Справа № 749/599/17
Номер провадження 2/749/197/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2017 р. м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Чигвінцева М.С.

секретаря Скорої Л.О..,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Державний Ощадний банк України» про зобов?язання виконання обов?язку по кредиту,

ВСТАНОВИВ

29.05.2017 року ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 (далі Відповідач), зазначивши третіми особами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та АТ «Державний Ощадний банк України», та просить визнати частину заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за угодою № SAMDN500TC003224172 ВІД 26.05.2010 року в сумі 2371,96 грн., та частину заборгованості перед АТ «Державний Ощадний банк України» за кредитною лінією по картковому рахунку 5347 від 04.02.2013 року в сумі 1516,86 грн., за ОСОБА_4.

Зобов?язати ОСОБА_4 сплатити частину заборгованості перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за угодою № SAMDN500TC003224172 ВІД 26.05.2010 року в сумі 2371,96 грн., сплатити частину заборгованості перед АТ «Державний Ощадний банк України» за кредитною лінією по картковому рахунку 5347 від 04.02.2013 року в сумі 1516,86 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 26.05.2010 року уклала угоду № SAMDN500TC003224172 з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на отримання Кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». Кредитний ліміт за угодою з банком складав 4800,00 грн. Також позивач є клієнтом АТ «Державний Ощадний банк України» та має кредитну лінію по картковому рахунку 5347 від 04.02.2013 року в сумі 3000 грн. Позивач стверджує, що угоди вкладала в інтересах сім?ї, про що відповідач знав. За час проживання в шлюбі з відповідачем позивач позивач неодноразово отримувала готівку з кредиток та розраховувалась ними для придбання дрібних побутових речей, продуктів харчування. До дня розлучення з відповідачем борг перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» складав 4743,93 грн., а борг перед АТ «Державний Ощадний банк України» складав 3033,72 грн. На даний час позивач втратила роботу, має на утриманні неповнолітню доньку, а тому знаходиться в складному матеріальному становищі та не має змоги сплатити борг, а відповідач ухиляється від обов?язків за укладеними угодами.

У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки у зв?язку зі скрутним матеріальним становищем, який виник внаслідок хворобливого становища дитини вона не в змозі сплачувати взяті на себе зобов?язання. Позивач стверджує, що Відповідач знав про наявність спірних кредитів, а кошти які знімались використовувались в інтересах сім?ї на побутові потреби в тому числі на продукти харчування.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач у судовому засіданні відсутній до суду надав заперечення доводи якого зводяться до того, що позивачем не надано жодного доказу на які цілі витрачені отримані нею кошти, не зрозуміло яку саму вигоду чи майно отримано для сім'ї від цих кредитів, а відповідач жодної згоди на оформлення кредитних карток не на давав, це було зроблено без його відома та до того ж не в інтересах сім'ї. Позивач належними і допустимими доказами не підтверджує факт витрачання отриманих кредитних коштів для задоволення потреб сім'ї та що отримані кредитні кошти в розмірі, в якому зазначає, дійсно були використані за призначенням в інтересах сім'ї на придбання спільних речей, побутової техніки та предметів, іншого рухомого чи нерухомого майна в інтересах родини, тощо, та що таке спільне майно є в наявності і тим самим позивачка з відповідачем набули спільні майнові права та обов'язки, які витікають з права власності та ці правовідносини в свою чергу впливають на спільні зобовязальні права.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки позивачем не надано жодного доказу в підтвердження того, що кошти по спірним кредитним лініям використовували в інтересах сім?ї.

В судовому засіданні представники третіх осіб відсутні, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши пояснення позивача його представника, представника відповідача, дослідивши і оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач 18.11.2000 року зареєстрували шлюб, який рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 12.10.2015 року розірваний, вказане рішення суду набрало законної сили 23.10.2015 року (справа №749/954/15-ц) (а.с.39).

26.05.2010 року позивачем укладено угоду № SAMDN500TC003224172, в наслідок чого на ім?я позивача відкрито 4 рахунки: 875762; 201306; 800539; 867527, що підтверджується довідкою №1U88-LH8-SIKD-OIV9 виданою 20.02.2017 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.11).

Згідно виписки по вказаній угоді (а.с.19-29) станом на день розірвання шлюбу заборгованість по вказаній угоді становила 4 743,93 грн.

В рішенні Щорського районного суду Чернігівської області від 12 жовтня 2015 року про розірвання шлюбу вказано, що між позивачем та відповідачем спільне господарство не ведеться з квітня 2014 року та фактично шлюбні відносини припинені.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно доданого позивачем розрахунку по угоді № SAMDN500TC003224172 в період з квітня 2014 року по день розірвання шлюбу позивач використовувала отриману кредитну картку та при цьому проводила операції по зняттю коштів та поповнювала карткові рахунки.

Згідно довідки АТ «Державний Ощадний банк України» (а.с.9) 05.02.2013 року позивачу надано кредитний ліміт по рахунку 5347 в сумі 3000 грн. Згідно виписки по картковому рахунку заборгованість по вказаному картковому рахунку станом на 13.10.2015 року становить 3033,72 грн.

Частиною 4 ст. 65 Сімейного кодексу України визначено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до ст. 526 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно до ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною.

Відповідно до ст.654 ЦК України зміна договору вчиняється у такій самій формі, що і договір.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сімї (частина 4 статті 65 СК України).

Судом встановлено, що за час шлюбу відповідачем були оформлені кредити на своє ім?я, а саме: кредит №590058079 від 18.08.2008 року з ЗАТ "Альфа-банк" на суму 14450,00 грн. для придбання будинку; кредит №400438022 від 24.11.2007 року з ЗАТ "Альфа-банк" на суму 3211,11 грн. для придбання компютера trawelMate 2493WLMi; кредит від 03.05.2006 року в Простофінанс для придбання холодильника IndesitRA32G.

Все це спільно нажите майно придбане в інтересах та на потреби сім'ї залишилося після розлучення в користуванні позивачки, що в судовому засіданні не заперечувала позивач.

Верховний Суд України в постанові від 12 вересня 2012 року у справі № 6-88цс12 та від 19 червня 2013 року у справі №6-55ц13 зазначив, що договір, укладений одним із подружжя, за яким майно використане не на задоволення потреб сім'ї, а на інші потреби, не створює обов'язків для іншого з подружжя.

Згідно ст. ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем не надано суду жодних доказів про використання отриманих коштів від використання кредитних коштів в інтересах сім'ї.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 61,65, СК України, ст. 10-11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Державний Ощадний банк України» про зобов?язання виконання обов?язку по кредиту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.С. Чигвінцев