УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Умнової О.В., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, товариство з обмеженою відповідальністю юридична фірма «Захист», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Макушева Наталія Віталіївна, товарна біржа «Ресурс-Інформ», про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», банк) звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати ОСОБА_4 іпотекодавцем по договору іпотеки від 24 квітня 2008 року та звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів, задовольнивши за рахунок іпотеки вимоги банку за кредитним договором від 24 квітня 2008 року у розмірі 4229564,34 гривень.

Позов мотивовано тим, що відповідно до умов зазначеного вище кредитного договору ОСОБА_7 отримав кредитні кошти у розмірі 230000 доларів США. В забезпечення виконання умов цього договору, сторони того ж дня уклали договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 318,5 кв.м, розташована за адресою, АДРЕСА_1.

У зв'язку зі зміною власника предмета іпотеки за іпотечним договором, яким стало товариство з обмеженою відповідальністю юридична фірма (далі - ТОВ ЮФ) «Захист», 5 листопада 2008 року між банком, ОСОБА_7 та ТОВ ЮФ «Захист» було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору.

Постановою господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року ТОВ ЮФ «Захист» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено голову ліквідаційної комісії. Під час процедури банкрутства спірне майно (предмет іпотеки) було реалізовано з прилюдних торгів, переможцем яких став ОСОБА_4

Реалізація предмета іпотеки відбулась без згоди іпотекодержателя. Постановою Харківського Апеляційного господарського суду від 27 січня 2014 року постанову місцевого суду скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ ЮФ «Захист» припинено, як таке, що порушено безпідставно.

Позивач вважає, що відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» з набуттям права власності на предмет іпотеки ОСОБА_4 набув статусу іпотекодавця і повинен нести всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Оскільки позичальник та його поручитель не виконали договірних зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення заборгованості, банк має право на задоволення своїх вимог за рахунок реалізації предмета іпотеки.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 17 листопада 2014 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Визнано ОСОБА_4 іпотекодавцем по договору іпотеки від 24 квітня 2008 року; звернуто стягнення на нерухоме майно: нежитлову будівлю літ. «А- 2», загальною площею 318,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1; задоволено за рахунок іпотеки вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором у розмірі 4229564,34 гривень; визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки майна у виконавчому провадженні; розподілено судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року вказане рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_4 Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 22 вересня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За результатами нового апеляційного розгляду справи, рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено. Заочне рішення суду першої інстанції скасовано з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати із залишенням в силі рішення місцевого суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову банку, у зв'язку із чим, обґрунтовано скасував рішення місцевого суду та вирішив спір по суті.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 квітня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір, згідно умов якого останній отримав кредитні кошти у розмірі 230000 доларів США (т. 1 а.с.12-19).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, того ж дня між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_7 було укладено договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля літ. «А-2», загальною площею 318,5 кв.м, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.20-24).

У зв'язку з відчуженням ОСОБА_7 предмету іпотеки на користь ТОВ ЮФ «Захист», 5 листопада 2008 року між банком, ОСОБА_7 та ТОВ ЮФ «Захист» було укладено договір про внесення змін №1 до іпотечного договору від 24 квітня 2008 року, за яким новим іпотекодавцем визнано ТОВ ЮФ «Захист» (т.1 а.с.25-29).

Постановою господарського суду Харківської області від 14 жовтня 2013 року ТОВ ЮФ «Захист» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено голову ліквідаційної комісії Бєляєву О.В. Цією ж постановою передбачено, що з дня її прийняття скасовуються арешти, накладені на майно боржника та інші обмеження щодо розпорядження майном боржника (в тому числі, усі податкові застави, застави рухомого та нерухомого майна) (т.1 а.с.40-45).

У зв'язку з наслідками відкриття ліквідаційної процедури спірні нежитлові приміщення були звільнені від обтяження іпотекою.

Під час проведення процедури банкрутства ліквідатор ТОВ ЮФ «Захист» відчужила предмет іпотеки без погодження з ПАТ «Укрсоцбанк» - Товарною Біржею «Ресурс-інфор» було проведено аукціон з продажу спірної нерухомості. Результати аукціону оформлено протоколом про проведення відкритих торгів у формі аукціону. Переможцем торгів визнано ОСОБА_4, який 22 листопада 2013 року отримав свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно (т.1 а.с.93).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27 січня 2014 року постанову місцевого суду скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ ЮФ «Захист» припинено, як таке, що порушено безпідставно (т.1 а.с.46-55).

Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна.

Відповідно до статті 28 Закону України від 02 жовтня 1992 року «Про заставу» застава припиняється в разі примусового продажу заставленого майна.

За приписами ст.9 Закону України «Про іпотеку» іптекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, однак він не має права без згоди іпотекодержателя, зокрема, відчужувати предмет іпотеки.

За змістом ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Спірне нерухоме майно, яке було предметом іпотеки за договором іпотеки від 24 квітня 2008 року та договором про внесення змін №1 до іпотечного договору, відчужене в процесі ліквідаційної процедури ТОВ ЮФ «Захист».

Умови та порядок відновлення платоспроможності суб'єкта підприємницької діяльності - боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів установлює Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

Згідно зі ст.5 цього Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Пунктом 6 ч.1 ст.23 зазначеного Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника.

При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положення Закону (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) не передбачають, тому посилання позивача на те, що предмет іпотеки був відчужений без згоди банку, як іпотекодержателя, правового значення для вирішення даного спору не мають.

Особа, до якої перейшло право власності на майно, що було предметом іпотеки, але реалізоване в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяження, не набуває статусу іпотекодавця і на таке майно не може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтями 38, 39 Закону України «Про іпотеку».

Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 26 червня 2013 року у справі №6-58цс13, від 24 грудня 2014 року у справі №6-201цс14, від 30 березня 2016 року у справі №6-268цс15, які, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України мають враховуватись судами України при застосуванні зазначених норм.

Оскільки спірне майно, яке було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між ТОВ ЮФ «Захист», до якого право власності перейшло від боржника, та банком, було відчужене на користь ОСОБА_4 в процесі ліквідаційної процедури боржника з припиненням обтяжень з прилюдних торгів в порядку виконання рішення господарського суду Харківської області, що на час проведення торгів набрало чинності та було обов'язковим для виконання, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання ОСОБА_4 іпотекодавцем та звернення стягнення на нежитлову будівлю літ. «А-2», розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

При вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Умнова
О.В. Кафідова
І.М. Фаловська