Номер провадження: 22-ц/785/4496/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

17.06.2016 року ОСОБА_3 звернувся із позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики у розмірі 54 810,12 гривень, з яких: 51 880 гривень заборгованість за позикою, 2 542,12 гривень сума інфляційних збитків і 388 гривень сума 3% річних за прострочення зобовязання.

Позов обґрунтовано тим, що 11.02.2015 року між позивачем і відповідачкою ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала у позику 2 000 доларів США на строк до 11.02.2016 року. На підтвердження укладення договору відповідачка видала розписку про отримання 2 000 доларів США.

Посилаючись на те, що відповідачка належним чином не виконала зобовязання й не повернула борг у строк до 11.02.2016 року, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2016 року відкрито провадження у справі і залучено до участі у справі у якості 3-ї особи ОСОБА_2М.(а.с.37).

Представник позивача підтримала позов у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідачка не приймала участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Представник третьої особи в суді першої інстанції заперечував проти задоволення позову.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25.01.2017 року позов задоволено: суд стягнув з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором позики у розмірі 54 810,12 гривень, з яких: 51 880 гривень заборгованість за позикою, 2 542,12 гривень сума інфляційних збитків і 388 гривень сума 3% річних за прострочення зобовязання, а також судові витрати у вигляді судового збору.

В апеляційній скарзі представник третьої особи просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, відсутність правових підстав для стягнення інфляційних втрат за неповернення позики в іноземній валюті.

У засіданні колегії суддів: представник третьої особи скаргу підтримав; представник позивача скаргу визнав частково.

Відповідачка не зявилась у засідання колегії суддів, сповіщена особисто і в особі представника про розгляд справи 05.10.2017 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень апеляційного суду від 29.07.2017

року та від 03.08.2017 року (а.с.159,160).

Рішення суду першої інстанції у частині підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ч.1 ЦПК України, а у частині скасуванню з прийняттям нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики у розмірі 54 810,12 гривень, з яких: 51 880 гривень заборгованість за позикою, 2 542,12 гривень сума інфляційних збитків і 388 гривень сума 3% річних за прострочення зобовязання (а.с.2-3).

Суд, вирішуючи спір і задовольняючи позов у частині стягнення суми позики у розмірі 51 880 гривень та 3% річних у розмірі 388 гривень виходив з того, що між сторонами виникли зобовязання з договору позики, які відповідачка належним чином не виконала (а.с.114,115).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Між сторонами виникли правовідносини із зобовязання повернути позику, які регулюються нормами ЦК України.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 652 ЦК України (ст.ст. 526 ч.1, 530 ч.1, 533 ч.ч.1,2, 625 ч.ч.1,2, 1049 ч.1, 1050 ч.1 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено, що 11.02.2015 року між позивачем і відповідачкою ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідачка отримала у позику 2 000 доларів США на строк до 11.02.2016 року. На підтвердження укладення договору відповідачка видала розписку про отримання 2 000 доларів США (а.с.5).

Оригінал розписки від 11.02.2015 року досліджено у засіданні колегії суддів.

Станом на час розгляду справи у суді відсутні належні та допустимі докази того, що відповідачка повернула суму позики у строки, встановлені зобовязанням.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову у частині стягнення суми позики у гривнях за офіційним курсом НБУ станом на 11.02.2016 року (на день повернення позики) у розмірі 51 880 гривень (2000 доларів США х 25,94 гривень), а також 3% річних за прострочення грошового зобовязання за період з 11.02.2016 року по 11.06.2016 року у розмірі 388 гривень (51 880х3% :365 днів х 91 день).

Висновок суду про стягнення судових витрат у вигляді судового збору відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України з таких підстав.

Рішення суду у частині стягнення інфляційних збитків у розмірі 2 542,12 гривень підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення.

За змістом ст. 309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду

першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам

справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ч.2 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Тому індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобовязання, визначеного у гривнях (правовий висновок Верховного суду України від 27.01.2016 року у справі № 6-771 цс15).

Оскільки предметом договору, у даному випадку, була не гривня, а іноземна валюта, відсутні правові підстави для задоволення позову у частині стягнення інфляційних збитків у розмірі 2 542,12 гривень.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відмовляє у позові про стягнення інфляційних

збитків у розмірі 2 542,12 гривень.

Приймаючи до уваги, що рішення суду у частині стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 51810,12 гривень і у частині стягнення 3% річних у розмірі 388 гривень відповідає вимогам закону, а у частині стягнення інфляційних збитків постановлено з порушенням норм матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду у частині залишенню без змін, а у частині скасуванню з підстав, викладених у мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.п.1,2, 308, 309 ч.1 п.п.3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2017 року у частині стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 51810,12 гривень, у частині стягнення 3% річних у розмірі 388 гривень і у частині стягнення судових витрат у вигляді судового збору залишити без змін.

Заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 січня 2017 року у частині стягнення інфляційних збитків у розмірі 2 542,12 гривень скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у позові до ОСОБА_4 про стягнення інфляційних збитків у розмірі 2 542,12 гривень

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

ОСОБА_5

ОСОБА_6