УхвалА

іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору банківського вкладу та стягнення суми за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 20 травня 2013 року між ним та публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») укладено договір «Стандарт», за умовами якого він передав банку суму вкладу у розмірі 4 тис. доларів США строком до 20 серпня 2013 року зі сплатою 8 % річних. Договір був укладений у відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Севастополі (Автономна Республіка Крим).

З 20 серпня 2013 року до 20 березня 2014 року банк належним чином не виконував умови вказаного депозитного договору, а з 20 квітня 2014 року в односторонньому порядку перестав їх виконувати та виплачувати йому відсотки за користування грошовими коштами. 26 грудня 2014 року він звернувся до банка з письмовою вимогою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків за договором банківського вкладу, але відповідач кошти не повернув, посилаючись на окупацію території АвтономноїРеспубліки Крим та м. Севастополя.

Вважав, що такі дії відповідача є необґрунтованими та порушують його права.

З урахуванням наведеного та уточнених позовних вимог ОСОБА_4 просив суд достроково розірвати договір «Стандарт» від 20 травня 2013 року та стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на його користь заборгованість за вказаним договором у розмірі 4 311 доларів 04 центи США, з яких: 4 тис. доларів США сума вкладу, 311 доларів 04 центи США процентів, та 3 % річних у розмірі 5 489 грн.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року рішення районного суду скасовано. Позов ОСОБА_4 задоволено. Договір строкового банківського вкладу «Стандарт» від 20 травня 2013 року, укладений між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» розірвано. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договором строкового банківського вкладу «Стандарт» від 20 травня 2013 року у розмірі 4 311 доларів 04 центи США, з яких: 4 тис. доларів США сума вкладу, 311 доларів 04 центи США процентів, та 3 % річних у розмірі 5 489 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й задовольняючи позов ОСОБА_4, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 1058, 1059 ЦК України, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 1 червня 2011 року № 174, Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, та виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що позивачем підтверджено належними та допустимими доказами факт договірних правовідносин за договором банківського вкладу з банком, а саме належним чином завіреними банківською установою: договором «Стандарт» від 20 травня 2013 року, платіжною квитанцію № 1 від 20 травня 2013 року, карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» для перерахунку процентів за вкладом, листом банку від 31 грудня 2014 року з пропозиціями про реструктуризацію депозиту.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вірно встановив факт укладення між сторонами спірного договору банківського вкладу, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення спірного договору банківського вкладу та внесення грошових коштів, унаслідок чого дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 договору «Стандарт» від 20 травня 2013 року, у зв'язку з невиконанням банком взятих на себе зобов'язань та стягнення заборгованості за цим договором.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 травня 2017 року № 6-1692цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.П. Штелик