Справа № 140/894/17 Провадження № 22-ц/772/2093/2017Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Луценка В.В., Денишенко Т.О.,

за участю секретаря: Сніжко О.А.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась у суд з позовом до ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, мотивуючи його тим, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 17 червня 2015 року, з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

Однак, зазначеної суми стягуваних аліментів ОСОБА_2 на утримання двох дітей 2002 року і ІНФОРМАЦІЯ_1 не вистачає тому, що діти навчаються вже в старших класах, потребують забезпечення всім необхідним для навчання, одягом, харчуванням.

Крім того, син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє на епілепсію та потребує додаткових витрат на лікування медичними препаратами які дорого коштують. ОСОБА_2 має невелику заробітну плату на посаді медичної сестри Немирівської ЦРЛ, також власного житла і іншого нерухомого майна немає.

Аліментів у сумі 1500 грн. стягнутих з батька дітей не вистачає, а тому ОСОБА_2 просила суд збільшити розмір аліментів з 1500 грн. до 3000 грн. на двох дітей з урахуванням індексації, стягнути судові витрати.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Стаття 10 ЦПК України зобов'язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами являються будь-які фактичні дані, які встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 17 червня 2015 року, з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Заборгованість по аліментам відсутня.

Згідно довідки про склад сім»ї №1045 від 22.03.2017 року, виданої Немирівською міською радою вбачається, що сини ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживають разом із матір»ю ОСОБА_2 в м. Немирів, по вул. Гімназійна, 29 (а.с.12).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено підстав для збільшення розміру стягуваних аліментів з 1500 грн. до 3000 грн. на двох дітей.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач має ще одну дитину сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно з довідки №1984 від 12 травня 2017 року ОСОБА_8 навчається на третьому курсі денного відділення на факультеті будівництва, теплоенергетики та газопостачання Вінницького національного технічного університету. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року (а.с.26).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з відсутності підстав для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів в розумінні ст.192 СК України на утримання неповнолітніх дітей, оскільки не було встановлено зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Зокрема, ст. 185 СК України передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач за своєю правовою природою є додатковими витратами, тому позивач не позбавлена права пред»явити позов про стягнення додаткових витрат на дітей (ст.185 СК України).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції повно зясовано фактичні обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам. Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 15 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис ОСОБА_9

Судді: підписи ОСОБА_10

ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: ОСОБА_9