АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2946/17 Справа № 203/4998/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Карпенко С. Ф. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року м. Дніпро Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Пищиди М.М.,

суддів - Каратаєвої Л.О., Ткаченко І.Ю.,

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» «УКРСОЦБАНК». третя особа ОСОБА_3, про визнання іпотечного договору припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2015 року ПАТ «УКРСОЦБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначав, що 10 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/245-7, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 548 066 грн. 00 коп.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 10 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за умовами яких остання поручилася за виконання позичальником зобов'язань щодо умов кредитного договору.

Крім цього, між позичальником, ОСОБА_2 та банком укладено іпотечний договір № 864 від 10 жовтня 2007 року, за умовами якого в іпотеку позивачу було передано квартиру, загальною площею 92,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору станом на 28 квітня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 1 161 964 грн. 75 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, уточнивши позовні вимоги у процесі розгляду справи, позивач просив про звернення стягнення на предмет іпотеки- вказану квартиру, визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», позивачу право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною продажу на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, надати право позивачу за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором відновлюваної кредитної лінії від 10 жовтня 2007 року в сумі 1 161 964 грн. 75 коп. та всі витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки, виселити з квартири усіх мешканців, без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору- 3 654 грн. 00 коп.

Не погодившись із зазначеним позовом ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання іпотечного договору припиненим з 11 січня 2013 року у зв'язку зі спливом строку строку позовної давності за основним зобов'язанням.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки- задовольно.

Звернуто стягнення за іпотечним договором № 864 від 10 жовтня 2007 року, укладеного між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступник всіх прав та зобов'язань якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК») та громадянкою ОСОБА_5, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко Оленою Валентинівною, на нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 92,0 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу предмету іпотеки, встановленою ст. 38 Закону України «Про іпотеку», надати ПАТ «УКРСОЦБАНК» право на продаж предмету іпотеки будь-якій особі покупцеві за ціною продажу на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Надати право ПАТ «Укрсоцбанк» за рахунок продажу предмету іпотеки задовольнити свої вимоги за договором відновлюваної кредитної лінії від 10 жовтня 2007 року в сумі 1 161 964 грн. 75 коп. та всі витрати, пов'язані зі збереженням та реалізацією предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УКРСОЦБАНК» судові витрати у вигляді судового збору- 3 654 грн. 00 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ПАТ «УКРСОЦБАНК», третя особа ОСОБА_3, по визнання іпотечного договору припиненим, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «УКРСОЦБАНК», та задоволення її зустрічного позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог банку суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_3 належно не виконував умов договору про надання кредиту, та дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте із вказаними висновками районного суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступник всіх прав та зобов'язань якого є позивач по справі ПАТ «УКРСОЦБАНК» та громадянином України ОСОБА_3 (позичальником), був укладений Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 07.1/245-7, тобто кредитний договір (а.с.10-12).

В якості забезпечення виконання позичальником зобов»язань по Кредитному договору між відповідачкою поручителем ОСОБА_2, позичальником та Банком укладено іпотечний договір № 864 від 10 жовтня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В.- договір іпотеки, згідно умов якого відповідачем в іпотеку позивачу було передано нерухоме майно у вигляді квартири, загальною площею 92,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (предмет іпотеки), відповідно до якого поручитель зобов»язалася перед Банком в повному обсязі відповідати солідарно з позичальником за своєчасне виконання позичальником усіх його зобов'язань за кредитним договором (а.с.13-14).

Згідно розрахунку станом на 28 квітня 2015 року сума заборгованості по договору кредиту складає 1 161 964 грн. 75 коп., з яких:

-сума простроченої заборгованості за кредитом - 397 991 грн. 00 коп..

-сума простроченої заборгованості за відсоткам - 298 762 грн. 05 коп.

-розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 121 966 грн. 88 коп.

-розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 86 136 грн. 10 коп.

-розмір інфляційних витрат за кредитом - 150 688 грн. 04 коп.

-розмір інфляційних витрат за кредитом - 106 420 грн. 69 коп.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».

Частинами 1 - 3 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» установлено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Однак суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про застосування вказаних норм, оскільки не дослідив питання про визначення вартості предмета іпотеки, на яке за позивачем визнано право власності, відповідно не встановив, повністю чи частково задоволено вимоги кредитора, якщо частково, то який розмір заборгованості залишився у відповідача непогашеним.

Крім цього, позивачем не надано належного розрахунку заборгованості, не повідомлено суд про всі відомі йому рішення судів, що стосуються предмету спору та виконання рішення постійно - діючого третейського суду при асоціації банків від 22 листопада 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 751040 грн. 98 коп.

Під час вирішення цього спору судом не з'ясовано, чи погоджуються сторони із вищевказаною оцінкою станом на час ухвалення рішення у справі для забезпечення справедливого судового розгляду та дотримання вимог ст. 4 ЦПК України, згідно з якою суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

При цьому суд має врахувати, що якщо з цього питання виник спір, то в залежності від того, яка сторона оспорює оцінку, вона зобов'язана довести інший розмір, зокрема заявити клопотання про призначення та проведення відповідної судової експертизи, а також, що відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попередити про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, не підлягає задоволенню зустрічний позов ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» «УКРСОЦБАНК». третя особа ОСОБА_3, про визнання іпотечного договору припиненим.

Так, позивач за зустрічним позовом, як на підставу припинення іпотечного договору посилається на пропуск строку позовної давності за кредитним договором.

Така позиція апелянта помилкова, оскільки не було взято до уваги рішення постійно - діючого третейського суду при асоціації банків від 22 листопада 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість по кредиту в сумі 751040 грн. 98 коп. З відповідним позовом банк звернувся у серпні 2015 року.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення районного суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» «УКРСОЦБАНК». третя особа ОСОБА_3, про визнання іпотечного договору припиненим, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2017 року в частині задоволення позову Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати та у задоволенні цих вимог - відмовити.

В іншій частині рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: