У х в а л а

28 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Лященко Н.П.,

Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод у реалізації права власності,

в с т а н о в и л а :

Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 5 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 березня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року залишила без змін.

12 квітня 2017 року ОСОБА_4, за дорученням якої діє ОСОБА_7, звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року з передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме положень статті 376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження підстави перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявниця посилається на постанову Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України визначено, що підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 13 березня 2017 року, про перегляд якої порушує питання заявниця, суд касаційної інстанції, залишивши без змін судові рішення, погодився з їх висновками про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог з огляду на те, що реконструкція спірного жилого будинку проведена відповідачем з дотриманням вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»; крім того, позивачка не довела належними та допустимими доказами існування з боку відповідача перешкод у реалізації нею права власності.

У наданій постанові від 19 листопада 2014 року, на яку посилається заявниця, Верховний Суд України дійшов висновку про те, що за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав вважати, що висновки, викладені в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року, суперечать висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про усунення перешкод у реалізації права власності за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 липня 2016 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 березня 2017 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко