АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 677/2249/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1374/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю апелянта ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представників ДП «Красилівський агрегатний завод» ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красилівського районного суду від 08 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Красилівський агрегатний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду із вказаним позовом зазначав, що з 14 липня 2014 року працював на посаді транспортувальника четвертого розряду на ДП «Красилівський агрегатний завод», однак наказом № 596-к від 15.10.2015 року звільнений з займаної посади на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за перебування на роботі в нетверезому стані. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки 15.10.2015 року на роботі не перебував та обовязків транспортувальника не виконував за станом здоровя. Зазначав, що внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався з ним 21.01.2015 року під час виконання трудових обовязків, він отримав травму у вигляді різаної рани н/з лівого передпліччя з пошкодженням сухожилків-згиначів лівої китиці 2,3,4,5 пальців та ліктьової артерії, проходив лікування та 29.09.2015 року йому встановлено 10% втрати професійної працездатності на строк до 01.10.2016 року. 01 жовтня 2015 він прибув на прохідну підприємства, щоб приступити до роботи, однак на територію заводу його не допустили. 12.10.2015 року його повторно не допустили на завод та надали направлення на проходження медогляду щодо встановлення можливості виконання роботи транспортувальника та відсутності у нього медичних протипоказань до цієї роботи. Згідно висновку лікаря травматолога Красилівської ЦРЛ, йому протипоказана важка фізична праця, а рекомендована зайнятість із легкими умовами праці строком на три місяці. Зазначений висновок був наданий ним помічнику директора ДП «Красилівський агрегатний завод» по кадрах ОСОБА_4Ф у звязку з чим останній, посилаючись на відсутність на заводі легких умов праці, запропонував позивачу звільнитись за згодою сторін. Наказом №595к від 15.10.2015 року ОСОБА_1 звільнено за п.1 ст. 36 КЗпП України, ознайомлено з наказом та внесено запис до трудової книжки за №39. Позивач вказує, що отримавши трудову книжку він виявив, що запис №39 про його звільнення за згодою сторін визнаний помилковим і згідно наказу №596-к він звільнений з роботи з ДП «Красилівський агрегатний завод» за п. 7 ст. 40 КЗпП України з підстав перебування на роботі в нетверезому стані. Позивач вважає своє звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП України та наказ №596-к від 15.10.2015 року незаконними, оскільки в той день перебував на підприємстві лише з метою оформлення звільнення за раніше досягнутою згодою двох сторін. До того ж, в стані алкогольного спяніння 15.10.2015 під час перебування на території ДП «Красилівський агрегатний завод» перебувати не міг, а можлива наявність у нього ознак такого стану могла бути повязана з хворобливим станом його здоровя та прийомом значної кількості ліків. У звязку з викладеним позивач, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ № 596-к від 15.10.2015 року про його звільнення з роботи на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України за появу на роботі в нетверезому стані; поновити його на роботі на ДП «Красилівський агрегатний завод» транспортувальником четвертого розряду; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.10.2015 по день винесення рішення суду та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Красилівського районного суду від 08 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Апелянт посилається на неповне зясування судом обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та порушення норм матеріального права. ОСОБА_1 вказує, що на підставі наказу №595к від 15.10.2015 року та наявності у його трудовій книжці запису про звільнення за п.1 ст. 36 КЗпП України він вважав себе звільненим за згодою сторін. Про скасування вказаного запису чи визнання його помилковим його не повідомляли, у звязку з чим на момент виявлення та документування так званого стану алкогольного спяніння не вважав себе працівником відповідача та не надав цій обставині жодного значення. Також апелянт вказує, що судом не надано належної оцінки тій обставині, що згідно акту №4/10 від 15.10.2015 року він перебував на КПП заводу о 12 год. 04 хв., тобто в час обідньої перерви, встановленої правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Красилівський агрегатний завод» з 12 год. 00 хв. до 12 год. 30 хв., тому апелянт вважає своє перебування на території ДП «Красилівський агрегатний завод» поза робочим часом, який використовується працівником на власний розсуд.

Крім того, на думку апелянта є помилковим висновок суду про підставність його звільнення у звязку з перебуванням на роботі в стані алкогольного спяніння, при цьому суд незаконно послався на покази свідків та доповідні записки, з якими роботодавець не повязував факт звільнення.

Також, на думку апелянта, показання свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не повинні братись судом до уваги, оскільки вони не є спеціалістами, які б могли кваліфіковано оцінити його стан, їх свідчення є суперечливими та не можуть вважатись обєктивними та достатніми з огляду на те, що вони є працівниками заводу та залежними від останнього.

Посилаючись на те, що висновок медичного закладу також не може свідчити про факт його перебування в стані алкогольного спяніння, оскільки огляд був проведений не кваліфікованим працівником, а пояснення у протоколі про адміністративне правопорушення виконані від його імені іншою особою, апелянт просив задовольнити його апеляційну скаргу.

Апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали і просять її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та порушенням судом норм матеріального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позов ОСОБА_1 до задоволення не підлягає з підстав недоведеності порушень трудового законодавства ДП «Красилівський агрегатний завод» під час звільнення позивача.

Колегія суддів з таким висновком суду першої існтанції не погоджується, вихчи із наступного.

Як вбачається із запису в трудовій книжці (дублікат серії АВ №847533) за №38 від 16.07.20144 року ОСОБА_1 на підставі наказу №332 від 14.07.2014 прийнятий транспортувальником по четвертому розряду до 74ц ДП «Красилівський агрегатний завод». (а.с.4-6).

Відповідно до ОСОБА_3 проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що затверджений начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Хмельницькій області від 11.02.2015 року 21 січня 2015 року об 9 год. в Державному підприємстві «Красилівський агрегатний завод» код 1407831 Державний Концерн «Укроборонпром» стався нещасний випадок із важким наслідком на зварювальній дільниці цеху №73 ДП «КАЗ» м. Красилів, вул. Правдинська, 1 з потерпілим ОСОБА_1 і згідно висновку комісії, цей нещасний випадок відповідно до вимог п.15 «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» вважається повязаний із виробництвом і на потерпілого ОСОБА_1 складається акт за формою Н-1. (а.с. 11-13).

Наказом директора ДП «Красилівський агрегатний завод» №399 від 15.10.2015 року «Про порушення трудового розпорядку» за відсутність на роботі без поважних причин транспортувальнику цеху №74 ОСОБА_1 оголошено догану, а також попереджено, що в разі повторення подібних випадків буде звільнений з підприємства згідно чинного законодавства. Та відповідно до розділу 4 Колективного договору на 2014-2015 роки «Оплата праці та нормування» п.4.23 позбавлено порушника, вказаного в п. 1 даного наказу, пільг, передбачених розділом 7 «Соціальні гарантії та пільги» п.7.1.13 з 16.10.2015 року по 31.12.2015 року. (а.с. 33).

Відповідно до п. 1 наказу директора ДП «Красилівський агрегатний завод» № 596-к по від 15.10.2015 року «По особовому складу» за неодноразове порушення трудової дисципліни (наказ №399 від 15.10.15 року), поява на робочому місці в нетверезому стані (ОСОБА_3 №4/10 від 15.10.15 року), що не дає можливості цеху виконувати виробничі завдання, а також створює небезпечні умови праці, транспортувальника цеху № 74 ОСОБА_1 звільнено 15.10.2015 року з підприємства за п.7 ст. 40 КЗпП України, за появу на роботі в нетверезому стані. (а.с.32).

Встановлено, що в дублікаті трудової книжки ОСОБА_1 серії АВ №847533 міститься запис за №39 про звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін на підставі наказу №595-к від 15.10.2015р., який скріплений печаткою відділу кадрів ДП «КАЗ» та міститься запис за №40 за підписом інженера інспектора ВК, відповідно до якого запис за №39 рахувати помилковим. Також є запис за №41 за підписом заступника директора по кадрах ОСОБА_4 та скріплений печаткою відділу кадрів ДП «КАЗ», відповідно до якого ОСОБА_1 звільнений за п. 7 ст. 40 КЗпП України за перебування на роботі в нетверезому стані відповідно до наказу №596к від 15.10.2015 р.

25 листопада 2016 року профспілковим комітетом первинної організації профспілки авіабудівельників України на ДП «Красилівський агрегатний завод» було ухвалено рішення про надання згоди на звільнення позивача на підставі п. 7 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 1).

Згідно з ч. 1 п. 7 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння.

Як роз'яснено в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із подальшими змінами), вирішуючи позови поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за п. 7 ст. 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов'язки. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дійшовши висновку про те, що позивача було правомірно звільнено з роботи за ч. 1 п. 7 ст. 40 КЗпП України, оскільки останній з'явився на роботі у нетверезому стані, суд першої інстанції взяв до уваги складений та підписаний інспектором з охорони підприємства акт №4/10 від 15.10.2015 року про перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння, покази свідків: інспектора міліції ОСОБА_7 та начальника служби безпеки ДП «КАЗ» ОСОБА_5

Однак, колегія суддів вважає, що зазначений акт №4/10 від 15.10.2015 року не є належним та допустимим в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України доказом на підтвердження стану ОСОБА_1

Згідно положень п.6.8 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Красилівський агрегатний завод» (в редакції, що діяли на час виникнення спірних правовідносин) працівників, які зявилися на робочому місці в нетверезому стані, адміністрація не допускає до роботи в даний робочий день (зміну). Про появу працівника на робочому місці в нетверезому стані комісія в складі адміністрації і громадськості (три чоловіки) негайно складає акт чи одержує медичні підтвердження.

Якщо нетверезий стан працівника виявлений на прохідній підприємства, вказаний акт складається з участю працівників охорони.

Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України не звернув увагу на те, що акт №4/10 від 15.10.2015 року складений в порушення вимог п. 6.8. зазначених вище Правил саме охоронцем, а не комісією в складі адміністрації і громадськості з участю працівників охорони. Крім того, як вбачається із змісту вказаного акту, ОСОБА_1 було зупинено на КПП о 12год. 04 хв. в стані алкогольного спяніння (запах алкоголю з ротової порожнини, що підтвердив алкотест червона лампа). Однак, представником відповідача не надано належних доказів на законність застосування працівниками охорони алкотесту та представниками відповідача визнано ту обставину, що відсутні будь-які сертифікати відповідності цього пристрою і їм невідомо про підставність та правомірність його застосування працівниками охорони.

І колегія суддів вважає, що працівники охорони підприємства не могли кваліфіковано та правильно оцінити стан позивача, оскільки не є спеціалістами. Щодо запису у розділі «Пояснення правопорушника» про те, що ОСОБА_1 випив 100 грам горілки, останній пояснив, що цей запис він написав на прохання охоронця, оскільки вважав себе, на час складання акту, звільненим з роботи за згодою сторін, а працівники охорони отримували відповідні заохочення.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Красилівського районного суду від 15.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чепелівської сільської ради про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення встановлено, що протокол Красилівської ЦРЛ № 7 медичного обстеження ОСОБА_1 на стан спяніння від 15.10.2015 року не є належним доказом щодо перебування позивача у стані алкогольного спяніння. А відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також, вказаною постановою суду скасовано постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Чепелівської сільської ради №1 від 07.12.2015 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 179 КУпАП.

Колегія суддів вважає, що факт знаходження ОСОБА_1 у стані алкогольного сп'яніння не підтверджений відповідними доказами. А рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Крім того, в табелі обліку використання робочого часу за жовтень 2015 року стоїть відмітка про відсутність ОСОБА_1 15 жовтня 2015 року на робочому місці з причин саме прогулу. (а.с. 218)

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

А тому колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 в частині визнання незаконним і скасування наказу №596 к від 15.10.2015 року про його звільнення за п. 7 ст. 40 КЗпП України та поновлення його на роботі в ДП «Красилівський агрегатний завод» транспортувальником четвертого розряду підлягає до задоволення. І доводи апеляційної скарги в частині порушення та неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що підлягає до задоволення і позовна вимога позивача щодо стягнення із ДП «Красилівський агрегатний завод» середнього заробітку за вимушений прогул, виходячи із наступного.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз. 5 п. 6 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Відповідно до п.п. 1 «з», 3, 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (надалі Порядок) цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період).

В силу положення п. 10 Порядку: у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення.

Сторонами визнається, що нарахування заробітної плати ОСОБА_1 здійснювалося погодинно і встановлений розмір заробітної плати за одну годину роботи транспортувальника четвертого розряду на час звільнення позивача становив 15,92 грн., що підтверджується матеріалами справи. (а.с.182).

Встановлено, що період вимушеного прогулу ОСОБА_1 становить 21 місяць і 8 днів, а саме: з 16.10.2015 року (наступний день після звільнення) по 24.07.2017 року (день ухвалення рішення суду, адже позивач просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.10.2015 року по день ухвалення рішення).

Також встановлено, що заробітна плата позивача за останні 2 місяці роботи перед звільненням становила 2115,88 грн. за відпрацьовані 169 годин і середньогодинна зарплата ОСОБА_1 - 12,52грн. (2115,88грн. :169год.). І станом на 01.10.2015 року розмір погодинної заробітної плати транспортувальника четвертого розряду становила 15,92грн., станом на 01.02.2016 року 17,04грн., станом на 01.05.2016 року 18,74грн., станом на 01.08.2016 року 20,34грн. (а.с.182).

Отже, коефіцієнт підвищення погодинної заробітної плати за період з 16.10.2015 року по 31.01.2016 року становить 1,2715 (15,92грн. :12,52грн.), за період з 01.02.2016 року по 30.04.2016 року - 1,0703 (17,04 грн. : 15,92 грн.), за період з 01.05.2016 року по 31.07.2016 року - 1,0997 (18,74 грн. : 17,04 грн.), за період з 01.08.2016 року по 24.07.2017 року - 1,0853 (20,34 грн. : 18,74 грн.)

Згідно листів Мінсоцполітики від 09.09.2014 року №10196/0/14-14/13, від 20.07.2015 року №10846/0/14-15/13, від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік , на 2016 рік та на 2017 рік, відповідно до яких при 40 годинному робочому тижні у 2015 році встановлена наступна тривалість робочого часу: у жовтні 176 год., у листопаді 168 год., у грудні 183 год.

На 2016 рік при 40 годинному робочому тижні встановлена наступна тривалість робочого часу: січень 151 год., лютий -168 год., березень 175 год., квітень 168 год., травень 152 год., червень 159 год., липень 168 год., серпень 175 год., вересень 176 год., жовтень 159 год., листопад 176 год., грудень 176 год.

На 2017 рік при 40 годинному робочому тижні встановлена наступна тривалість робочого часу: січень 159 год., лютий -160 год., березень 175 год., квітень 152 год., травень 159 год., червень 159 год., липень 168 год.

А тому, середній заробіток позивача за 10 робочих днів у жовтні 2015 року становить 904,26 грн. (176 год. (тривалість робочого часу за жовтень 2015 року) : 31 день = 5,68 робочих годин в 1 робочий день х 10 робочих днів) х 15,92 грн. (розмір зарплати транспортувальника 4 розряду за годину).

Середній заробіток ОСОБА_1: за листопад 2015 року становить 2674,56 грн. (168 год. (тривалість робочого часу за листопад 2015 року) х 15,92 грн. (розмір зарплати транспортувальника 4 розряду за годину); за грудень 2015 року 2913,36 грн. (183 год. (тривалість робочого часу за грудень 2015 року) х 15,92 грн. (розмір зарплати транспортувальника 4 розряду за годину); за січень 2016 року 2403,92 грн. (151 год. (тривалість робочого часу за січень 2016 року) х 15,92 грн.);

за лютий 2016 року 2862,58 грн. (168 год. (тривалість робочого часу за лютий 2016 року) х 15,92 грн. х 1,0703 (коефіцієнт підвищення погодинної заробітної плати); за березень 2016 року 2981,85 грн. (175 год. (тривалість робочого часу за березень 2016 року) х 15,92 грн. х 1,0703); за квітень 2016 року 2862,58 грн. (168 год. (тривалість робочого часу за квітень 2016 року) х 15,92 грн. х 1,0703);

за травень 2016 року 2848,31 грн. (152 год. (тривалість робочого часу за травень 2016 року) х 17,04 грн. (розмір зарплати транспортувальника 4 розряду за годину) х 1,0997 (коефіцієнт підвищення погодинної заробітної плати); за червень 2016 року 2979,48 грн. (159 год. (тривалість робочого часу за червень 2016 року) х 17,04 грн. х 1,0997); за липень 2016 року 3148,13 грн. (168 год. (тривалість робочого часу за липень 2016 року) х 17,04 грн. х 1,0997);

за серпень 2016 року 3559,24 грн. (175 год. (тривалість робочого часу за серпень 2016 року) х 18,74 грн. (розмір зарплати транспортувальника 4 розряду за годину) х 1,0853 (коефіцієнт підвищення погодинної заробітної плати); за вересень 2016 року 3579,58 грн. (176 год. (тривалість робочого часу за вересень 2016 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за жовтень 2016 року 3233,82 грн. (159 год. (тривалість робочого часу за жовтень 2016 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за листопад 2016 року 3579,58 грн. (176 год. (тривалість робочого часу за листопад 2016 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за грудень 2016 року 3579,58 грн. (176 год. (тривалість робочого часу за грудень 2016 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за січень 2017 року 3233,82 грн. (159 год. (тривалість робочого часу за січень 2017 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за лютий 2017 року 3254,16 грн. (160 год. (тривалість робочого часу за лютий 2017 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за березень 2017 року 3559,24 грн. (175 год. (тривалість робочого часу за березень 2017 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за квітень 2017 року 3091,45 грн. (152 год. (тривалість робочого часу за квітень 2017 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за травень 2017 року 3233,82 грн. (159 год. (тривалість робочого часу за травень 2017 року) х 18,74 грн. х 1,0853; за червень 2017 року 3233,82 грн. (159 год. (тривалість робочого часу за червень 2017 року) х 18,74 грн. х 1,0853); за липень 2017 року становить 1763,76 грн. (168 год. (тривалість робочого часу за липень 2017 року) : 31 день = 5,42 робочих годин в 1 робочий день х 16 робочих днів) х 18,74 грн. х 1,0853).

На підставі викладеного підлягає до стягнення з ДП «Красилівський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 65480,90 грн. (сума вказана без утримання податків та інших обов'язкових платежів).

Крім того, згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до розяснень, що викладені в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), та з урахуванням інших обставин.

Колегія суддів при визначенні розміру моральної шкоди враховує тяжкість вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках ОСОБА_1, час та зусилля, що необхідні йому для відновлення попереднього стану, також обставини, за яких вказана шкода була йому заподіяна, глибину та тривалість душевних страждань і, враховуючи вимоги розумності та справедливості приходить до висновку, що з ДП «Красилівський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення моральна шкода в розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому підлягає до стягнення з ДП «Красилівський агрегатний завод» на користь держави судовий збір в розмірі 6720 грн. (3200грн. судовий збір, що підлягав оплаті при зверненні до суду + 3520 грн. (3200 грн. х 110%), що підлягав сплаті при подачі апеляції).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красилівського районного суду від 08 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ директора Державного Підприємства «Красилівський агрегатний завод» №596-к від 15 жовтня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 за п. 7 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на роботі транспортувальника четвертого розряду 74 цеху Державного Підприємства «Красилівський агрегатний завод».

Стягнути із Державного Підприємства «Красилівський агрегатний завод» на користь ОСОБА_1 51975 (пятдесят одну тисячу девятсот сімдесят пять) грн. 33 коп. середнього заробітку за вимушений прогул та 2000 грн. моральної шкоди.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі допустити до негайного виконання.

Стягнути із ДП «Красилівський агрегатний завод» на користь держави судовий збір сумі 6720 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

___________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Справа № 22ц/792/1374/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія №53,54