У Х В А Л А

"24" липня 2017 р. Справа153/279/17

Провадження2/153/105/17-ц

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Любинецької -Онілової А.Г.

за участю секретаря судового засідання Гулковської Т.Т.

позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ямпіль Вінницької обл.

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за вказаним позовом. В своєму позові ОСОБА_1 посилається на недійсність правочину - заповіту, складеного ОСОБА_4 від 25.05.2006, посилаючись на те, що він є власником однієї другої частини квартири №6 по вул. Свободи (колишня Леніна) в м. Ямпіль Вінницької області на підставі рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30.05.2006. Другим співвласником квартири була покійна ОСОБА_4, яка померла 28.08.2016 в м. Ямпіль Вінницької області. Покійна проживала із його батьком ОСОБА_5 однією сімєю без шлюбу з 1972 року і до його смерті 12.08.1998. Спільних дітей у них не було. Після смерті батька ОСОБА_4 продовжувала проживати у вказаній квартирі. Та пообіцяла позивачу заповісти свою частку квартири. Про намір заповідати квартиру відповідачу ОСОБА_4 не повідомляла. 20.12.2016 позивач не зміг потрапити до своєї квартири, так як в ній проживали невідомі йому люди (квартиранти), яким здав квартиру ОСОБА_3, тобто, відповідач. Вказав, що оскільки він не зміг потрапити до квартири, то викликав працівників поліції. Після чого квартирантка в присутності працівників поліції зателефонувала ОСОБА_3, який по прибуттю в квартиру не предявив жодних документів про його право користування, розпорядження чи право власності на квартиру. Зазначив, що ОСОБА_3 повідомив, що ОСОБА_4 у 2006 році уклала з ним договір дарування на квартиру, пізніше сказав, що покійна заповіла йому квартиру. Вказав, що ОСОБА_4 не повідомляла йому про вчинення нею такого правочину у 2006 році, коли вирішувалося питання про визнання за ним права власності на одну другу квартири. 17.01.2017 позивач вказав, що знову не зміг потрапити до квартири. 24.01.2017 відповідачем були винесені з квартири всі речі та документи, які належали його покійному батьку ОСОБА_5 та ОСОБА_4, про що він звернувся з відповідною заявою до поліції. Під час ознайомлення з матеріалами з розгляду його заяви в поліції позивач вперше побачив копію заповіту, складеного 25.05.2006 ОСОБА_4 Позивач зазначає, що заповіт був підписаний не ОСОБА_4 Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 25 травня 2006 року.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 заявив письмове клопотання від 24.07.2017 про витребування справи покійної ОСОБА_4, що вміщує зразки її підписів та рукописні тексти. Справа знаходиться в Управлінні соціального захисту населення Ямпільської РДА Вінницької області, як на підставу свого клопотання посилається на ст.137 ЦПК України.

Представник позивача заявлене клопотання підтримала.

Відповідач не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.

Інші особи, які беруть участь у справі, заявили клопотання про відкладення судового розгляду, у звязку із неможливістю їх прибуття у судове засідання. Проте неявка цих осіб не перешкоджає розгляду клопотання про витребування доказів.

Розглянувши заявлене клопотання, беручи до уваги, що для повного, всебічного, обєктивного розгляду та вирішення справи по суті, суду необхідно дослідити письмові докази, що мають значення для справи, на які позивач посилається як на підставу своїх доводів, враховуючи, що для отримання зазначених письмових доказів, у сторони є складнощі, оскільки вказані відомості знаходяться в державній установі, суд має підстави для задоволення заявленого клопотання.

Відповідно до ст.137 ч.1 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

Відповідно до ст.137 ч.3 ЦПК України докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо.

У звязку із витребуванням доказів, суд має підставу оголосити перерву в судовому розгляді справи на підставі ч.3 ст.159 ЦПК України на час, необхідний для витребування доказів.

Керуючись ст.ст. 137, 168, 159, 209 ч.4-6 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити.

Витребувати в Управлінні соціального захисту населення Ямпільської РДА Вінницької області за наявності оригінал справи ОСОБА_4, яка померла 01 вересня 2016 року.

Оголосити перерву в судовому розгляді до 16 жовтня 2017 року 10 години 00 хвилин.

Копію ухвали надіслати начальнику Управління соціального захисту населення Ямпільської РДА Вінницької області , для виконання у строк до 10 жовтня 2017 року.

Розяснити, що докази, які вимагає суд, направляються до суду безпосередньо. Особи, які не мають можливості подати доказ, який вимагає суд, взагалі або у встановлені судом строки, зобов'язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п'яти днів з дня отримання ухвали. За неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов'язку подати суду докази.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Г.Любинецька-Онілова