Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13.07.2017 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Пушкарьової С.П.

при секретарі Четвертак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, Балківська сільська рада Василівського району Запорізької області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

В уточненій позовній заяві вказано, що позивачка є власницею будинку АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 14 серпня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1963 та договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,21 га від 14 серпня 2009 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1961 для обслуговування вищевказаного житлового будинку.

Згідно довідки № 1156 від 28.04.2017 року, виданої Балківською сільською радою Василівського району Запорізької області на зазначеній житловій площі зареєстровані позивачка, її чоловік - ОСОБА_7, відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх повнолітня донька - ОСОБА_6 та їх неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки № 1176 від 03.05.2017 року, виданої Балківською сільською радою, відповідачі за місцем реєстрації не проживають з квітня 2013 року.

ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - це донька, зять і онуки позивачки. Їх сімейні стосунки не склалися. У квітні 2013 року відповідачі зібрали всі належні їм речі та покинули разом зі своїми дітьми місце постійної реєстрації, не знявшись з реєстраційного обліку.

Згідно акту про не проживання за місцем реєстрації від 10 травня 2017 року, складеного у присутності депутата Балківської сільської ради та свідків-сусідів - ОСОБА_8 та ОСОБА_9, відповідачі з квітня 2013 року по теперішній час жодного разу не з»являлися за місцем реєстрації та місце їх знаходження не відоме.

Жодних стосунків, листування чи іншого спілкування весь час не було. Відповідачі повністю втратили інтерес до житлового приміщення, з квітня 2013 року

ОСОБА_1 самостійно сплачує всі комунальні рахунки, здійснює поточний ремонт будинку та обслуговує прибудинкову земельну ділянку. На теперішній час зв»язків з відповідачами та їх дітьми ОСОБА_1 не підтримує. Вжиті нею заходи розшуку відповідачів результатів не дали. Тому, ОСОБА_1 просить зобов»язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6 усунути перешкоди у розпорядженні належним їй на праві приватної власності житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 шляхом зобов»язання солідарно знятися з реєстраційного обліку.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник за довіреністю від 03 травня 2017 року ОСОБА_10 не з'явилися, але до суду надійшли заяви з проханням розглянути справу без їх участі. Уточнені позовні вимоги підтримують і просять задовольнити.

Відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3, які діють в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення та через офіційні засоби масової інформації, а саме - газету «Запорізька правда» від 06 липня 2017 року, які є у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України зі згоди позивачки, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області Третяк Т.А. у судове засідання не з'явилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі та прийняти рішення на розсуд суду.

Представник третьої особи Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не з»явився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Проти заявлених вимог не заперечують.

Суд, згідно ст. ст. 76, 169, 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу та винести заочне рішення за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Крім того, враховуючи думку учасників процесу, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 14 серпня 2009 року (а.с. 7-9).

Крім того, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, 1961, від 14.08.2009 р., ВМК 007664, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 96, розташованої по АДРЕСА_1 (а.с. 10-13).

11 серпня 2009 р. районним комунальним підприємством «Василівське бюро технічної інвентаризації» на ім»я ОСОБА_1 було виготовлено технічний паспорт за реєстровим № НОМЕР_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 14-16).

Відповідачі зі своїми дітьми - ОСОБА_6 і неповнолітніми ОСОБА_4, і ОСОБА_5 у зазначеному будинку зареєстровані, але не проживають з квітня 2013 року, що підтверджується, крім пояснень позивачки, викладених у позові, довідкою Балківської сільської ради Василівського району Запорізької області та Актом обстеження про не проживання особи за місцем реєстрації від 10 травня 2017 року, які є у справі (а.с. 17-19).

Позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки вимушена сплачувати за комунальні послуги, з розрахунку кількості зареєстрованих у будинку осіб, а також позбавлена законного права на розпорядження своїм майном.

Позивачка, як власниця вказаного житла, має право, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. ЇЇ право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України, позивачка не може бути протиправно позбавлена цього права чи обмежена у його здійсненні; відповідно до ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них; згідно ст. 383 ЦК України, позивачка, як співвласник зазначеної квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб; відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідачі не проживають у вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених ст. 71 ЖК України немає, участі в оплаті комунальних послуг квартири відповідачі не приймають, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Таким чином, права позивачки, як власниці квартири, захищаються державою.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, позивачка, як власник майна, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності із ст. 167 ЖК України - у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту або у інше жиле приміщення в тому населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім»я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За вказаних обставин суд вважає за необхідне відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Портова, б. 45, с. Балки Василівського району Запорізької області.

При цьому, суд враховує, що ст. 29 ЦК України передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачі не надали суду жодного належного та достатнього доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову (якщо такі є).

У той же час суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у частині зняття відповідачів з місця реєстрації проживання, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, тобто у разі визнання таким, що втратив право користування житлом. У такому випадку не є потребою додаткового зобов'язання зняти відповідача з реєстраційного обліку, оскільки рішення суду про визнання осіб, такими що втратили право користування житловим приміщення, є підставою для зняття з реєстраційного обліку у цьому житловому приміщенні, а відтак відсутні визначені законом підстави для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи вищевказане, керуючись Конституцією України,ст.ст. 71, 167 ЖК України,ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 29, 181, 316-319, 321, 325, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 10, 35, 60, 76, 131, 169, 208-209, 212-215, 224-226, 228, 232-233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1.

У іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. Якщо буде подано апеляційну скаргу, рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова