УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, комунального підприємства «Жилкомсервіс» про усунення перешкод у користуванні власністю, вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням, стягнення грошової компенсації та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником - ОСОБА_7, на рішення апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року у справі за позовом

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те,що вона разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є співвласниками квартири АДРЕСА_1. Дійти згоди щодо спільного користування цією квартирою вони не можуть, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 змінили замки та перешкоджають у доступі до житлового приміщення.

Ураховуючи наведене, позивач просила усунути їй перешкоди у користуванні належною їй часткою спірної квартири, зобов'язавши ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надати їй дублікат ключів від вхідної двері квартири та не чинити перешкоди у користуванні обладнанням квартири на спільних площах; вселити її у кімнату № 9 площею 16,2 кв. м; встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй у користування указану кімнату; встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй у користування житлову кімнату № 9 площею 16,2 кв. м та балкон площею 2,7 кв. м, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділити у користування кімнати № 8 площею 14,7 кв. м та кімнату № 7 площею 12,9 кв. м з балконом площею 1,9 кв. м, у спільному користуванні співвласників квартири залишити кухню площею 6,7 кв. м, ванну кімнату площею 2,1 кв. м, вбиральню площею 1,1 кв. м, коридор площею 9,2 кв. м, вбудовану шафу площею 0,2 кв. м, стягнути з відповідачів на її користь грошову компенсацію у розмірі 12 089 грн, як різницю у розмірі 7,6 кв. м між її часткою; зобов'язати КП «Жилкомсервіс» розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою й відшкодувати судові витрати.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Усунуто ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою № АДРЕСА_1; зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надати дублікат ключів від вхідного замка квартири та не чинити перешкоди у користуванні приміщеннями загального користування.

Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_1 у кімнату № 9 площею 16,2 кв. м.

Встановлено порядок користування вказаною квартирою; виділено ОСОБА_4 у користування кімнату № 9 площею 16,2 кв. м та балкон площею 2,7 кв. м, відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виділено у користування кімнату № 8 площею 14,7 кв. м та кімнату № 7 площею 12,9 кв. м з балконом площею 1,9 кв. м, у спільному користуванні співвласників квартири залишено кухню площею 6,7 кв. м, ванну кімнату площею 2,1 кв. м, вбиральню площею 1,1 кв. м, коридор площею 9,2 кв. м, вбудовану шафу площею 0,2 кв. м.

Стягнуто з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 12 089 грн, розстрочено виплату компенсації шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 1 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року рішення районного суду скасовано в частині стягнення грошової компенсації та розстрочення її сплати та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні цих позовних вимог. У решті рішення районного суду залишено без змін.

Відповідачі судові рішення не оскаржили.

Отже, рішення апеляційного суду оскаржується в частині стягнення грошової компенсації, у решті не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Скасовуючи рішення районного суду в частині стягнення грошової компенсації та відмовляючи у задоволенні цих вимог, апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив із того, що позивач звернулась до суду з позовом про встановлення порядку користування приміщеннями у квартирі, а не про поділ (виділ) співвласнику частини квартири, який передбачає можливість стягнення такої компенсації при виділі співвласнику частини житлового будинку, яка перевищує його частку й зміні часток, тому підстави для стягнення грошової компенсації при встановленні порядку користування квартирою відсутні.

Також апеляційний суд правильно зазначив про те, що позивач не позбавлена можливості реалізувати своє право та у встановленому законом порядку розподілити особові рахунки й відкрити окремий рахунок на своє ім'я на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до встановленого порядку користування квартирою і не посилався на відмову КП «Житлосервіс» у реалізації такого права.

Посилання касаційної скарги на норми права, які передбачають компенсацію за зменшення частки у праві власності, безпідставні, так як вони застосовуються до вимог про виділ частки в натурі, а позов пред'явлено про порядок користування житлом, при якому частки у праві співвласності не змінені.

Доводи касаційної скарги цих висновків судів не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_7, відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 29 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П. Штелик