У Х В А Л А

іменем україни

18 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві Телявського АнатоліяМиколайовича про визнання неправомірною і скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року, що набрало законної сили, із неї на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») було стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 28 126,30 грн. 18 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист. 12 грудня 2012 року банк вперше пред'явив виконавчий лист до виконання. 17 грудня 2012 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. 27 листопада 2013 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду в повному обсязі. 24 липня 2014 року стягувач вдруге пред'явив виконавчий лист до виконання. Постановою державного виконавця від 28 липня 2014 року відкрито виконавче провадження, проте постановою від 05 березня 2015 року виконавчий лист повернуто у зв'язку з неможливістю виконати рішення суду. 10 березня 2016 року банк втретє пред'явив виконавчий лист до виконання. 11 березня 2016 року головний державний виконавець Телявський А.М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження.

Посилаючись на те, що державний виконавець ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустило річний строк пред'явлення виконавчого листа до виконання, ОСОБА_3 просила визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження винесену державним виконавцем 11 березня 2016 року та зобов'язати державного виконавця ухвалити постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження по виконавчому листу, виданому Дніпровським районним судом м. Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року, скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Телявського А.М. про відкриття виконавчого провадження від 11 березня 2016 року за виконавчим листом, виданим 18 липня 2012 року Дніпровським районним судом м. Києва, про стягнення із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості у розмірі 28 126,30 грн. В іншій частині задоволених вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи скаргу на дії державного виконавця, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустило встановлений законом річний строк на пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Такий висновок апеляційного суду є правильними, відповідає фактичним обставинам справи, до яких вірно застосовано норми матеріального права, а поданим сторонами доказам надана належна правова оцінка.

Судами встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2012 року, що набрало законної сили, із ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 28 126,30 грн.

За результатами проведення виконавчих дій державний виконавець 05 березня 2015 року виніс постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на момент спірних правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 23 цього Закону встановлено, що строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв'язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Ураховуючи те, що постанову про повернення виконавчого листа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс 05 березня 2015 року, тому останнім днем пред'явлення виконавчого листа до виконання є 05 березня 2016 року.

Суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, дійшли обґрунтованого висновку про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустило зазначений вище строк, оскільки пред'явило виконавчий лист до виконання лише 10 березня 2016 року, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві на заяві про відкриття виконавчого провадження, копію якої надано ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 86), також ця дата пред'явлення банком виконавчого листа до виконання міститься й у інформації про виконавче провадження (а.с. 12). Заяви про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання не подано.

Доводи касаційної скарги про те, що на вхідному штампі відділу державної виконавчої служби міститься дата отримання заяви 04 березня 2016 року спростовуються матеріалами справи та встановленими вище обставинами.

Ураховуючи викладене та положення ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська