АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/6419/16-ц Головуючий І інстанції Горчакова О.І.
Провадження: 22-ц/790/2094/17 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Кравченко О.О.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 січня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У серпні 2016 року ПАТ «Альфа Банк» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 03.06.2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490074579, до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17 036,53 доларів США на термін до 03.06.2018 року, та до договору про внесення змін і доповнень №1 від 24.02.2009. Позивач свої зобовязання за вказаним договором виконав в повному обсязі. А відповідач в свою чергу зобовязався в поряду та на умовах що визначені у договорі повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі у сумі та строки, передбачені у договорі. Однак, ОСОБА_1, в не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у звязку з чим станом на 03.06.2016 року у неї утворилась заборгованість у розмірі 7 852,53 дол. США.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 467,39 доларів США а саме: за кредит - 2463,90 доларів США, відсотки за користування кредитом - 3,49 доларів США та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25.01.2017 року у задоволені позовних вимог ПАТ «Альфа Банк» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Альфа Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не було враховано наступне. Грошових коштів отриманих від реалізації предмету застави не було достатньо для закриття заборгованості за кредитом. Також, судом першої інстанції не були враховані положення ст. 534 ЦК України та порядок і черговість зарахування грошових коштів за кредитним договором, який передбачений розділом № 9 кредитного договору № 490074579 від 03.06.2008 року. Вважає, що висновки суду першої інстанції упереджені та обставини по справі досліджені поверхово.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

По справі встановлено, що 03 червня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 490074579 (а.с. 4-6). Відповідно до умов вказаного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 17 036, 53 доларів США.

Умовами договору, а саме пунктом 2.2. договору передбачено номінальну проценту ставку 10,2%.

Відповідно до п. 2.7 вказаного договору кредит у сумі 73 760 грн. було перераховано на рахунок ТОВ «Сі Ей Автоматів» з метою оплати транспортного засобу за Договором купівлі - продажу № /8 від 30.05.2008 року, а сума у розмірі 6 822 грн. 80 коп. - на рахунок Страховика ХФ ВАТ УСК «Дженералі Гарант» з метою оплати страхової суми за перший рік страхування транспортного засобу (а.с.4,5,6).

З пунктів 2.8 кредитного договору вбачається, що платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються щомісячно рівними частинами, відповідно до Графіку платежів, розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а с. 4).

Відповідно до пункту 2.11 договору застави від 03.06.2008 р. зобовязання, забезпечене заставою, вважається виконаним, якщо кредит погашений, сплачені проценти, інші платежі. Позичальник за даним Договором передає в заставу, а банк приймає рухоме майно - транспортний засіб - автомобіль марки Chery Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1, рік випуску -2008, колір чорний, номер свідоцтва про реєстрацію АХ 122730. Заставою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань Позичальника за цим договором. За домовленістю сторін вартість Предмету застави складає 92 200 грн.

Відповідач взяті на себе зобовязання за вказаним кредитним договором виконувала не в повному обсязі у звязку з чим станом на 03.06.2016 року у неї утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 5 860,77 доларів США, за відсотками 100,16 доларів США.

З метою добровільного врегулювання щодо повернення суми заборгованості банком 29.06.2016 року на адресу відповідача ОСОБА_1 було надіслано лист в якому відповідачу пропонувалось врегулювати заборгованість шляхом повернення застави автомобіля марки Chery Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1, для подальшої реалізації та зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості.

Судом встановлено, що 15.09.2016 р. ОСОБА_1 було повернуто банку заставне майно, а саме - автомобіль марки Chery Tiggo, державний номерний знак НОМЕР_1.

Відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції виходив з наступного. Відповідно до положень ст.ст. 589, 590 ЦК України та ст.ст. 19, 20 ЗУ «Про заставу» позивач скористався своїм правом звернення стягнення на предмет застави. У звязку з тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про наявність на даний час заборгованості у відповідача та не доведено підстави першочергового зарахування погашеної відповідачкою суми кредиту на рахунок процентів, а не на тіло кредиту, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів з такими висновками рішення суду не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи, наданим доказам та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст.303 ЦК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає право кредитора на дострокову вимогу повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами у справі, у жовтні 2016 року банком було реалізовано заставне майно.

Розділом № 9 кредитного договору № 490074579 від 03.06.2008 року передбачений певний порядок і черговість зарахування коштів за вказаним кредитним договором.

Колегія суддів вважає не вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо визначення першочерговості зарахування погашеної відповідачкою суми кредиту.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом станом на 08.11.2016 року у відповідач ОСОБА_1 становить 2 467,39 доларів США. Вказана сума зазначена з урахуванням суми отриманою від продажу заставного майна.

Статтею 24 Закону України «Про заставу» передбачено, що у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України. Судова колегія погоджується з доводами скарги представника Банку, що факт реалізації предмета застави не припиняє грошового зобовязання боржника в тому разі, коли сума, одержана від продажу предмета застави не покриває вимоги заставодержателя.

З наданих позивачем доказів видно, що після реалізації предмету застави заборгованість відповідачем у повному обсязі не погашена. Посилання відповідача на реалізацію предмета застави по заниженій ціні не підтверджені належними доказами. Відповідач не оспорила угоду про реалізації предмета застави, тому є підстави вважати що вона погодилась з угодою.

Враховуючи вимоги ст. ст. 591, 599, 610, 629 ЦК України, умови Кредитного договору, колегія дійшла висновок, що апеляційну скаргу ПАТ «Альфа Банк» підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню та постановлення нового рішення про задоволення позову ПАТ «Альфа Банк».

Крім того, стягуючи з відповідача суму заборгованості в іноземній валюті судова колегія враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1286ц16 від 16.11.2017 року.

Питання про судові витрати судова колегія вирішує відповідно з вимогами ст.88 ЦПК України і вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа банк» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа банк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 467,39 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа банк» судовий збір у розмірі 4 657,90 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий

Судді