 377/151-17 від 08.08.2017 року (а.с.12), вартість земельної ділянки площею 3,7862 га, що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту серії ІУ-ОД за № 071299, складає 173629 грн. 39 коп.

З листа нотаріуса за №741/02-14 від 15.08.2017 року ( а.с.13 ) видно, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 (спадкова справа №270/2016 від 28.10.2016 року), у звязку з тим, що він не надав оригінал Державного акту на право приватної власності на землю.

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14.09.2017 року (а.с.30) вбачається, що після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлої 25.04.2012 року, приватним нотаріусом ОСОБА_5 відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 59722403, зареєстрована у нотаріуса за №270/2016 від 28.10.2016 року, позивачу видано свідоцтво про право на спадщину 04.08.2017 року за № у реєстрі 1087 приватним нотаріусом ОСОБА_5 на іншу земельну ділянку, належну спадкодавцю ОСОБА_4 (а.с. 33).

Крім цього, нотаріусом надано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 14.09.2017 року (а.с.31) з якої слідує, що після смерті ОСОБА_3, померлого 24.05.2007 року відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 43934402, зареєстрована у нотаріуса за № 49/2008 від 02.02.2008 року та видані свідоцтва про право на спадщину 23.07.2008 року за № у реєстрі 4130 та за №4133. Згідно копій вищезазначених свідоцтв (а.с. 41-42), ОСОБА_4, як дружина померлого, отримала у спадщину належні останньому: грошовий внесок, майновий пай та земельну ділянку площею 3,79 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД №071299.

Витягом з погосподарської книги №5, особовий рахунок №0104441 виконавчого комітету Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.36) підтверджується, що ОСОБА_4, яка померла 25.04.2012 року та ОСОБА_3, який помер 24.04.2007 року дійсно на день смерті проживали ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім них на день їх смерті в будинку зареєстровані та проживають: син - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, невістка ОСОБА_1 Л,В., ІНФОРМАЦІЯ_4, онуки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її.

Із розяснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року " Про судову практику у справах про спадкування " слідує, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення ) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року "видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві".

Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку.

Судом з достовірністю встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті його батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, однак отримати свідоцтво про право на спадщину через нотаріальну контору він не має можливості, оскільки його мати спадкодавець ОСОБА_4, яка прийняла спадкову земельну ділянку після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД №071299, виданого 25 вересня 2002 року, не оформила на себе за життя правовстановлюючий документ на підставі отриманого нею свідоцтва про право на спадщину (а.с.41).

Враховуючи, що спадкова земельна ділянка дійсно належала спадкодавцю ОСОБА_3 на праві приватної власності, про що свідчить копія Державного акту (а.с.11), витяг з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.12), а його дружина ОСОБА_4, після смерті якої відкрита спадкова справа за заявою позивача, як спадкоємиця першої черги за законом, прийняла спадщину після померлого чоловіка, але не переоформила за життя правовстановлюючий документ на своє імя, позивач не відмовився від спадку в установлений законом строк, відповідач визнає вимоги позову в повному обсязі (а.с. 39), суд вважає, що за ОСОБА_1 повинно бути визнано право власності на земельну ділянку розміром 3,79 га, розташовану на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 071299, що належала ОСОБА_3, померлому 24 травня 2007 року.

Керуючись ст.ст. 328, 1216, 1217, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст.15, 58-60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_9, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем першої черги за законом, право власності на земельну ділянку загальною площею 3,79 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ІУ-ОД № 071299 від 25.09.2002 року, належну ОСОБА_3, померлому 24 травня 2007 року, яку прийняла у спадок ОСОБА_4, що померла 25 квітня 2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк