Справа № 453/394/17 Головуючий у 1 інстанції: Микитин В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3520/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Юзефович Ю.І.,

з участю: представника Сколівського районного ВДВС - Лискової С.Я., представника стягувача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року у справі за поданням Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про примусовий вхід до нежитлової будівлі,

в с т а н о в и л а:

10.04.2017 року старший державний виконавець Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Лискова С.Я. звернулася до суду з поданням про примусовий вхід до нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та приміщень в цій будівлі, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що вказане приміщення є місцезнаходженням боржника ТзОВ «Мрія» у виконавчому провадженні з виконання виконавчих листів №455/785/14-ц, виданих Старосамбірським районним судом Львівської області 20.01.2016 року про стягнення з ТзОВ «Мрія» в користь ОСОБА_3 7361 грн. майнової шкоди, 103456 грн. моральної шкоди, а всього 110817 грн. та 1560 грн. судового збору, які знаходяться на примусовому виконанні в названому вище відділі ДВС, проте, до деяких приміщень вказаної нежитлової будівлі державному виконавцю не надано доступ для перевірки наявності майна боржника, про що складено акт державного виконавця.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 12.04.2017 року у задоволенні подання відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив Сколівський РВДВС ГТУЮ у Львівській області, просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та постановити нову ухвалу, якою задовольнити вказане подання.

Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що державним виконавцем не вжито всіх заходів примусу для виконання рішення суду. Зазначає, що рішення суду є обов'язковим до виконання, проте, боржник рішення суду не виконує, а вжиті державним виконавцем заходи для примусового виконання рішення суду не забезпечують виконання рішення в повному обсязі, оскільки в боржника відсутнє нерухоме майно, транспортні засоби та кошти на рахунках у фінансових установах, на які можна було б звернути стягнення, тому державний виконавець і звернувся до суду з вказаним поданням з метою накладення арешту для подальшої реалізації рухомого майна, яке знаходиться за місцем діяльності боржника і належить йому на праві власності.

В судове засідання інші учасники судового розгляду не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому процесуальним законом порядку, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення їм судових повісток (а.с.132, 133), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Сколівського РВДВС ГТУЮ у Львівській області та представника стягувача ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ «Мрія», юридична адреса якого: смт.Славсько, вул.Шевченка, 3 Сколівського району Львівської області, є боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №455/785/14-ц, виданого Старосамбірським районним судом Львівської області 20.01.2016 року, про стягнення з ТзОВ «Мрія» в користь ОСОБА_3 7361 грн. майнової шкоди, 103456 грн. моральної шкоди, а всього 110817 грн.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, який набрав чинності з 05.10.2016 року, визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.18 цього Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх у встановленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно з законом можливо звернути стягнення.

Для реалізації цього права, вказаним Законом (п.13 ч.3 ст.18) передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатись до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Статтею 376 ЦПК України визначено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Враховуючи наведені вище норми Закону України «Про виконавче провадження» та ст.376 ЦПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення подання державного виконавця про вхід (проникнення) до приміщень нежитлової будівлі місцезнаходження боржника - юридичної особи, оскільки в судовому порядку вирішується лише питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи, а відповідно до п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх, і для реалізації такого права процесуальним законом не передбачено вирішення судом питання примусового проникнення до нежитлових приміщень боржника - юридичної особи, оскільки відповідно до ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України і невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Таким чином, суд першої інстанції правильно вирішив по суті подання державного виконавця, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу Сколівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області відхилити.

Ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.