Справа № 165/732/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/556/17 Категорія: 81 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Стрільчук В.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житлово-комунального підприємства №1 Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_6 про визнання дій незаконними за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 02 березня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 02 березня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_2 в даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту неправомірних дій відповідача, щодо прийняття протокольних рішень житлової комісії Житлово-комунального підприємства № 1 і такі рішення жодним чином не порушують права позивача на приватизацію житла.

Такі висновки суду є правильними і ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з рішенням Нововолинської міської ради від 28.03.1980 року №6 ОСОБА_2 видано ордер на право зайняття двокімнатної квартири АДРЕСА_1. До даного договору в якості членів сім'ї ОСОБА_2, які мають право на дане житло, були включені ОСОБА_7 (чоловік сестри), ОСОБА_8 (сестра), ОСОБА_9 (племінниця) (а.с. 95).

Як вбачається з протоколу № 9 засідання житлової комісії ЖЕК-1 ЖКО Нововолинської міської ради від 10.02.2001 року (а.с.9), задоволено заяву квартиронаймача квартири АДРЕСА_2 (бувша АДРЕСА_2) ОСОБА_2 про розподіл особового рахунку на два за згодою дорослих членів сім'ї. За даним рішенням ОСОБА_2 став на наймачем частини квартири площею 20.35 кв.м., а ОСОБА_10- 26,85 кв.м..

Згідно з протоколом № 25/03 засідання житлової комісії ЖКП-1 Нововолинської міської ради від 25.03.2013 року (а.с.10), в зв'язку із зняттям з реєстрації за вказаною адресою ОСОБА_10, комісією, за заявою ОСОБА_11 та згодою ОСОБА_6, визнано основним квартиронаймачем, за раніше укладеним договором найму житлового приміщення ОСОБА_12, за адресою АДРЕСА_6 та переоформлено на її ім'я особовий рахунок.

Як вбачається з довідок з місця проживання про склад сім'ї від 25.09.2015 року (а.с.5,6) та копії особового рахунку квартиронаймача в квартирі АДРЕСА_3 - зареєстровані ОСОБА_2 разом з дружиною ОСОБА_1 та сином ОСОБА_13, особовий рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_2. В квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_6 з неповнолітнім сином ОСОБА_14 2003 року народження, особовий рахунок відкритий на ім'я ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.29).

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 вказував, що спірною квартирою з моменту її заселення фактично користувались його сім'я та сім'я сестри ОСОБА_8. При цьому вказував, що після розділення рахунків, кожна сім'я окремо несла витрати за утримання даного помешкання. Вказував, що сестра фактично проживала у спірній квартирі до дня смерті.

22 грудня 2015 року ОСОБА_6 звернулася в ЖКП-1 Нововолинської міської ради з заявою про переоформлення особового рахунку за адресою: АДРЕСА_2 на її ім'я та визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму, у зв'язку із смертю наймача ОСОБА_11.

Відповідно до протоколу № 20/01 засідання житлової комісії ЖКП-1 Нововолинської міської ради від 20.01.2016 року (а.с.27) комісія вирішила визнати ОСОБА_6 наймачем, за раніше укладеним договором найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 та переоформити на її ім'я особовий рахунок за даною адресою.

Зміни квартиронаймачів у спірній квартирі також підтверджуються записами, що зроблені в особових рахунках квартиронаймача (а.с.22,23) та в поквартирних картках (а.с.150).

25.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до ЖКП№1 ЖКО Нововолинської міської ради про переоформлення особового рахунку на нього, як на єдиного та основного квартиронаймача в будинку АДРЕСА_2

Відповідно до ст. 104 ЖК України член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам ст. 63 цього кодексу.

Необхідність зміни договору найма виникає з метою виключення конфліктів, виникаючих в сім'ї в зв'язку з спільним користуванням житловим приміщенням, умовами його оплати та утримання.

Беручи до уваги пояснення позивача, які давались ним як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 як квартиронаймач квартири АДРЕСА_4 (бувша АДРЕСА_2), зважаючи на конфлікти , що виникали між його сім'єю та сім'єю сестри ОСОБА_8 з приводу спільного користування даною квартирою звернувся з заявою ЖЕК-1 ЖКО Нововолинської міської ради про розподіл особових рахунків на два, яку житлова комісія ЖЕК-1 ЖКО Нововолинської міської ради 10.02.2001 року задовольнила, та здійснила розподіл особового рахунку на дві частини, чим фактично уклала два окремі договори оренди житла.

Як передбачено статтею 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Таке право повнолітнього члена сім'ї наймача обумовлено передбаченою ст. 64 ЖК України обов'язком повнолітніх членів сім'ї нести солідарну з наймачем відповідальність по обов'язкам, які випливають із договору найму житлового приміщення. Однією із причин зміни договору найму є смерть наймача. Право вимагати зміну договору найму в даному випадку має будь-який член сім ї наймача.

Так, у зв'язку із зняттям з реєстрації основного квартиронаймача ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 звернулася з заявою до ЖЕК-1 ЖКО Нововолинської міської ради ОСОБА_11, на підставі якої згідно протоколу №25/03 засідання житлової комісії ЖКП-1 Нововолинської міської ради від 25.03.2013 року її визнано основним квартиронаймачем, за раніше укладеним договором найму житлового приміщення, за вищевказаною адресою та переоформлено на її ім. я особовий рахунок.

В подальшому, в зв'язку із смертю наймача ОСОБА_11-ОСОБА_6 звернулася з заявою до ЖЕК№1 ЖКО Нововолинської міської ради про визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму, та відповідно до протоколу № 20/01 засідання житлової комісії ЖКП-1 Нововолинської міської ради від 20.01.2016 року (а.с.27) комісія вирішила визнати ОСОБА_6 наймачем, за раніше укладеним договором найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 та переоформити на її ім'я особовий рахунок заданою адресою та укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій з наймачем житлового приміщення 09.02.2016 року (а.с.154,155).

ОСОБА_6, відповідно до ст. 68 ЖК України, проводить оплату комунальних платежів за адресою: АДРЕСА_6 що підтверджується копіями квитанцій (а.с.156-158).

Таким чином, з огляду на зібрані у справі докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем не доведений факт неправомірних дій відповідача, а прийняті протокольні рішення житлової комісії Житлово-комунального підприємства №1 Житлово-комунального об'єднання Нововолинської міської ради №25/03 від 25.03.2013 року та №20/01 від 20.01.2016 року є законними та жодним чином не порушують права позивача на приватизацію житла, а тому підстав для переоформлення особового рахунку на ім'я ОСОБА_2 та визнання його єдиним наймачем квартири до задоволення не підлягає.

Твердження апелянта про те, що існування двох особових рахунків не свідчить про укладання окремих договорів найму жилого приміщення є необґрунтованими та безпідставними.

Пункт 10 «Правил користування приміщенням жилих будинків та гуртожитків» регулює відносини між мешканцями квартири в якій проживає два і більше співвласників, наймачів чи орендарів , а тому розподіл особових рахунків у неприватизованій квартирі неможливий без укладання окремого договору найму, що і було зроблено на засіданні комісії 25.02.2001 року.

Крім того, на час прийняття відповідачем рішення 25.03.2013 року, частиною першою ст. 29 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» було передбачено, що договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Тобто суб'єктами договірних відносин зі сторони споживача житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку є власники квартир, орендар чи квартиронаймач, а тому існування кількох особових рахунків по оплаті житлово-комунальних послуг свідчить про існування окремих договорів найму у неприватизованій квартирі.

Таким чином станом на 25 березня 2013 року уже існувало два особових рахунки по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а отже й два окремих договори найму, укладення яких фактично відбулось 15.02.2001 року за заявою самого ОСОБА_2

З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що сім'я ОСОБА_2 оплачувала житлово-комунальні послуги відповідно до займаної ними площі , а це 20,35 кв.м., а сім'я ОСОБА_11 - 26,85 кв.м..

Покликання апелянта про те , що він є єдиним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_5, отриманої ним згідно ордера № 20362 спростовуються матеріалами справи так і Умовами Договору найму від 14.08.1980 року, який був строковим та укладався терміном на 5 років.

30.06.1983 року прийнято Житловий кодекс Української РСР, який є нормативно-правовим актом спеціальної дії для регулювання відносин найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності.

За змістом ст. 9 ЖК УРСР громадянам надається право одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення будинку державного чи громадянського житлового фонду.

Станом на 15.02.2001 року, наданий апелянтом Договір найму від 14.08.1980 рок втратив чинність, натомість чинними були норми Житлового кодексу Української РСР та Постанови КМУ від 22.06.1998 року № 939, якою затверджено Типовий договір найму житла в будинку державного і комунального житлового фонду.

Пунктом 2.2.7 Типового договору, передбачено право наймача за наявності відповідних умов у членів сім'ї наймача вимагати розподілу особистого рахунку і переукладання договору найму з членами сім'ї наймача. Даним правом в 2001 році скористався апелянт і в подальшому протокольне рішення від 15.02.2001 року не оскаржував.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об'єктивно перевіривши доводи сторін, надавши належну правову оцінку дослідженим доказам та фактичним обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову як такого, що не доведений.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на законність ухваленого ним рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 02 березня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили

Головуючий:

Судді: