Справа № 752/1052/17
Провадження № 2/752/2533/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

25.09.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Чечельницького В.С.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів, суд, -

Встановив

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, згідно якого просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за договором позики від 23.10.2012 року у розмірі 1 325 000, 00 грн., три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 117 616,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 9 000,00 грн., а всього - 1 451 616, 00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 23.10.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено нотаріально, та згідно умов якого позивач передав, а відповідач отримав у позику грошові кошти у сумі еквівалентній 50 000 доларів США - 399 650,00 грн. з умовою їх повернення до 31.12.2013 року в повній сумі та еквівалентній 50 000,00 доларів США.

Також посилається на те, що по закінченню строку встановленого договором позики грошових коштів від 23.10.2012 року, відповідач борг не повернув. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою офіційний курс НБУ становить 2650 гривень 00 коп. за 100 доларів США, відповідно сума боргу відповідача у гривні становить 1 325 000,00 грн.

Крім того, з урахуванням порушення відповідачем строку повернення позивачу грошових коштів, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України, просив стягнути з нього на користь позивача також 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 31.12.2013 року по 15.12.2016 року, що становить 117 616, 00 грн.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3. не з'явилися, представник позивача ОСОБА_3. надала до суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся шляхом розміщення судової повістки про виклик до суду на офіційному сайті «Судова влада України».

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.10.2012 року між ОСОБА_1 («Позикодавець») та ОСОБА_2 («Позичальник») було укладено договір позики грошових коштів, який посвідчено приватним нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Соколовою Є.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1672 (а.с.7).

За умовами вищевказаного Договору, Позикодавець надав у позику, а Позичальник прийняв грошові кошти у сумі 399 650,00 грн., що згідно курсу НБУ гривні до долара США станом на 23.10.2012 року еквівалентно 50 000,00 доларів США, терміном до 31 грудня 2013 року. Сума позики має бути повернена Позичальником не пізніше 31 грудня 2013 року. Позичальник зобов'язується повернути вказану суму позики в повній сумі та еквівалентній 50 000,00 доларам США.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як вбачається зі змісту позову, та не спростовано стороною відповідача, ОСОБА_2. у строк визначений сторонами, тобто до 31.12.2013 року, та на дату звернення до суду з позовною заявою, грошові кошти за договором позики грошових коштів від 23.10.2012 року Карт Хасану повернуто не було.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях (частини перша статті 533 ЦК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку, сума боргу за договором позики підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як погоджено сторонами у договорі позики грошових коштів від 31.12.2013 року, у гривневому еквіваленті до суми 50 000,00 доларів США станом на дату звернення до суду, тобто 15.12.2016 року, з позовною заявою, а саме у розмірі 1 325 000, 00 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленні договором або законом.

З аналізу ст. 625 ЦК України вбачається, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, як особливої міри відповідальності, то вони стягуються виключно в національній валюті Україні - гривні.

Як вбачається з розрахунку наданого стороною позивача, три проценти річних за договором позики грошових коштів від 23.10.2012 року за період з 31.12.2013 року по 15.12.2016 року складають 117 616, 00 грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором позики грошових коштів від 23.10.2012 року з урахуванням 3% річних від простроченої суми у загальному розмірі 1 442 616, 00 грн. (1 325 000, 00 грн. + 117 616,00 грн.)

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (громадянин Туреччини, і.п.н. НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) суму заборгованості за договором позики від 23.10.2012 року у розмірі 1 325 000, 00 грн., три відсотки річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 117 616,00 грн., а всього - 1 442 616 (один мільйон чотириста сорок дві тисячі шістсот шістнадцять) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (громадянин Туреччини, і.п.н. НОМЕР_2, проживає за адресою: АДРЕСА_2) суму сплаченого судового збору у розмірі 9 000 (дев'ять тисяч) гривень 00 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів, з дня отримання його копії до Голосіївського районного суду м. Києва.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя