АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2035/17 Головуючий 1 інст. Бородіна Н.М.
Категорія: житлові Доповідач - Котелевець А.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів Коваленко І.П., ПіддубногоР.М.,

за участю секретаря Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року,

у с т а н о в и в:

В жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_2 про виселення.

На обґрунтування позивач вказала, що є власницею будинку № 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 05 серпня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 за реєстровим № 2550. У вказаному житлі проживає відповідач без жодних правових підстав.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно звільнити квартиру не бажає, чим чинить їй перешкоди у користуванні власністю, просила виселити ОСОБА_2 з будинку № /8 по вул. Дружній в м. Харкові без надання іншого житлового приміщення.

Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що 20 березня 2015 року вона уклала з матірю позивача попередній договір купівлі-продажу спірного житлового будинку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено.

ОСОБА_2 виселена з будинку № 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові без надання іншого житлового приміщення.

З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 551 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема посилаються на те, що суд першої інстанції безпідставно не зупинив провадження у справі до вирішення Київським районним судом м. Харкова цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на житловий будинок № 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові; основний договір купівлі-продажу не було укладено з вини ОСОБА_4 та ОСОБА_1

ОСОБА_6 представник ОСОБА_1 в запереченнях на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що будинок № 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові належав на праві власності ОСОБА_4 матері ОСОБА_1 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно, посвідченого Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 22 серпня 1960 року за реєстровим № 2-2743.

06 травня 2014 року укладено Договір оренди житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала ОСОБА_2 в оренду житловий будинок № 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові строком до 06 травня 2015 року.

20 березня 2015 року укладено Попередній договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4, від імені якої діяла ОСОБА_1, у строк до 18 год. 00 хв. 30 липня 2015 року зобовязувалася передати у власність ОСОБА_2 вказаний будинок за 1 080 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 60 000 доларам США 00 центів .

На даний час власником житлового будинку № 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові є ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 05 серпня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_3 за реєстровим № 2550.

Посилаючись на порушення права власності, ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом про виселення з даного житла ОСОБА_2 (а. с. 5, 22-24).

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Оскільки самостійного права на будинок 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові в м. Харкові на підставах, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо стаття 810 ЦК України, статті 61, 64 ЖК України) відповідач не набула, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову та виселення ОСОБА_2 з вказаного будинку без надання іншого житлового приміщення.

Справа розглянута в межах заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не зупинив провадження у справі до вирішення Київським районним судом м. Харкова цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на житловий будинок № 2/8 по вул. Дружній в м. Харкові не можуть бути прийняті до уваги. Розгляд цих справ не повязаний між собою.

Посилання на те, що основний договір купівлі-продажу не було укладено з вини ОСОБА_4, ОСОБА_1 не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та на висновки суду не впливають.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. п. 1, 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді І.П.Коваленко

ОСОБА_7