АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2022/17Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що з 06 вересня 1997 року по 17 вересня 2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народилась дочка ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

До досягнення дочкою повноліття ОСОБА_7 сплачував аліменти на дочку на підставі рішення Христинівського районного суду та виконавчого листа №2-374 від 25 червня 2010 року.

24 травня 2017 року ОСОБА_8 виповнилось 18 років та вона потребує матеріальної допомоги від батьків.

З 01 вересня 2016 року ОСОБА_8 зарахована студенткою Одеської національної академії харчових технологій денної форми навчання за спеціальністю «Облік і оподаткування». Дочка сплачує за гуртожиток 400 гривень щомісячно, витрати на харчування складають не менше 500 гривень на тиждень, потрібні кошти на одяг, взуття, літературу, тощо. Позивач надає допомогу дочці, проте цих коштів недостатньо.

Позивач вважає, що батько дочки ОСОБА_7 повинен виплачувати аліменти на повнолітню дочку у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень на місяць. ОСОБА_7 працює в м. Києві за угодами підряду, його доходи необліковані.

Крім того, вважає, що ОСОБА_7 повинен нести витрати з погашення додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами. Позивач за перший рік навчання дочки заплатила за надання освітніх послуг 9960 гривень, що підтверджується договором №116 від 11 серпня 2016 року та чеками про сплату від 09 серпня 2016 року 4980 гривень та від 01 грудня 2016 року 4980 гривень. Вважає, що 1/2 платежу, а саме суму 4980 гривень ОСОБА_7 має їй повернути.

В добровільному порядку ОСОБА_7 допомогу не надає, тому ОСОБА_6 просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, на час навчання, починаючи з 25 травня 2017 року та до 30 червня 2020 року, а також стягнути з відповідача на її користь ? додаткових витрат по оплаті за надання освітніх послуг за перший рік навчання в розмірі 4980 гривень та витрати за надання юридичної допомоги в сумі 500 гривень.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норми матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позов у повному обємі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, а відмову в стягненні додаткових витрат обґрунтував тим, що законом не передбачено стягнення таких витрат на повнолітню дитину.

Однак з такими висновками суду повністю погодитись не можна.

Згідно з частиною 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Обставини які враховуються при визначенні розміру аліментів встановлені частиною 1 статті 182 СК України.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони є батьками ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.5).

ОСОБА_8 є студенткою денної форми навчання Одеської національної академії харчових технологій денної форми навчання та з платою за надання освітніх послуг факультету економіки, бізнесу і контролю за спеціальністю «Облік і оподаткування», у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 8, 11).

Посилання відповідача у запереченнях на позовну заяву та на апеляційну скаргу на те, що він не може надавати матеріальну допомогу оскільки не працює, а отже не має доходів, здійснює догляд за хворою матір'ю, прибутками його сімї є лише пенсія матері та допомога по безробіттю його співмешканки, що складається в межах лише 2000 гривень, не може бути підставою для відмови в позові про стягнення аліментів.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач на обліку як особа, що здійснює догляд за особами, які потребують догляду, не перебуває, ніяких видів допомоги не отримує.

Медичні висновки щодо потреби матері відповідача стороннього догляду через хворобу відсутні.

Та обставина, що ОСОБА_7 не працює і не має постійного заробітку, не може розцінюватися сама по собі як неможливість сплачувати аліменти.

Відповідач є працездатною особою як за віком, так і за станом здоров'я. Медичних протипоказань чи висновків відповідних медичних лікарських комісій щодо заборони працевлаштування не має, проте він не працює, на обліку в центрі зайнятості в пошуках роботи не перебуває.

Інших аліментних обов'язків на виконанні не має.

Вказані обставини свідчать про те, що відповідач має можливість отримувати дохід, а відтак і сплачувати аліменти.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Оскільки на час ухвалення рішення відповідач не працював і не мав регулярного доходу, аліменти визначаються у твердій грошовій сумі.

Згідно із п.п.2, 3 ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

Виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, і з урахуванням інтересів дочки - студентки, а також, беручи до уваги вимоги ст.ст.182, 199, 200 Сімейного кодексу України і доводи відповідача, колегія вважає за необхідне визначити розмір аліментів у сумі 1000 гривень щомісячно.

Суд першої інстанції вказані норми права та обставини справи не врахував, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню.

Разом з тим, є вірним висновок суду першої інстанції про відмову в стягненні додаткових витрат, оскільки стаття 185 СК України, яка регулює участь в таких витратах батьків, передбачає стягнення вказаних витрат понесених щодо неповнолітньої дитини.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивач звернулась до суду з двома вимогами, одна з яких не підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина вартості витрат на правову допомогу в сумі 250 гривень,

Окрім цього з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1344 гривни.(ч.3 ст.88 ЦПК України)

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 19 липня 2017 року, в частині відмови ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - скасувати.

Ухвалити нове рішення яким:

Стягнути з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 25 травня 2017 року і до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати на правову допомогу в сумі 250 гривень.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави судовий збір в сумі 1344 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :