Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2017 Справа №607/7189/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення заробітної плати за час його відсторонення від посади , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області, у якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з відповідача оплату праці за період відсторонення позивача від виконання обовязків згідно з наказами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів №215-к від 04.08.2014 р., №270-к від 22.09.2014 р., №306-к від 13.11.2014 р., №335-к від 17.12.2014 р., №27-к від 16.02.2015 р., №71-к від 10.04.2015 р., №108-к від 08.06.2015 р., №159-к від 06.08.2015 р., №221-к від 03.11.2015 р., №278-к від 29.12.2015 р., №25-к від 30.03.2016 р. в сумі 106 385,66 грн. за вирахуванням податків та зборів, що стягуються у відповідності до законодавства.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що в період із 06.12.2011 р. по 09.06.2016 р. він обіймав посаду начальника Держспоживінспекції у Тернопільській області, що підтверджується наказами №99-к від 06.12.2011 р. та №123-к від 09.06.2016 р. Згідно з довідкою відповідача №195 від 10.05.2016 р. за період відсторонення позивача від виконання обовязків начальника Держспоживінспекції у Тернопільській області йому не виплачувалась заробітна плата. Відсторонення позивача мало місце внаслідок прийняття Тернопільським міськрайонним судом та Апеляційним судом Тернопільської області ухвал про відсторонення від посади в межах кримінального провадження, що підтверджується наказами Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів. Вважає, що відсторонення його від посади не повинно бути перешкодою для нарахування та не виплати заробітної плати. Законом України «Про державну службу» визначено, що відсторонень від виконання обовязків державного службовця без збереження заробітної плати відбувається лише у разі відсторонення державного службовця в межах дисциплінарного провадження. В силу вимог ч.3 ст. 157 КПК України, за наслідками розгляду клопотання слідчий суддя суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: мотиви застосування або відмови у задоволення клопотання про відсторонення від посади; перелік документів, які посвідчують обійманні особою посади та які підлягають поверненню особі або вилученню на час відсторонення від посади; строк відсторонення від посади, який не може становити більше двох місяців; порядок виконання ухвали. У вказаних вище ухвалах суду не передбачено відсторонення позивача від виконання обовязків без збереження заробітної плати. Тому, позивач вважає, що відповідач протиправно не виплатив йому заробітну плату за час відсторонення його від виконання обовязків на підставі вказаних ухвал суду.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими посилаючись на те, що на виконання судових рішень про відсторонення від посади позивача керівником центрального органу виконавчої влади Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів було прийнято в межах закону, керуючись ст. 46 Кодексу законів про працю України, на підставі наказів про відсторонення ОСОБА_3 від займаної посади на періоди, які були зазначені в ухвалах. Крім того, у випадку відсторонення від посади в порядку, визначеному кримінально-процесуальним законодавством не передбачено збереження заробітної плати, але передбачено відшкодування шкоди, яка завдана громадянинові внаслідок незаконного відсторонення від роботи (посади). В період відсторонення працівника до табелю обліку робочого часу заносились відмітки про його відсутність на підставі вищезазначених документів. Однак, у періоди з 05.10.2015 р. по 02.11.2015 р. та з 19.02.2016 р. по 24.03.2016 р. ОСОБА_3, за фактично відпрацьований час, за період щорічної основної відпустки та за період тимчасової непрацездатності, було виплачено кошти в сумі 4 594 грн. 82 коп. В періоди відсторонення ОСОБА_3 від посади, позивач був відсутній на робочому місці, роботу він не виконував, в табелі обліку робочого часу йому ставилися відповідні відмітки про його відсутність на робочому місці, а тому заробітна плата ОСОБА_3 не нараховувалася.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Відповідно до наказу голови Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів від 06 грудня 2011 року за №99-К, ОСОБА_3 призначено на посаду начальника Держспоживінспекції у Тернопільській області з 06 грудня 2011 року.

Як вбачається із наказу голови комісії з реорганізації Держспоживінспекції України від 09 червня 2016 року №123-К, ОСОБА_3 звільнено з 09 червня 2106 року із посади начальника інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Головне управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області було утворене Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 р. №1092 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів».

Слідчим відділом прокуратури Тернопільської області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 17 липня 2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В рамках зазначеного кримінального провадження ухвалами слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області та суду під час судового провадження ОСОБА_3 з 19.07.2014 року було відсторонено від виконання обовязків начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області, що визнається сторонами у справі.

Відповідно до наказів Держспоживінспекції України, на виконання ухвал суду та на підставі ст.46 КЗпП України, позивача було відсторонено від посади начальника Інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області у такі періоди:

-з 22.07.2014 р. по 19.09.2014 р., згідно наказу від 22.07.2014 р. № 200-К та наказу від 04.08.2014 р. № 215-К;

-з 12.09.2014 р. по 12.11.2014 р., згідно наказу від 22.09.2014 р. №270-К;

-з 10.11.2014 р. по 17.12.2014 р., згідно наказу від 13.11.2014 р. № 306-К;

-з 16.12.2014 р. по 16.02.2015 р., згідно наказу від 17.12.2014р. № 335-К;

-з 12.02.2015 р. по 11.04.2015 р., згідно наказу від 16.02.2015 р. № 27-К;

-з 18.04.2015 р. по 06.06.2015 р., згідно наказу від 10.04.2015 р. № 71-К;

-з 08.06.2015 р. по 06.08.2015 р., згідно наказу від 08.06.2015 р. № 101-К;

-з 04.08.2015 р. по 02.10.2015 р., згідно наказу від 06.08.2015 р. № 159-К;

-з 27.10.2015 р. по 22.12.2015 р., згідно наказу від 03.11.2015 р. № 221 -К;

-з 23.12.2015 р. по 18.02.2016 р., згідно наказу від 29.12.2015 р. № 278-К;

-з 25.03.2016 р. по 20.05.2016 р., згідно наказу від 30.03.2016 р. № 25-К.

Як вбачається із Довідки №195 від 10.05.2016 р., виданої Інспекцією з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області, ОСОБА_3 був відсторонений від виконання обовязків начальника Інспекції з 22.07.2014 р. по 10.05.2016 р. Крім періодів з 05.10.2015 р. по 02.11.2015 р. та з 19.02.2016 р. по 24.03.2016 р., коли перебував на роботі. За період відсторонення заробітна плата не виплачувалася. За фактично відпрацьований час, ОСОБА_3 було виплачено заробітну плату, відпускні та лікарняні в сумі 4 594 грн. 82 коп.

Відповідно до інформації зазначеної у табелях обліку робочого часу зазначеної інспекції, в період відсторонення ОСОБА_3 від виконання обовязків начальника інспекції, у них зазначені відмітки про відсутність останнього на роботі.

В силу вимог ч.1,2 ст.154 КПК України, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину, і незалежно від тяжкості злочину щодо особи, яка є службовою особою правоохоронного органу. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження.

Таким чином, відсторонення позивача від виконання обовязків начальника Державної інспекції з питань захисту прав споживачів у Тернопільській області проведено в силу вимог зазначеної статті Кримінально-процесуального кодексу України у рамках вказаного кримінального провадження. В подальшому на підставі рішень судів про відсторонення позивача, Держспоживінспекцією України було видано відповідні накази, з яких вбачається, що підставою такого відсторонення є інформація прокуратури Тернопільської області та ухвали слідчого судді.

Кримінально-процесуальний кодекс України не передбачає нарахування та виплату заробітної плати особі, яку відсторонено від посади. Не передбаченого було такого й обовязку рішеннями судів про відсторонення позивача від посади.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках:

-постановлення виправдувального вироку суду;

-встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів;

-закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати;

-закриття справи про адміністративне правопорушення.

Як вбачається із вироку Тернопільського міськрайонного суду від 21 грудня 2015 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченими ч.3 ст.368 КК України, призначено останньому покарання з позбавленням права обіймати посади в органах державної вдали строком на три роки, з конфіскацією всього належного майна.

В подальшому Ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2017 року зазначений вирок змінено, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано засудженим за ч.3 ст.368 КК України ( в редакції Закону від 13.05.2014 року) з призначенням йому покарання з позбавленням права займати посади в органах державної влади строком на три роки з конфіскацією всього належного йому майна.

Таким чином судом зясовано, що позивача було відсторонено від займаної посади в порядку передбаченому нормами Кримінально-процесуального кодексу України, Державною інспекцією України з питань захисту прав споживачів на підставі ухвал слідчого судді в подальшому суду, які було винесено у рамках кримінального провадження, за результатами розгляду якого, останнього було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, а тому підстав для проведення ОСОБА_3 нарахування та виплат заробітної плати за період такого відсторонення суд не вбачає. Крім цього, суд вважає, безпідставним посилання позивача на Закон України «Про державну службу», оскільки зазначене відсторонення позивача не відбувалось в рамках зазначеного Закону в редакціях чинних на момент відсторонення через невиконання або неналежне виконання останнім своїх посадових обовязків, а у звязку із вчиненням ним кримінального правопорушення.

З огляду на вище зазначене, суд вважає вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 213, 215 ЦПК України, Кодексом законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 11.06.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Законом України «Про державну службу», суд ,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області про стягнення заробітної плати за час його відсторонення від посади відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_4