АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 682/2331/17
Провадження № 22-ц/792/1788/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Янчук Т.О.,

за участю секретаря: Кошельника В.М.

сторін: апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 вересня 2017 року у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - відділ реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаною заявою, зазначав, що у його свідоцтві про народження батьком зазначений ОСОБА_2. Відповідно до свідоцтв про народження серії НОМЕР_1, виданого 24 червня 1953 року, його батько народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Заставне Глинянського району Львівської області. Його батьками, тобто дідом та бабою заявника, були записані відповідно ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 17 травня 1937 року зроблено запис №2.

Разом з тим, в деяких документах дід заявника ОСОБА_3 вказаний за ім'ям ОСОБА_3, зокрема, у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 5 вересня 2015 року, у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 9 жовтня 2015 року.

Крім того, в інших документах також вписано змінене ім'я діда заявника.

У зв'язку з тим, що дід заявника має польське громадянство, і заявник бажає відновити польське походження та встановити факт родинних відносин, останній просив суд встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є одна і та ж особа та є рідним батьком ОСОБА_2 та рідним дідом ОСОБА_1.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 вересня 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву в повному обсязі.

Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з'ясування всіх обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що актові записи до Державного реєстру вносились реєстратором відділу ДРАЦС реєстраційної служби Золочівського районного управління юстиції у Львівській області на підставі свідоцтва про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_1, про що свідчить інформація, яка зазначена у витягу, графа відомості про актовий запис: номер актового запису 02, дата складання від 17 травня 1937 року, та на підставі свідоцтва про одруження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 серії НОМЕР_2, про що свідчить інформація, яка зазначена у витягу, графа відомості про актовий запис: номер актового запису 01, дата складання від ІНФОРМАЦІЯ_4.

Не відомо, за яких обставин, за наявності свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, та за наявності свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, орган держреєстрації управління юстиції у Львівській області вніс помилкові дані до Державного реєстру та невірно зазначив ім'я діда ОСОБА_3, змінивши його на ОСОБА_3.

Аналогічна ситуація склалась і по відношенню до баби ОСОБА_4, що в документах значиться як ОСОБА_4.

Крім того, обидва варіанти документів містять однакові фактичні дані, що вказують про тотожність осіб, а саме дата народження та місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_3, село Заставне Глинянського району Львівської області, та дата одруження та місце народження співпадають: ІНФОРМАЦІЯ_4, село Заставне Глинянського району Львівської області.

З огляду на зазначене, на думку апелянта, суд першої інстанції не дослідив вказаних обставин та надав невірну оцінку вказаним у заяві фактам, що призвело до невірного вирішення справи окремого провадження.

Також апелянт зазначає, що як свідоцтво про народження, так і свідоцтво про одруження видавались із значним проміжком часу після здійснення відповідних записів до книги записів актів громадянського стану. Так, вказані записи вносились у 1937 році, а свідоцтва видавались, відповідно, у 1953 та 1964 роках, що може свідчити про ймовірність неточного відображення даних, внесених до документів.

Також суд першої інстанції не врахував та не дослідив того, що формуляр №10, доданий до матеріалів справи, не містить чіткого відображення дати народження - ІНФОРМАЦІЯ_2., тоді як усі інші документи, а саме відповідь Міжнародної служби розшуку від 16 січня 2017 року та додатки до неї - формуляр 7 під номером 203 та формуляр 7 під номером 348 містять однакову дату народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3.

Заінтересованою особою надіслана заява про розгляд справи без участі представника відділу ДРАЦС. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом ч. 2 ст. 256 ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що у зв'язку з тим, що його дід має польське громадянство, позивач бажає відновити польське походження та встановити факт родинних відносин, останній просив суд встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є одна і та ж особа та є рідним батьком ОСОБА_2 та рідним дідом ОСОБА_1.

Відповідно до п.2 ст.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", судами тотожність особи не встановлюється.

Відповідно до абз. 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07 липня 1995 року № 12 питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів; відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Так як національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження особи, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей.

Крім того, згідно з п. 2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що згідно свідоцтва про народження від 01.03.1960 року серії НОМЕР_3 батьками заявника є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а. с. 7).

Батьками ОСОБА_2, тобто дідом та бабою заявника, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що зазначено в свідоцтві про народження від 17.05.1937 року серії НОМЕР_4 (а. с. 8).

Згідно даних свідоцтва про одруження від 15.01.1964 р. серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 взяв шлюб з ОСОБА_4 (після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_4) (а. с. 9).

Проте згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України відомості про батька заявника зазначені як про ОСОБА_8, про діда - ОСОБА_3, про бабу - ОСОБА_4 (а. с. 10).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя 28.01.1937 шлюб був взятий ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 11).

Згідно відповіді Міжнародної служби розшуку від 16.01.2017 року зазначено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в Польщі в населеному пункті Ляшки - Королевські, Польша, сімейний стан неодружений.

З Формуляра 10 вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16).

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що суперечності, виявлені в документах (письмових доказах), на які посилався заявник, не дають підстав для задоволення його заяви.

З таким висновком, в даному конкретному випадку, погоджується колегія суддів Апеляційного суду Хмельницької області.

Так, відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дослідив вказаних обставин та надав невірну оцінку вказаним у заяві фактам, є необґрунтованим та суперечить матеріалам справи.

Посилання апелянта на те, що місцевий суд не врахував та не дослідив того, що формуляр №10, доданий до матеріалів справи, не містить чіткого відображення дати народження - ІНФОРМАЦІЯ_2., тоді як усі інші документи, а саме відповідь Міжнародної служби розшуку від 16 січня 2017 року та додатки до неї - формуляр 7 під номером 203 та формуляр 7 під номером 348 містять однакову дату народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3, не може слугувати підставою для скасування судового рішення.

В силу ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 6 вересня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий /підпис/ А.В. Купельський

Суддя /підпис/ Т.В. Спірідонова

Суддя /підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області А.В. Купельський

________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Шевчук В.В. Категорія: 69

Доповідач - Купельський А.В.