Справа № 444/2637/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/3231/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Я. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Шандри М.М., Шеремети Н.О.,

секретар: Бадівська О.О.,

за участі в судовому засіданні представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 25 січня 2017 року позов задоволено. Визнано припиненими правовідносин за кредитним договором № 700006820 від 16 травня 2008 року зі змінами внесеними договором від 17.04.2012 р. «Про внесення змін та доповнень № 1/490089623 до кредитного договору № 700006820 від 16.05.2008 р.» у зв'язку з їх виконанням. Визнано припиненою заставу транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, 2008 року випуску, колір - чорний, державний номерний знак ВС 9229 ВІ, яка виникла на підставі кредитного договору № 700006820 від 16 травня 2008 року зі змінами внесеними договором від 17.04.2012 р. «Про внесення змін та доповнень № 1/490089623 до кредитного договору № 700006820» у зв'язку з припиненням основного зобов'язання. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (01001, м. Київ, вул. Десятинна, буд. 4/6, МФО 300346, код за ) 1 102,40 грн. судового збору в дохід держави.

Дане рішення оскаржило ПАТ «Альфа-Банк».

В своїй апеляційній скарзі просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вважають рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначають, що суд дійшов помилкового висновку про те, що у звязку із виконанням рішення від 23.10.2014 року припинилися зобовязання за Кредитним договором, оскільки як вбачається з розрахунку боргу станом на 10.02.2017 року за позивачем числиться заборгованість за відсотками в сумі 2518,86 дол. США. Вказують, що відповідно до умов Кредитного договору та Договору про внесення змін сторони погодили, що дата остаточного повернення кредиту 17.08.2017 року і у звязку із наявністю рішення від 23.10.2014 року Банк має право стягнути з позичальника проценти, пеню та інші штрафні санкції передбачені угодою до дня повного виконання умов договору, або до закінчення строку дії кредитного договору, тобто до 17.08.2017 року.

В судове засідання позивач та представник відповідача не зявилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, зважаючи на те, що такі особи повідомлялись про час та місце судового розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було, зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, та те, що інтереси позивача у судовому засіданні захищав представник.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача в заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд посилаючись, зокрема, на ч.1 ст. 11, ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", ч.1 ст. 509, ст. 599, п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України, ст. 28 З.У. «Про заставу», ч. 8, 11 ст. 11 З.У. «Про захист прав споживачів» та задовольняючи позов, виходив з того, що 16 травня 2008 року у м. Львові між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 700006820. Відповідно до п. 2.4 Розділу № 1 Кредитного договору, цільове використання кредиту - придбання транспортного засобу Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort, 2008 року випуску, колір - чорний, державний номерний знак ВС 9229 ВІ. В подальшому, а саме 17 квітня 2012 року, між Позивачем та Відповідачем було укладено договір про внесення змін і доповнень № 1/490089623 до кредитного договору № 700006820 від 16.04.2008 року. Відповідно до п. 2 Договору від 17.04.2012 року банк збільшив розмір кредиту та додатково надав позивачу грошові кошти у сумі 18 868,88 грн. Також, сторони пунктом 7 Договору від 17.04.2012 року змінили п. 2.3 Розділу №1 Кредитного договору, та виклали його у такій редакції: «Дата остаточного повернення кредиту - Для частини кредиту № 1 - 17 серпня 2017 року, для кредиту № 2 - 17 серпня 2017 року». Кінцевий термін повернення кредиту (кредит № 1 та кредит № 2), який повинен повертатися періодичними платежами (частинами) - це 17 серпня 2017 року. З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із складною економічною ситуацією, яка склалася в нашій державі починаючи з кінця 2013 року, Позивач не зміг належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання. А відтак, ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Жовківського районного суду Львівської області з позовом про стягнення заборгованості. Позов Банку було задоволено повністю заочним рішенням Жовкіського районного суду Львівської області від 23 жовтня 2014 року у справі № 444/2061/14-ц. Вказаним судовим рішенням вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі - 120 942,64 грн.. з яких заборгованість за кредитом - 9 478.78 дол. США. що за курсом НБУ складає - 111 474,66 грн.. за відсотками - 321,32 дол. США, що за офіційним курсом НБУ складає - 3 778.87 грн., пеню - 483,75 дол. США. що за офіційним курсом НБУ на складає - 5 689,11 грн. Також стягнуто витрати по сплаті судового збору у сумі - 1 209.43 грн. 25 травня 2015 року Жовкіським районним судом Львівської області було видано виконавчий лист № 444/2061/14-ц про примусове стягнення заборгованості в користь ПАТ «Альфа-Банк» на суму 122 152,07 грн. Зазначений виконавчий лист було пред'явлено до виконання в Личаківський відділ державної виконавчої служби ЛМУЮ у Львівській області. З копії постанови ВП № 49301817 від 27.04.2016 року, вбачається, що державним виконавцем заборгованість стягнена в повному розмірі та перерахована на рахунки стягувача ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, суд вважав, що рішення суду, яким достроково стягнуто всю суму кредиту, проценти, пеню та витрати Банку по сплаті судового збору ОСОБА_4 виконав повністю. Сплатив виконавчий збір та витрати виконавчого провадження. Крім цього, позивач стверджує, що 14 жовтня 2014 року, ПАТ «Альфа-Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором від 17.04.2012 р. про внесення змін та доповнень № 1/490089623 до кредитного договору № 700006820 від 16.04.2008 року. Вказана позовна заява була подана до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз», м. Чернігів, пр. Перемоги, б. 62. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 05 грудня 2014 року у справі № 3435-9/1157/14 позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_4 задоволено повністю. З копії постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 49301977 вбачається, що стягувач (ПАТ «Альфа-Банк»), своїм листом від 15.02.2016 року підтвердив, що заборгованість в повному розмірі сплачено, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто, чим фактично виконано виконавчий документ. Таким чином, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 погасив повністю та достроково всю наявну заборгованість по кредитному договору № 700006820 від 16 травня 2008 року зі змінами внесеними договором від 17.04.2012 р. «Про внесення змін та доповнень №1/490089623 до кредитного договору № 700006820». З матеріалів справи вбачається, що ухвалені судові рішення про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором зі змінами виконані повністю, тобто має місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак і строк дії Кредитного договору зі змінами закінчився. Оскільки мало місце порушення зобов'язання, щодо сплати чергових платежів по Кредитному договору, настали правові наслідки такого порушення (ст. 611 ЦК України), а саме нові зобов'язання: дострокове стягнення всієї суми кредиту; стягнення всіх відсотків; стягнення неустойки. Зобов'язання, які були покладені на ОСОБА_4, ним виконані повністю, у спосіб передбачений законом. А від так, суд врахував, що правовідносини які виникли на підставі Кредитного договору № 700006820 від 16.05.2008 р. зі змінами внесеними договором про внесення змін і доповнень №1/490089623 від 17.04.2012 р. припинилися у зв'язку з повним виконанням зобов'язань ОСОБА_4 на користь ПАТ «Альфа-Банк». Таким чином, суд вважав, що оскільки зобов'язання, які виникли на підставі Кредитного договору № 700006820 від 16.05.2008 р. зі змінами внесеними договором про внесення змін і доповнень № 1/490089623 від 17.04.2012 р. припинилися у зв'язку з їх виконанням то і застава припинилася в силу ч. 1 ст. 28 Закону України «Про заставу». За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги ОСОБА_4 є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_4.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано 16.05.2008 року між сторонами (відповідач на той час ЗАТ «Альфа-Банк») було укладено кредитний договір № 700006820 (змішаний договір, що містить елементи різних договорів, зокрема кредиту та застави) за яким відповідач передав позивачу 21824,31 доларів США із відсотковою ставкою 14,5% терміном до 17.05.2015 року. Договором була передбачена сплата періодичних (місячних платежів) для погашення кредиту та відсотків за користування кредитом (зокрема, кредитний договір з додатком (а.с. 7-14). Також, договором було передбачено забезпечення виконання позивачем умов договору кредиту у вигляді застави транспортного засобу Mitsubishi Lancer д.н.з. НОМЕР_1, оцінений сторонами у 103600 грн. 17.04.2012 року між сторонами також було укладено договір про внесення змін і доповнень до згаданого кредитного договору №1/490089623. За таким договором позивачем додатково отримано 18868,88 грн. кредитних коштів із зміною відсоткової ставки за кредитом та терміном дії для обох частин кредиту до 17.08.2017 року. Кредитні кошти знову ж за визначеними умовами позивач зобовязаний був повертати частинами, періодичними платежами.

У звязку із неналежним виконанням позивачем умов основного договору кредиту та договору про внесення змін до такого відповідачем було змінено строк виконання зобовязання, що виникли із договорів та зобовязано позивача повернути достроково усі суми отриманих кредитних коштів. У звязку із неотриманням таких у добровільному порядку Банк звернувся в суд та рішеннями судів (Жовківського районного суду Львівської області від 23.10.2014 року справа №444/2061/14 а.с. 21-24 та постійно діючого третейського при Всеукраїнській ГО «ВФГ» від 5.12.2014 року №3435-9/1157/14 а.с. 30-34, виконавчий лист на підставі якого було видано Новозаводським районним судом м.Чернігова а.с. 35-36) суми заборгованостей за договорами, станом на час виконання зобовязання, який був змінений Банком та визначений достроково були стягнуті з позивача та користь відповідача. Вказані рішення виконані заборгованість позивачем за такими повністю сплачена та виконавчі провадження у звязку з цим закінчені (постанови про закінчення виконавчих проваджень від 27.04.2016 року а.с. 25 та від 19.02.2016 року а.с. 37).

Зважаючи на наведене слід вважати, що правовідносини за договорами кредиту та доповнень до нього між сторонами припинились, що припиняє і відповідно правовідносини забезпечення виконання таких основних зобовязань (ст.ст. 509, 510, 599, 593 ЦК України на які правильно посилався суд першої інстанції).

Незважаючи на наведене відповідач вважав, що правовідносини за договорами не припинились у звязку із зміною ним терміну повернення кредиту та після зміни строку повернення кредиту продовжив нарахування відсотків, нарахування яких було передбачено за умовами договору в межах строку його дії та вважає неповернутими 2518,86 доларів США відсотків, що були нараховані після жовтня 2014 року (СМС повідомлення відповідача позивачу а.с. 38-41, розрахунок заборгованості поданий відповідачем а.с. 78-80 та доводи відповідача у заяві про перегляд заочного рішення та апеляційній скарзі а.с. 68-71, 100-103).

Однак, як вбачається із згаданих рішень про стягнення заборгованості, позовної заяви про стягнення такої (а.с. 21-34) та відповідачем не заперечувалось строк виконання зобовязання за договорами настав до жовтня 2014 року (так за первинним договором строк настав 21.08.2014 року (вимога про погашення від 21.07.2014 року (відповідно до п.п. 3.6, 6.1 Договору кредиту), за іншим же договором така була надіслана та не виконана до 2.10.2014 року (коли Банк звернувся до третейського суду).

Згідно ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 254 ЦК України, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку. До строку, що визначений півроком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:

1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;

2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;

3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.

6. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки.

7. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

За змістом вказаних норм закону, слід вважати, що умови договору, які визначені між сторонами, зокрема, що стосується нарахування відсотків, штрафних санкцій, інших обовязкових платежів, діють в межах визначеного сторонами строку дії договору. Сторонами може бути визначена, зокрема, і відсоткова ставка, яка діятиме після закінчення строку дії договору до настання певної події чи протягом певного періоду (чого даним кредитним договором та договором про внесення змін у такий не здійснено а.с. 7-20). Доводи про те, що договір на умовах визначених на строк його дії продовжує діяти і після закінчення строку його дії, на умовах договору та вимогах законодавства не ґрунтуються та такі слід вважати несправедливими.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є:

1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини;

2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом;

3) свобода договору;

4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом;

5) судовий захист цивільного права та інтересу;

6) справедливість, добросовісність та розумність.

Змінивши строк виконання за договором Банк отримує достроково задоволення своїх інтересів, тобто повертає повністю виданий кредит, що відповідно ставить у незручне становище позичальника, який розраховував на повернення такого значно пізніше щомісячними платежами та відповідно це потребує для нього здійснення додаткових зусиль для повернення великої суми коштів достроково не у терміни передбачені договором. В свою чергу вказане звільняє позичальника від подальших нарахувань відсотків і штрафних санкцій, що передбачені умовами договору на період його дії та вважати до певної міри збалансовує права та обовязки сторін за договором.

Як встановлено судом апеляційної інстанції та відповідачем не спростовувалось, Банк звертався до позивача з вимогами про дострокове погашення кредиту (основного зобовязання та зобовязання, що виникло з договору про внесення змін у основний договір) та таким чином змінив строк дії договору із доповненнями до нього та такий закінчився до 2.10.2014 року. Тому нарахування відсотків про які вказує Банк після вказаної дати слід вважати таким, що здійснено не у відповідності до умов договору та вимог закону, а відповідно не є заборгованістю за договором та тим фактом, що свідчив би про те, що правовідносини за договорами не припинені, про встановлення чого просив позивач та про що йшлося вище.

Зважаючи на вказане догоди апеляційної скарги слід визнати безпідставними та таку відхилити, рішення ж суду як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 25 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: М.М. Шандра

ОСОБА_5