Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Фонду державного майна України про стягнення заборгованості із заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 10 червня 1990 року по 26 грудня 2001 року вона працювала у ВАТ «Содовий завод».

На підставі рішення комісії з трудових спорів ВАТ «Содовий завод» від 15 вересня 2003 року № 150 вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на її користь заборгованість із заробітної плати у сумі 354 грн 11 коп.

Позивач зазначала, що до теперішнього часу рішення комісії не виконано, заборгованість із заробітної плати їй не сплачено.

Натомість 24 січня 2013 року з листа Фонду Державного майна України № 11-05-00801 їй стало відомо про те, що станом на 1 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутному капіталу ВАТ «Содовий завод».

Постановою господарського суду Донецької області від 4 вересня 2003 ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

Оскільки ВАТ «Содовий завод» було державним підприємством та заборгованість із заробітної плати залишається непогашеною, тому ОСОБА_5 просила суд стягнути на її користь з Фонду державного майна України 354 грн 11 коп. заборгованості із заробітній платі на підставі п. 2 ст. 619 ЦК України, оскільки, на її думку, Фонд державного майна, як засновник ВАТ «Содовий завод» несе субсидіарну відповідальність за боргами ВАТ «Содовий Завод» перед нею.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_5 у період з 6 червня 1990 року по 26 грудня 2001 року працювала у ВАТ «Содовий завод».

На підставі рішення комісії з трудових спорів ВАТ «Содовий завод» від 15 вересня 2003 року № 150 вирішено стягнути з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_5 354 грн 11 коп. заборгованості із заробітної плати, однак рішення залишилося не виконаним.

24 січня 2013 року надійшов лист Фонду Державного майна України № 11-05-00801 про те, що станом на 1 січня 2013 року у Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутному капіталу ВАТ «Содовий завод».

Згідно зі статутом ВАТ «Содовий завод», підприємство засновано відповідно до рішення Фонду державного майна України від 20 грудня 1995 року № 50-АТ шляхом перетворення ДП «Хімпром» у ВАТ «Содовий завод» згідно із Указом Президента України від 26 листопада 1994 року № 699/94 «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використання приватизаційний майнових сертифікатів.

Засновником ВАТ «Содовий завод» є держава в особі Фонду Державного майна України (п. 1.1 статуту).

Разом із цим ВАТ «Содовий завод» є юридичною особою, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства та статуту, має самостійний баланс, розрахунковий, валютний та інші рахунки в банках, має право укладати угоди (контракти), набувати майнових та особистих прав, нести обов'язки, виступати в суді, арбітражному або третейському суді.

Нормами ст. 619 ЦК України регулюються правовідносини зобов'язального характеру, за якими договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи (ч. 1 цієї статті).

Частиною 1 ст. 176 ЦК України передбачено розмежування відповідальності за зобов'язаннями держави, Автономної Республіки Крим, територіальних громад та створених ними юридичних осіб. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди виходячи із встановлених у справі обставин та норм чинного законодавства, дійшли обґрунтованого висновку про те, що Фонд державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргам ВАТ «Содовий завод», оскільки не є його правонаступником. Правовідносини, які склалися між ВАТ «Содовий завод» та Фондом державного майна України - є правовідносинами засновника та створеного ним підприємства, за якими засновник не відповідає по боргам підприємства, а підприємство не відповідає по боргам засновника.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду відповідають вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 14 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає. М.В. Демяносов Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко О.В. Ступак Головуючий: Судді: