АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 671/668/17
Провадження № 22-ц/792/1401/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар Лапко Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року у справі за заявою Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради про визнання спадщини відумерлою.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року Волочиська міська обєднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. В обґрунтування заяви зазначалось, що 09 липня 1996 року померла ОСОБА_1, яка була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1 (Калініна), 10 в с. Соболівка Волочиського району. Окрім неї за вказаною адресою проживав її син ОСОБА_2, який помер 13 листопада 2013 року. Після смерті ОСОБА_1 залишилась спадщина, а саме: житловий будинок за вищевказаною адресою. Відомості, що спадщина перейшла до держави в порядку, передбаченому ст. 555 ЦК УРСР (1963 року), відсутні. Спадкоємців за законом та за заповітом після смерті ОСОБА_1 не виявлено. За таких обставин, заявник просив визнати спадщину, яка відкрилась 09.07.1996 року після смерті ОСОБА_1, і складається із житлового будинку по вул. Грушевського, 10 в с. Соболівка Волочиського району, відумерлою.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року у задоволенні заяви Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради про визнання спадщини відумерлою відмовлено.

В апеляційній скарзі Волочиська міська обєднана територіальна громада в особі Волочиської міської ради не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви. На думку апелянта, оскаржуване рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом першої інстанції не враховано вимоги ч. 3 ст. 235 ЦПК України щодо непоширення меж судового розгляду на справи окремого провадження. Крім того, судом помилково застосовано норми ст. 555 ЦК УРСР 1963 року.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що 09 липня 1996 року в с. Ожигівці Волочиського району Хмельницької області померла ОСОБА_1 (а.с. 37).

Після смерті ОСОБА_1 залишилась спадщина, яка складається, в тому числі, із житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Грушевського (Калініна), 10 у с. Соболівка Волочиського району (а.с. 32-35).

Згідно з листом старости сіл Ожигівці, Бутівці, Соболівка Волочиської міської обєднаної територіальної громади на день смерті (09.07.1996 року) ОСОБА_1 разом з нею проживав та вступив в управління майном її син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 13 листопада 2013 року. Інформацією про спадкоємців ОСОБА_2 староста сіл не володіє, оскільки після смерті своєї матері він проживав в житловому будинку один, і самостійно займався веденням домашнього господарства (а.с. 42).

Згідно з інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 47958878 та № 47958883 спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не заводилась. Спадкоємці за заповітом відсутні (а.с. 59-60).

Відмовляючи в задоволенні заяви суд виходив з того, що спадщину після смерті ОСОБА_1 прийняв спадкоємець першої черги за законом - син ОСОБА_2, а тому така спадщина не може бути визнана відумерлою. Крім того, у звязку з відкриттям спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає ЦК Української РСР (1963 року).

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з чч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщину.

Згідно з ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою; заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини; спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно з п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила книги шостої ЦК України застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду першої інстанції та спростовували висновок суду. Вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції.

Процесуальних порушень, які були би підставою для скасування рішення суду, не встановлено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Волочиської міської обєднаної територіальної громади в особі Волочиської міської ради відхилити.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підписи/ ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1401/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія №72