Справа № 482/963/17
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2017 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ітріна М.В., секретаря судового засідання Шведової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 і ОСОБА_2 до Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області про встановлення належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

20 червня 2017 р. позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 24 листопада 2007 року померла їх мама ОСОБА_3, після смерті якої залишилася їм у спадок за законом земельна ділянка, яку не успадкували у встановлену законом порядку, оскільки у правовстановлюючий документ на це нерухоме майно втрачено, а з його копії видно, що по батькові матері записано «Пилипівна», замість «Филимонівна».

З посиланням на обставини просять встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю належав матері та визнати за ними право власності на спірну земельну ділянку в рівних долях.

Позивачі будучи своєчасно та належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання не зявилися, але представник позивачів (ОСОБА_4М.) надала суду письмову заяву, в якій цивільний позов підтримала та просила його задовольнити, а справу розглянути за її відсутності.

Відповідач (сільська рада) будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи у судове засідання представника не надіслали, але надали письмову заяву, в якій проти задоволення заявлених вимог не заперечували, а справу просили розглянути без їх представника.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх письмовими доказами, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позовна заява Романюк підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За правилами ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 24 листопада 2007 року у с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області померла ОСОБА_3.

За життя спадкодавець була власником земельної ділянки площею 6,61 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Спадкоємцями майна померлої є її діти: сини ОСОБА_1 і ОСОБА_2, тобто позивачі у справі.

15 березня 2017 року позивачами успадковано за законом у встановленому законом порядку частину майна спадкодавця по ? частці, але в цей же день державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, посилаючись на відсутність у спадкоємців оригіналу Державного акту на цю земельну ділянку.

Відсутність у позивачів оригіналу Державного акта на земельну ділянку, що підлягає успадкуванню підтверджується оголошенням у районній газеті «Промінь» від 4 березня 2017 року, з якого видно, що цей Державний акт втрачено, а тому просять вважати його недійсним.

Крім того, з копії Державного акту на право приватної власності на землю видно, що він виданий ОСОБА_5.

Як випливає зі змісту довідки Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що у с. Бузьке проживала ОСОБА_3, а не «Пилипівна».

За таких обставин суд визнає той факт, що спірний Державний акт на право приватної власності на землю належить ОСОБА_3, а вказаними розбіжностями у вищезгаданому правовстановлюючому документі порушується право позивачів на успадкування цієї земельної ділянки в установленому законом порядку, яке підлягає відновленню..

З огляду на викладене, ураховуючи відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що є перешкодою для успадкування майна померлого у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав щодо визнання права власності на цю земельну ділянку за позивачами у порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю, виданий 21 березня 2001 р. на підставі рішення 14 сесії 21 скликання Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області № 04 від 14 квітня 2000 р. ОСОБА_5, а саме, на земельну ділянку площею 6,61 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, належав ОСОБА_3, яка померла 24 листопада 2007 року у с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області.

Визнати за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у порядку спадкування за законом право власності кожного на ? частку земельної ділянки площею 6,61 га (Державний акт серія I-МК, № 033829), яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована в межах території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, що належала ОСОБА_3, яка померла 24 листопада 2007 року у с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий