У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Кредитної спілки «Здобуток» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року Кредитна спілка «Здобуток» (далі - КС «Здобуток») звернулася до суду з позовом,у якому зазначала, що 25 березня 2008 року між ним та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено окремі кредитні договори № 6 та № 7, згідно з якими ОСОБА_4 отримала кредитні кошти у розмірі 91 000 грн, а ОСОБА_5 - 90 700 грн, з обов'язком повернути отримані кошти у строк до 25 березня 2009 року зі сплатою 48 % річних від суми залишку позики на момент сплати.

Оскільки відповідачі кредитні кошти у передбачений договорами строк не повернули, КС «Здобуток» просила стягнути з відповідачів заборгованість за договорами позики у розмірі 179 336 грн 13 коп. та 178 744 грн 93 коп.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного Київської області від 13 квітня 2017 року, позов було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь КС «Здобуток» заборгованість за кредитним договором у розмірі 167 059 грн 46 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь КС «Здобуток» заборгованість за кредитним договором у розмірі 166 508 грн 39 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 25 березня 2008 року між КС «Здобуток» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 6, згідно з яким остання зобов'язалася повернути отримані грошові кошти у розмірі 91 000 грн строком до 25 березня 2009 року зі сплатою 48 % річних від суми залишку позики на момент сплати.

Також 25 березня 2008 року між КС «Здобуток» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 7, згідно з яким останній зобов'язався повернути отримані грошові кошти у розмірі 90 700 грн строком до 25 березня 2009 року зі сплатою 48% річних від суми залишку позики на момент сплати.

На виконання кредитного договору відповідачі отримали кредитні кошти у розмірі 91 000 грн та 90 700 грн, що підтверджується належним чином завіреними копіями розписок ОСОБА_4, та ОСОБА_5 від 25 березня 2008 року про отримання вказаних коштів, розпорядженнями КС «Здобуток» від 25 березня 2008 року, видаткових касових ордерів серії 01АААЖ № 041641 та серії 01АААЖ № 041642 від 25 березня 2008 року, постановою про проведення виїмки від 15 листопада 2011 року та протоколом про виїмки від 17 листопада 2011 року, що знаходяться у матеріалах кримінальної справи № 1-1504/2011 року по обвинуваченню заступника голови правління, головного бухгалтера КС «Здобуток» ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 366 КК України.

Факт отримання кредитних коштів відповідачами підтверджується також вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року, яким встановлено, що у порушення п. 6.3 Положення про кредитний комітет КС «Здобуток» від 29 травня 2004 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 незаконно отримали кредити на загальну суму 181 700 грн, які у подальшому не повернули, внаслідок чого виникла заборгованість перед КС «Здобуток» (а. с. 225−228, т. 1).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а в разі порушення боржником цих вимог той, згідно зі статтями 625, 1048 і 1050 ЦК України, повинен сплатити кредиторові суму боргу та проценти встановлені за умовами кредитного договору.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо не виконав його у строк встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачем доведено наявність заборгованості відповідачів у зв'язку із невиконанням зобов'язань за укладеними кредитними договорами, тому обґрунтовано задовольнили позов частково.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої й апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. Ступак О.В.