Справа №442/3441/17
Провадження №2/442/1473/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Заочне

13 липня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Хомика А.П.,

за участю секретаря Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної міської лікарні м. Борислава про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, заподіяної несвоєчасною виплатою заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборговану компенсацію по невикористаній відпустці за 2015-2016 р. в сумі 1500 грн. та належну індексацію відповідно до зазначеної суми, стягнути заборговану заробітну плату починаючи з листопада 2016 року по день фактичного розрахунку, виходячи з посадового окладу 0,25 ставки -707,50 грн., але не менше 4245 грн., індексацію по нарахованій та невиплаченій заробітній платі за весь час затримки невиплати, 5000 грн. моральної шкоди. Рішення в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць просить допустити до негайного виконання.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 16.12.1980 року він був працевлаштований та перебував у трудових відносинах з Центральною міською лікарнею м.Борислава на різних посадах з різними окладами відповідно до записів про трудову діяльність з відповідачем. Відповідно до наказу №285-к, від 20.09.2011 року його було переведено на 0,5 ставки лікаря стоматолога ортопеда ортопедично-лікувального стоматологічного відділення Центральної міської лікарні м. Борислава.

Згідно наказу №325-к, від 29.12.2016 року його звільнено з посади згідно п. 5 ст. 36 КзпП УКраїни, у звязку з переведенням у КП «Комунальне некомерційне підприємство» « Стоматологічна поліклініка», про що в трудовій книжці зроблено запис №25, від 30.12.2016 року.

При звільненні його з ним не було проведено повного розрахунку по заробітній платі, а коли звернувся в березні з вимогою провести з ним повний розрахунок, та надати довідку по заборгованій заробітній платі відповідно до штатного розколу, йому було відмовлено у виплаті.

Позивач позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши думку позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України "Про оплату праці" працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст.97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні ставки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат, встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективним органом. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених ч.2 цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не оспорюється, що позивач ОСОБА_1 працював у відповідача Центральній міській лікарні м. Борислава з 01.08.1980 року до часу звільнення.

Відповідно до наказу Центральної міської лікарні м. Борислава від 29.12.2016 року №352-к ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря стоматолога ортопедично-лікувального стоматологічного відділення з 30.12.2016 року по п.5 ст. 35 КЗпП України в звязку з переведенням у КП «Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка». Примітка: бухгалтерії провести розрахунок за невикористану щорічну відпустку за період 01.08.14-15р. на 31 кал. день, за період 01.08.2015-16р. на 31 кал. день, за період 01.08.-30.12.2016 року на 10 календарних дні, всього на 72 календарних дні.

Відповідно до довідки Центральної міської лікарні м. Борислава від 14.03.2017 року №86, виданої ОСОБА_1, він дійсно працював на 0,5 ставки лікаря стоматолога-ортопеда в ортопедично-лікувальному відділенні ЦМЛ м. Борислава. Його посадовий оклад згідно штатного розпису станом на 01.12.2016 року становив 707,50 грн. умови виконання норми умовних одиниць прациємності в кількості 31,5 УОП. Фактична заробітна плата нараховувалась пропорційно до виконаних УОП за відповідний період.

З копії довідки про доходи позивача, виданої Центральною міською лікарнею м. Борислава №44 від 13.02.2017 року вбачається, що у звязку з невиконання лікарями фінансово-виробничного плану заробітна плата не нараховувалась і не виплачувалась за листопад грудень місяці 2016 року.

Відповідно до ст. 95 КЗпП України та ст. 34 Закону України „Про оплату праці заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина 1 статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078).

Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Суд розділяє позицію позивач, що відповідно до посадової інструкції лікаря-стоматолога ортопеда, затвердженої 26.07.2012 року головним лікарем центральної міської лікарні м. Борислава , з якою його ознайомлено 11.09.2012 року не передбачено підстав, умов та заходів щодо зміни обмеження чи зменшення порядку оплати праці, зокрема і обовязкового встановлення, виконання чи невиконання норм чи обєму роботи лікарем-стоматологом-ортопедом, зокрема і щодо виконання 31.5.УОП, а тому такі умови не є підставою для невиплати зарплати.

Отже, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обовязок провести зі звільненим працівником повний розрахунок виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обовязку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розмір належних сум - спір вирішується органом, який і визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку.

Так, суд вважає за необхідне стягнути в користь позивача 4245 грн. невиплаченої заробітної плати та суму середнього заробітку за затримку розрахунку з урахуванням усіх обов'язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача ( 707 х 2 (невиплачена заробітна плата за листопад грудень 2016 року + 707 х 4 з січня 2017 по травень 2017 року ), що становить середній заробіток по день звернення до суду), що відповідає розрахунку поданого позивачем.

Поряд з цим, відповідно до вимог статей 74, 83 КЗпП України, громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на цей період місця роботи (посади) і заробітної плати. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відтак, виходячи з 72 календарних днів та розміру посадового окладу 707,50 грн., позивач просить компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1500 грн., і такі підлягають до задоволення, виходячи з того, що суд не може вийти за межі позовних вимог.

Разом з тим, що стосується індексації заробітної плати, то лише у серпні 2015 року ОСОБА_1 отримав право на таку в розмірі 459,80 грн., виходячи з індексу споживчих цін, згідно офіційних даних служби статистики та висвітлених в офіційному видані « Урядовий курєр», який становив 9191,59 грн. х 0,5 грн. = 459,80 грн. В подальшому коефіцієнт індексації склав 0 % у звязку із збільшенням посадового окладу позивача, який відноситься до 13 тарифного розряду.

Згідно абзацу 5 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року за №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є, відповідно, обовязком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обовязкових платежів, що зазначає в резолютивній частині рішення.

З огляду на вказане, оскільки судом встановлено порушення трудових прав позивача, то суд вважає, що підлягає до часткового задоволення і вимога позивача про стягнення на його користь моральної шкоди.

При цьому суд приймає до уваги посилання позивача на те, що внаслідок невиплати йому спірних коштів, порушено його нормальні життєві звязки та при визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей та позбавлення можливості їх реалізації, ступінь вини відповідача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості та визначає її у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1600 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215,224 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Центральної міської лікарні м.Борислава на користь ОСОБА_1 1500 грн. компенсації за невикористану відпустку, заборговану та невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 4245 грн., індексацію заробітної плати в розмірі 459,80 грн., а всього 6204,80 грн. та 1000 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 707,50 грн. допустити до негайного виконання.

Стягнути з Центральної міської лікарні м.Борислава 1600 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Хомик