Справа № 128/1898/17
УХВАЛА

19 липня 2017 року місто Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А., отримавши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на 1/2 будинковолодіння,

ВСТАНОВИВ:

Вищевказана позовна заява надійшла в провадження Вінницького районного суду Вінницької області 18.07.2017 року.

Оглянувши матеріали даної позовної заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не сплачено судовий збір та не надано доказів, які свідчили б про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції від 01.01.2017 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (8000 грн.), а за подання до суду позовної заяви немайнового характеру 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (640 грн.).

Згідно з ч. 2 ст. 80 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

За актом звірки надходження коштів до казначейства від 18.07.2017 року, зясовано, що квитанція № 6 від 12.06.2017 року була раніш враховані по системі АСДС КП «Д-3» по справі № 128/1505/17, зазначена позовна заява раніш була подана до суду та була повернута позивачу в звязку із не усуненням недоліків за ухвалою суду від 30.06.2017 року.

Таким чином, судом є зясованим, що надана до справи квитанції була раніш використана при поданні інших позовних заяв позивача до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на 1/2 будинковолодіння.

У відповідності до ст.7 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір повертається у разі повернення позову.

Однак, заяви позивача про повернення судового збору при поверненні позовної заяви не подавалася, ухвала суду з даного приводу не постановлялася.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що судовий збір наданий до матеріалів позову не є доказом оплати даного судового позову, якому присвоєним номер 128/1898/17 в звязку з чим, позов слід залишити без руху та надати позивачам строк на подання доказу оплати судового збору за заявленими вимогами у відповідності до ст.4 ЗУ «Про судовий збір».

В зв`язку з вищезазначеними недоліками позовної заяви вирішення питання про відкриття провадження в даній справі буде передчасним.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на 1/2 будинковолодіння - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що в іншому випадку позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає відповідно до ст.293 ЦПК України.

Суддя І.А. Ганкіна