Справа №489/387/17 18.07.2017 18.07.2017 18.07.2017
Провадження №22-ц/784/1235/17
Справа № 489/387/17
Провадження № 22ц-784/1235/17 Головуючий у 1-й інстанції Кокорєв В.В.
Категорія 27 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

18 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Богуславською О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін цивільну справу

за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі ПАТ КБ) «ПриватБанк»

на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року

за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2

про

стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У січні 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Банк зазначав, що 25 січня 2007 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), який складався із заяви останньої, Умов і правил надання банківських послуг та ОСОБА_1 банку. За умовами цього договору ПАТ КБ «ПриватБанк» надало ОСОБА_2 на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в 7 000 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за користування кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 31 грудня 2016 року виникла заборгованість у сумі

49 064 грн.18 коп., з яких: 6 370 грн. 18 коп. заборгованість за кредитом;

37 081 грн. 42 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2800 грн. заборгованість за пенею; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2 312 грн. 58 коп. штраф ( процентна складова).

Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання зобов'язань за кредитним договором від 25 січня 2007 року, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь зазначену заборгованість у сумі 49 064 грн.18 коп.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року позов банку задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у сумі 18 680 грн.98 коп., з яких: 6 370 грн. 18 коп. заборгованість за кредитом; 37 0981 грн. 42 коп. заборгованість за відсотками; 2 800 грн. заборгованість за комісією; 500 грн штраф (фіксована частина); 2 312 грн. 58 коп. штраф (процентна складова).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 18 травня 2017 року виправлено описку в резолютивній частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року щодо розміру стягнутої заборгованості по відсоткам, який становить 6 698 грн. 22 коп.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша, друга статті 1054 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають встановлені договором або законом правові наслідки.

Судом встановлено, що 25 січня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, який складався із заяви останньої, Умов і правил надання банківських послуг та ОСОБА_1 банку. За цим договором Банк надав відповідачці на платіжну картку грошові кошти у вигляді кредитного ліміту, сума якого визначена в 2 500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно зі змістом заяви клієнта ця заява, а також Умови та Правила надання банківських послуг, Правила користування платіжною картою і ОСОБА_1 банку є складовими кредитного договору. Відповідно пункту 2

розділу І Умов і правил надання банківських послуг кредитним лімітом є розмір грошових коштів, наданих банком клієнту на строк, визначений у договорі, на умовах платності та зворотності (повернення).

З матеріалів справи видно, що платіжна картка за кредитним договором, укладеним із ОСОБА_2 перевипускалася неодноразово, остання картка була видана зі строком дії до квітня 2016 року.

З наданої ПАТ КБ «ПриватБанк» виписки руху коштів за вказаним вище договором вбачається, що кредитний ліміт у серпні 2013 року відповідачці було збільшено до 7 300 грн., цими коштами відповідачка систематично користувалася, отримуючи гроші через банкомат та магазини та здійснювала погашення заборгованості до червня 2014 року, після чого припинила повернення кредитних коштів.

У звязку з цим, станом на 31 грудня 2016 року виникла заборгованість за вказаним кредитним договором, яка згідно з наданим Банком розрахунком складає

49 064 грн.18 коп., з них: 6 370 грн. 18 коп. заборгованість за кредитом;

37 081 грн. 42 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 800 грн. заборгованість за пенею; 500 грн штраф (фіксована частина); 2 312 грн. 58 коп. штраф (процентна складова).

За такого суд на підставі ст.ст. 526,611, 1050,1054 ЦК України дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором.

Визначаючи розмір заборгованості, суд першої інстанції помилково в розрахунку заборгованості зазначив комісію та пеню в розмірі 2 800 грн., тоді як комісія вказаним кредитним договором не передбачалася, а тому зазначену суму слід вважати пенею.

Щодо розміру процентів за користування кредитом, які підлягають стягненню з ОСОБА_2, колегія приходить до такого висновку.

В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України (тут і далі в редакції, яка була чинною на час укладання даного кредитного договору) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Як було встановлено судом, сторони домовились, що позичальник зобовязаний сплачувати позивачеві 36% річних за користування кредитними коштами.

З наданих позивачем документів вбачається, що в подальшому Банком було змінено проценту ставку: з 01 січня 2013 р. -30% річних , з 01 вересня 2014 р. 34,8% річних , з 01 квітня 2015 р. 43,2% річних.

Саме з таких процентних ставок виходив суд, визначивши розмір заборгованості по процентам який склав 6 698 грн. 22 коп. , оскільки вірно дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не відповідає умовам договору, наявній у відповідачки заборгованості за кредитом та порядку нарахування процентів.

Між тим, суд не звернув увагу, що нові ставки процентів за користування кредитом можуть застосуватися лише до нової кредитної заборгованості, тоді як в останнє кредитні кошти були використані відповідачкою 31 липня 2014 року, тобто під час дії відсоткової ставки в розмірі 30% річних. За такого відсутні підстави для застосування до розрахунку заборгованості за процентами інших відсоткових ставок.

Не можна прийняти до уваги наданий представником позивача розрахунок заборгованості з урахуванням подвійної відсоткової ставки на прострочену заборгованість, виходячи з наступного.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що відповідачці були відомі та погоджувались нею будь-які інші умови кредитування, в тому числі щодо подвійної процентної ставки у разі наявності простроченої заборгованості, ніж ті, що викладені у довідці про умови кредитування, підписаної 25 січня 2007 року.

Крім того, встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Умови договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемними (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України).

Таким чином, і зміни умов щодо збільшення розміру процентів після укладання договору сторонами є нікчемними.

За наведених обставин посилання позивача на внесення до Умов та правил надання банківських послуг 01 квітня 2014 р. змін, згідно яких у разі виникнення прострочених зобовязань відсотки нараховують у подвійному розмірі є безпідставними, оскільки такі зміни є нікчемними з огляду на наведені норми закону і не були погоджені з позичальником.

Таким чином, заборгованість за процентами з урахуванням процентної ставки з 30 червня 2014 року по 31 грудня 2016 року 30% має становити 4 863 грн. 96 коп. ( 6 370 грн. 18 коп. х 30%: 360=5 грн.31 коп. в день; 916 дн.х 5 грн. 31 коп.), а всього станом на 31 грудня 2016 року заборгованість за процентами з урахуванням розміру заборгованості за кредитом, кількості днів прострочки, має становити 5 170 грн. 12 коп. (4 863 грн. 96 коп.+ 306 грн. 16 коп.)

З урахуванням викладеного, колегія суддів, встановивши неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права вважає за необхідне на підставі ч.3 ст. 303 ЦПК України вийти за межі апеляційної скарги та зменшити розмір відсотків, які підлягають стягненню з відповідачки з 6 698 грн. 22 коп. до 5 170 грн. 12 коп., а відтак і загальної заборгованості, оскільки судом першої інстанції такий розрахунок проведено невірно.

За таких обставин, в силу положень п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду необхідно змінити, зазначивши про стягнення з відповідача на користь позивача 17 152 грн.88 коп. заборгованості за кредитним договором від 25 січня 2007 року, що виникла станом на 31 грудня 2016 року з яких: 6 370 грн. 18 коп. заборгованість за кредитом;

5 170 грн.12 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 800 грн. заборгованість за пенею; 500 грн штраф (фіксована частина); 2 312 грн. 58 коп. штраф (процентна складова).

В силу ст. 88 ЦПК України з урахуванням частково задоволених позовних вимог з відповідачки слід стягнути сплачений позивачем в суді першої інстанції та апеляційної інстанції судовий збір в розмірі 1 176 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 квітня 2017 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк 17 152 грн.88 коп. заборгованості за кредитним договором від 25 січня 2007 року, що виникла станом на 31 грудня 2016 року з яких: 6 370 грн. 18 коп. заборгованість за кредитом;

5 170 грн.12 коп. заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 800 грн. заборгованість за пенею; 500 грн штраф (фіксована частина); 2 312 грн. 58 коп. штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» розмірі 1 176 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді :