УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., СтупакО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та пені внаслідок невиконання умов договору, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ФОП ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та пені за договором про надання послуг. Посилався на те, що 23 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір про надання послуг № 3/04/13/1, відповідно до умов якого він виступав виконавцем, а відповідач - замовником.

Предметом договору є зобов'язання виконавця надати замовнику послуги з реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_1, а з боку замовника - зобов'язання оплатити виконавцеві зазначені послуги на умовах, визначених п. 1.1 договору.

Після підписання договору, у відповідності п. 4.3 договору, відповідачем було здійснено передплату у розмірі 10 000 грн. Оскільки відповідачем заздалегідь було обрано архітектора, який буде здійснювати розробку проектної документації ФОП ОСОБА_6 та укладено договір про проектування та здійснення авторського нагляду № 63-ан, то ним на виконання п. 4.1 договору про надання послуг було сплачено передплату за розробку проектної документації архітектору у розмірі 5 000 грн.

Після розробки проектної документації архітектором, ним був сформований пакет документів необхідний для реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт та поданий до Інспекції Державного Архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області.

16 липня 2013 року ним було отримано зареєстровану Інспекцією Державного Архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області Декларацію про початок виконання будівельних робіт на об'єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та повідомлено ОСОБА_4 про можливість отримати декларацію після сплати грошових коштів у розмірі 20 000 грн, які залишились до сплати.

ОСОБА_4 суму вартості послуг, яка залишилася до сплати, не сплатила, кінцевого розрахунку не здійснила.

На підставі зазначеного просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму боргу за надані послуги за договором про надання послуг № 23/04/13/1 від 23 квітня 2013 року у розмірі 20 000 грн, пеню за вказаним договором у розмірі 24 200 грн та судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24 вересня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 19 листопада 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_5 заборгованість за договором № 23/04/13/1 від 23 квітня 2013 року у розмірі 20 000 грн, пеню у розмірі 242 грн, а також судовий збір в розмірі 202 грн. 42 коп.

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що договором передбачався обов'язок ФОП ОСОБА_5 забезпечити отримання зареєстрованої декларації про початок виконання будівельних робіт в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області. Форма декларації передбачала обов'язок замовника особисто підписати кожну її сторінку, але вона декларацію № ЗП13 від 16 липня 2013 року не підписувала, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи № 163 від 18 квітня 2015 року.

Підписанням декларації замовник підтверджував правильність та достовірність даних, що в ній містяться, але декларація не містить вірних даних про об'єкт будівництва.

Пункт 4.1 договору містить положення про те, що вартість послуг включає в себе і вартість розробки проектної документації, тому вважала, що ФОП ОСОБА_5, приймаючи плату за виконання проектної документації та залучаючи до виконання третю особу, відповідає за належне виконання зобов'язання ОСОБА_6 та вона, як платник коштів за договором, має право вимагати від ФОП ОСОБА_5 належного виконання і проектних робіт.

Вона не погоджувала зміст реконструкції та зміст проектної документації, дані з проектної документації і дані, що містяться в декларації відрізняються за своїм змістом.

Нею була подана позовна заява до Запорізького окружного адміністративного суду про скасування реєстрації Декларації про початок виконання будівельних робіт. Під час розгляду справи суд дослідив висновок експерта № 163 від 18 квітня 2015 року та її пояснення і дійшов висновку, що Декларація про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція частини магазину під житловий будинок (№ЗП13 від 16.07.2013 року) підлягає скасуванню, оскільки є такою, що не відповідає нормам чинного законодавства. Постанова суду по справі № 808/8302/15 набрала законної сили 29 грудня 2015 року.

Враховуючи, що декларація, яка була підставою вважати умови договору виконаними належним чином, скасована, а отже ФОП ОСОБА_5 не виконано умови договору, тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_4 коштів, а отже просила скасувати рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року, заяву задоволено. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року скасовано за нововиявленими обставинами. У задоволенні позову ФОП ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та пені внаслідок невиконання умов договору відмовлено.

У касаційній скарзі ФОП ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно ч. 1 ст. 361 ЦПК Українирішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК Українипідставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно із ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» від 30 березня 2012 № 4, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Скасовуючи рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 липня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_5 заборгованості та пені у загальному розмірі 20 242 грн за договором про надання послуг та ухвалюючи у цій частині нове рішення про відмову в задоволенні вказаних вимог, суди правильно керувалися тим, що ОСОБА_4 не підписувала декларацію про початок виконання будівельних робіт, через невідповідність декларації нормам чинного законодавства вона скасована та виключена з єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, отже умови договору ФОП ОСОБА_5 не виконані і не виникли підстави покладати на замовника обов'язок здійснити розрахунок.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. Ступак О.В.