АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Кравець В.А.

при секретарі: Борисенко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_2, в якому просив стягнути солідарно з останніх на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 44 130,04 грн., компенсацію витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 5 000 грн., пеню в розмірі 16 328, 25 грн. . Також просив стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 2 000 грн. та з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 50 000 грн..

Справа 759/15373/16-ц
Апеляційне провадження №22-ц/796/9894/2017 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що 04.12.2014 року на перехресті вул. Комінтерну бульвар Шевченка в м. Києві, з вини ОСОБА_2 сталася ДТП, за участю автомобілів «Форд ескорт», д.н. НОМЕР_1 та «Мерседес», р.н. НОМЕР_2, внаслідок якої було пошкоджено його автомобіль. Згідно акту - товарознавчого дослідження № 11 від 04.01.2015 року розмір матеріального збитку становить 44 130, 04 грн.. Вартість авто - товарознавчого дослідження складає 5 000 грн.. Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Форд ескорт», д.н. НОМЕР_1 згідно страхового полісу № АТ 6084116, була застрахована у АТ «УОСК». На початку 2015 року він звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування подавши всі необхідні документи. Керівник страхової компанії усно повідомив його, що у зв'язку зі складнощами компанії йому можуть сплатити лише 19 000 грн., проте будь - яких сум в рахунок відшкодування йому не виплатили.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.06.2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 44 130, 04 грн., пеню за період з 30.10.2015 року по 08.11.2015 року у розмірі 16 328, 25 грн., компенсацію за проведення експертизи у розмірі 5 000 грн.. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 2 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, йому не було направлено всіх додатків, долучених до позовної заяви. Суд не звернув уваги на те, що висновок про розмір шкоди не може бути належним доказом, оскільки зроблений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, зокрема п. 4.3, п. 4.4 та п. 4.6 та в ньому йде мова то про звіт, то про висновок. Суд не врахував, що знос автомобіля становить 44 %. В акті огляду автомобіля зазначено пошкодження автомобіля, які не відносяться до даної ДТП. Позивач не надав доказів про оплату висновку спеціаліста. Крім того, йому було безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про витребування у позивача оригіналу висновку з метою подальшого направлення його на рецензування до Фонду державного майна України.

У судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Позивач та його представник ОСОБА_7 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» у судове засідання не з`явилася та причини її неявки визнані колегією суддів неповажними.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.12.2014 року на перехресті вул. Комінтерну бульвар Шевченка в м. Києві, сталася ДТП, за участю автомобілів «Форд ескорт», д.н. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та «Мерседес», р.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої було пошкоджено автомобілі.

Позивач є власником транспортного засобу «Мерседес», д.н. НОМЕР_2.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.12.2014 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Відповідно до висновку № 11/04-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу, виконаного оцінювачем ОСОБА_8, вартість матеріальною збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес», р.н. НОМЕР_2 в результаті ДТП становить 44 130, 04 грн..

За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було сплачено 5 000 грн..

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд», д.н. НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Позивач неодноразово звертався до цієї страхової компанії із заявами про виплату йому страхового відшкодування, проте таке відшкодування не отримав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на час ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» та розмір шкоди не перевищує ліміту страхового відшкодування. Стягуючи 2 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_2 суд виходив з того, що з його вини було пошкоджено автомобіль позивача, що призвело до порушення звичайного режиму життя, виникнення незручностей у зв`язку з неможливістю використовувати автомобіль.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чим бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1167цього ж Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Форд», д.н. НОМЕР_3 була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик, а договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Стягуючи суму збитків із страхової компанії суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір збитків не перевищує ліміту відповідальності за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та що страховик не провів своєчасно виплату страхового відшкодування. При цьому відповідно до висновку про вартість матеріального збитку № 11/04-ТЗ від 02.04.2015 року при визначенні розміру шкоди враховано знос автомобіля 44 %, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині суперечать матеріалам справи.

ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» будь - яких доказів про те, що страховик проводив оцінку вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП не надало та висновок, наданий позивачем не спростувало. У запереченнях ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» вказало, що страховиком було прийняте вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 19 185,39 грн., проте будь - яких розрахунків такого страхового відшкодування не надано, як і не надано пояснень щодо причин не виплати відшкодування, незважаючи на неодноразові звернення позивача.

Оскаржуючи рішення в частині стягнення страхового відшкодування із страховика ОСОБА_2 також не надав будь - яких доказів на спростування висновку, наданого позивачем. Колегією суддів, відповідно до ст. 10 ЦПК України, було роз'яснено порядок доведення обставин, на які сторона посилається у апеляційній скарзі, у тому числі і шляхом призначення судової експертизи щодо визначення розміру матеріального збитку, проте клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи заявлено не було. Відповідно ж до положень ст. 143 ЦПК України суд призначає експертизу лише за заявою осіб, які беруть участь у справі та не має права призначати експертизу з власної ініціативи.

Висновок № 11/04-ТЗ від 02.04.2015 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику «Мерседес», р.н. НОМЕР_2 складений СОД ОСОБА_8, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та сертифікат суб`єкта оціночної діяльності. Вартість відновлювального ремонту визначена з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Доводи апелянта про те, що у розмір відшкодування шкоди включено вартість амортизатора, переднього, який не був пошкоджений у даній ДТП доказами не підтверджені.

Визначаючи розмір відшкодування суд першої інстанції виходив з даних висновку, складовими якого є акт огляду транспортного засобу від 01.04.2015 року, ремонтна калькуляція, фотододатки та який є належним письмовим доказом. Зазначений письмовий доказ оцінений судом у сукупності з іншими доказами, у тому числі з урахуванням рахунку № 1153667, складеного ТОВ «Автомобільний дім Україна - Мерседес Бенц».

Доводи апелянта про те, що оскільки згідно з рецензією на висновок, яка отримана відповідачем після ухвалення оскаржуваного рішення, такий висновок не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, то висновок взагалі є неналежним доказом та не може прийматися до уваги, а у позові слід відмовити з тих підстав, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру матеріальної шкоди колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не спростовано належними доказами висновки щодо розміру шкоди, а від проведення судової експертизи апелянт відмовився.

Фальшивість висновку № 11/04-ТЗ від 02.04.2015 року про вартість матеріального збитку, завданого власнику «Мерседес», р.н. НОМЕР_2 не встановлена.

До того ж, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України встановлені вироком суду, що набрав законної сили фальшивість документів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення є підставою для перегляду рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідач та його представник спочатку стверджували про відсутність вини ОСОБА_2 у спричиненні шкоди позивачу, а надалі вказали на те, що суд не врахував ступінь вини кожного з водіїв у ДТП.

Проте, вина ОСОБА_2 у даній ДТП встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.12.2014 року. Будь - яких доказів про те, що ДТП сталася з вини обох водіїв відповідач не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» розглядаючи позов, який випливає із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати лише питання про розмір відшкодування.

Представник ОСОБА_2 зазначив, що суд сам має на підставі фотознімків та схеми ДТП визначити ступінь вини кожного із водіїв у даній ДТП. Проте, встановлення таких обставин, як наявність порушень правил дорожнього руху в діях водіїв, у тому числі і позивача на час ДТП та перебування таких порушень, у разі їх наявності у причинному зв'язку з ДТП потребують спеціальних знань в області трасології та автотехніки. Суд лише за наявності доказів про порушення обома водіями Правил дорожнього руху та перебування їх у причинному зв'язку з ДТП визначає ступінь вини кожного з водіїв. Клопотання про призначення судової автотехнічної експертизи сторони також не заявляли. Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами.

Також відповідачем не надано будь - яких доказів чи контррозрахунків на спростування правильності розрахунку пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди у 2000 грн., яка стягнута з ОСОБА_2 суд першої інстанції врахував тривалість та тяжкість моральних страждань позивача внаслідок пошкодження автомобіля. Підстав для зменшення розміру такої шкоди колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Процесуальних порушень, які призвели до неправильного вирішення справи колегією суддів не встановлено, а відтак доводи апеляційної скарги щодо процесуальних порушень не впливають на висновки суду.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної та моральної школи є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Разом з тим, задовольняючи вимоги про стягнення компенсації за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 5 000 грн. суд першої інстанції не звернув уваги на те, що будь - яких доказів про понесення таких витрат позивач не надав.

В порядку ст. 10 ЦПК України колегією суддів роз'яснено позивачу порядок доведення обставин щодо розміру витрат, понесених за складання висновку, проте позивач вказав, що клопотання про надання таких доказів він не заявляє.

За вказаних обставин рішення суду в частині стягнення витрат за складання висновку про розмір матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог про стягнення 5 000 грн. витрат за складання висновку, як таких, що не доведені позивачем.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 червня 2017 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 5 000 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові в цій частині.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді