УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями суду,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1, заінтересована особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями суду.

24 листопада 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями суду, для подання до належного суду.

28 лютого 2017 року Апеляційним судом міста Києва винесено ухвалу, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу судді Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року скасовано і передано питання на новий розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої ст.15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження. (ч.3 ст.15 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з положень частини першої та другої статі 26 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представника сторін та третіх осіб.

У справах наказного та окремого провадження особами, які беруть участь у справі, є заявник, інші заінтересовані особи, їхні представники.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. ( ч.1 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України)

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.256 Цивільного процесуального кодексу України.

За нормою частини другої ст.256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз'яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Виходячи з прохальної частини поданої до суду заяви, заявник ОСОБА_1 просить суд: «Стягнути за рахунок державного бюджету (Державна казначейська служба України) на мою, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, користь завдану мені незаконними рішеннями Дніпровського районного суду міста Києва майнову (матеріальну) шкоду в розмірі 260 000,00 грн. та в рахунок відшкодування моральної (немайнової шкоди) 6 000 000 (шість мільйонів) гривень», посилаючись на норми матеріального права - ч.5 ст.5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, статтю 56 Конституції України, ч.1 ст.1116, п.2 ч.2 ст.1167, ст.1176, ст.1190 Цивільного кодексу України, Закон України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», та норму процесуального права - ст.4 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.1176 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Виходячи з положень п.1 ч.1, ч.2 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Відповідно до ч. 1 ст.12 цього Закону, розмір відшкодованої шкоди, зазначеної у пунктах 1,3,4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу).

Крім того, право відшкодування (майнової і моральної шкоди), завданої органами дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, здійснюється шляхом звернення фізичної особи з позовом. Відповідачем за такими позовами мають визнаватись держава Україна і Державне казначейство України, третьою особою, орган, діями якого (діями працівників якого) особі завдано шкоди.

Форма і зміст позовної заяви визначена в статі 119 Цивільного процесуального кодексу України, як передбачено нормою даної статті, позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку про наявність підстав для залишення заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями суду, без руху та надання строку для усунення недоліків, виходячи із визначеного заявником способу захисту для відновлення порушених прав розгляд такої категорії спорів відбувається в порядку позовного провадження, що зумовлює подання до суду належним чином оформленої позовної заяви, з дотриманням вимог ст.119 Цивільного процесуального кодексу України, із зазначенням сторін цивільного процесу - позивача та відповідача, та відповідно долучити копії позовної заяви для вручення відповідачу (відповідачам) у справі, в залежності від складу сторін цивільного процесу.

За нормами ст.121 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено наслідки подання позовної заяви, що не відповідає вимогам ст.ст. 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 119, 121, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями суду, залишити без руху, про що повідомити заявника ОСОБА_1 та надати йому строк для виправлення вказаних недоліків до 12 травня 2017 року, який не може перевищувати 5 (п'яти) днів з дня отримання ухвали суду.

Попереджаю, що у разі невиконання вимог суду щодо усунення вказаних недоліків, Ваша заява буде вважатись неподаною та підлягає поверненню.

С у д д я