Справа № 444/695/17
Провадження № 2/444/509/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконкому Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в майні бувшого колгоспного типу двору в порядку спадкування та на частку члена бувшого колгоспного типу двору в майні двору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4звернулися в суд із позовом до виконкому Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області, третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частку в майні бувшого колгоспного типу двору в порядку спадкування та на частку члена бувшого колгоспного типу двору в майні двору.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку, який станом на 30.06.1990 року відносився до колгоспного типу двору, головою якого був ОСОБА_5. Членами двору були його дружина- Бурко ОСОБА_6, їх син ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище- Бурко) ОСОБА_9, її чоловік ОСОБА_2 та їх діти ОСОБА_3, ОСОБА_4, що стверджено витягом з погосподарської книги Боянецької сільської ради.

Зазначають, що право власності на майно двору було зареєстровано на імя голови двору ОСОБА_5. Оскільки господарство відновилося до колгоспного типу то відповідно до діючого на той час законодавства право на частку в майні двору мали всі члени двору, які проживали в дворі станом на 30.06.1990 року в рівних частинах кожен.

Стверджують, що 20.02.1992 року помер голова двору ОСОБА_5. Після його смерті частку в майні двору успадкували, але не оформили його дружина ОСОБА_10, син ОСОБА_7

20.02.2000 року померла ОСОБА_10, 13.01.2003 року померла ОСОБА_8, дружина ОСОБА_7, а 08.03.2011 року помер ОСОБА_7, які доводилися батьками ОСОБА_1.

Вказують, що після смерті ОСОБА_8 про спадкування звернувся її чоловік ОСОБА_7 і йому в 2003 році видано було свідоцтво про право на спадкування грошового вкладу.

Після смерті ОСОБА_7 про спадкування звернулася дочка ОСОБА_1 і Жовківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 07/2012 і 01.03.2017 року їй видано свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частки майна бувшого колгоспного типу двору в с. Боянець по вул. І.Франка 52, Жовківського району, тобто частку, яку успадкував ОСОБА_7 після смерті свого батька- Бурко ОСОБА_11, але нотаріально не оформив.

Рішенням виконкому № 30 від 29.11.2016 року проведено розподіл часток між членами двору в рівних частинах, а саме по 1/8 частині кожному.

Оскільки ОСОБА_7 помер після смерті своєї матері ОСОБА_10 та дружини ОСОБА_8, він відповіднодо вимог ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) успадкував і їх частки в майні двору, але не оформив, а після його смерті відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем є його дочка ОСОБА_1, яка фактично спадщину прийняла так як проживала з спадкодавцем на день його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України ОСОБА_1 спадщину прийняла після смерті ОСОБА_7 так як проживала з ним на день смерті.

Про те, що вона доводиться дочкою померлого ОСОБА_7 стверджено свідоцтвом про її одруження в звязку з чим дошлюбне прізвище «Бурко» змінено на «Валько», а про те, що померлий ОСОБА_7 є сином померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_10 стверджено витягом з Державного реєстру виданого Жовківським відділом РАЦС 14.12.2016 року.

Оскільки позивачі, а саме ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Валько змінено в зв'язку з одруженням) станом на 30.06.1990 року та 15.04.1991 року були членами двору в с.Боянець по вул.. І.Франка 52, то відповідно мають право на рівні частки в майні двору по 1/8 кожний. Відповідно до рішення виконкому такі частки їм виділені, однак відповідно до змін до Закону України «Промісцеве самоврядування в Україні» та в звязку з прийняттям Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація права власності частки кожного можливе не інакше як за рішенням суду.

У звязку із наведеним просять визнати право власності ОСОБА_1 на 4/8 частки майна бувшого колгоспного типу двору - житлового будинку в с. Боянець по вул. І.Франка, 52 Жовківського району Львівської області загальною площею 89,4 кв.м, житловою 51.8 кв.м, допоміжною 37.6 кв.м, з такою ж частиною господарських будівель, з яких -3/8 частки в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_8, 1/ 8 частки як члена бувшого колгоспного типу двору та визнати право власності ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на 1/8 частки кожного майна бувшого колгоспного типу двору в житловому будинку в с. Боянець по вул. І. Франка, 52 Жовківського району Львівської області, загальною площею 89,4 кв.м, житловою 51,8 кв.м, допоміжною 37,6 кв.м.

Сторони в судове засідання не зявилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак позивач ОСОБА_1, яка водночас є представником ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подала на адресу суду заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просить задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача виконкому Боянецької сільської ради Жовківського району Львівської області подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника сільської ради.

Представник третьої особи Жовківської державної нотаріальної контори подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не зявились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку .

Статтею 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із довідок № 295, 296, 297 від 13.03.2017 року виданих Боянецькою сільською радою Жовківського району Львівської області згідно погосподарської книги домогосподарство в с. Боянець по вул. І.Франка, 52 Жовківського району Львівської області відносилося до колгоспної суспільної групи господарств, головою колгоспного типу двору станом на 30.06.1990 року та станом на 15.04.1991 року був ОСОБА_5, членами двору були його дружина- Бурко ОСОБА_6, їх син ОСОБА_7, його дружина ОСОБА_8, дочка ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище- Бурко) ОСОБА_9, її чоловік ОСОБА_2 та їх діти ОСОБА_3, ОСОБА_12.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998 року, встановлено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Виходячи з даних, так як станом на 15.04.1991 року членами колгоспного типу двору у с. Боянець по вулиці І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області були 8 членів, то всім належало по 1/8 частині даного двору.

Відповідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України від 16.01.2003 року, що набрав чинності 01.01.2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_5 помер 20.02.1992 року, що ствержується копією свідоцтва про смерть серії III-СГ № 327886, ОСОБА_10 померла 26.08.2000 року, що стверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно серії 1-СГ № 452499, ОСОБА_8 померла 13.01.2003 року, що стверджується свідоцтвом про смерть виданим повторно серії 1-СГ № 452500, тобто спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК України, то до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після їх смерті слід застосовувати положення Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Так, ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного кодексу визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом детально оглянуто належним чином завірені копії спадкових справ, які витребовувалися після смерті ОСОБА_10 та після смерті ОСОБА_8.

ОСОБА_7 звернувся після смерті своєї матері ОСОБА_10, а також після смерті своєї дружини ОСОБА_8 із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Так як він є спадкоємцем першої черги після їх смерті, а водночас дочка ОСОБА_8 ОСОБА_13 написала заяву якою вказала, що на спадщину не претендує і від її оформлення відмовилася, суд вважає, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після ОСОБА_10 та після смерті ОСОБА_8.

А тому ОСОБА_7 на день смерті крім власної 1/8 частки майна бувшого колгоспного типу двору, як його члену, належало 3/8 частки в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

Тобто разом на день смерті ОСОБА_7 належало 4/8 частки майна бувшого колгоспного типу двору в с. Боянець, вул. І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області.

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії I-CГ № 244583 виданого Боянецькою сільською радою Жовківського району Львівської області ОСОБА_14 помер 08.03.2011 року.

Після смерті ОСОБА_7 про спадкування звернулася дочка ОСОБА_1 і Жовківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу № 07/2012 і 01.03.2017 року їй видано свідоцтво про право на спадщину на 1/8 частки майна бувшого колгоспного типу двору в с. Боянець по вул. І.Франка 52, Жовківського району, тобто частку, яку успадкував ОСОБА_7 після смерті свого батька- Бурко ОСОБА_11, але нотаріально не оформив.

Свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 309227 виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського РУЮ Львівської області стверджується, що ОСОБА_15 народилася 27.08.1963 року, її батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_8.

З свідоцтва про укладення шлюбу серії II-CГ № 272266 вбачається, що 22.05.1982 року ОСОБА_2 та ОСОБА_15 уклали шлюб внаслідок чого дружині присвоєно прізвище Валько.

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_7, тобто спадкоємцем першої черги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 заповіт в сільській раді не посвідчувався.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Із заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину поданої 10.01.2012 року у Жовківську державну нотаріальну контору вбачається, що прийняття спадщини ОСОБА_1 підтверджується її проживанням разом із померлим ОСОБА_7 згідно довідки Боянецької сільської ради № 1133 від 28.11.2011 року.

Однак, як вбачається із постанови Жовківської державної нотаріальної контори № 366/01-16 від 15.03.2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку № 52 по вулиці Івана Франка в селі Боянець, Жовківського району Львівської області, яка належала ОСОБА_7, оскільки спадкоємцем не подано оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказаний житловий будинок із реєстрацією права.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 392 ЦК України передбачено захист порушеного права шляхом пред'явлення власником майна позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є обєктом права приватної власності.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

З свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 277830 виданого Жовківським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області від 12.07.2016 року вбачається, що ОСОБА_17 та ОСОБА_12 зареєстрували шлюб і прізвище після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно ОСОБА_17. Тобто дошлюбним прізвищем позивача ОСОБА_4 було Валько.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( дошлюбне прізвище Валько) ОСОБА_18 були членами колгоспного типу двору, а тому за ними слід визнати право власностіпо 1/8 частині житлового будинку № 52 по вул. І. Франка в с. Боянець Жовківського району Львівської області

Так як позивач ОСОБА_1 є спадкомцем першої черги за законом майна ОСОБА_7 і прийняла спадщину після їх смерті, оскільки проживала разом із померлим до дня його смерті, тому суд приходить до висновку, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 3/8 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с. Боянець, вул. І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 08.03.2011 року, оскільки останньому крім власної 1/8 частки майна бувшого колгоспного типу двору, як його члену, належало 3/8 частки в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_10, ОСОБА_8 та ОСОБА_5.

Сумарно за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на 4/8 житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с. Боянець, вул. І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 208, 209, 214-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії КВ № 544782 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 05.12.2000 року) право власності на 4/8 частини житлового будинку загальною площею 89,4 кв. м., житловою 51,8 кв. м., допоміжною 37,6 кв. м. з такою ж частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: с. Боянець, вул. І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області, з яких 3/8 частини в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 08.03.2011 року та 1/8 частину як члену бувшого колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт серії КС 747963 виданий Жовківським РВ ГУМВС України у Львівській області 23.12.2009 року) право власності на 1/8 частину житлового будинку загальною площею 89,4 кв. м., житловою 51,8 кв. м., допоміжною 37,6 кв. м. з такою ж частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: с. Боянець, вул. І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області як члену бувшого колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії КВ 793671 виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 10.09.2001 року) право власності на 1/8 частину житлового будинку загальною площею 89,4 кв. м., житловою 51,8 кв. м., допоміжною 37,6 кв. м. з такою ж частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: с. Боянець, вул. І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області як члену бувшого колгоспного типу двору.

Визнати за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КЛ № 128730 виданий Жовківським РВ ГУДМС України у Львівській області 25.08.2016 року) право власності на 1/8 частину житлового будинку загальною площею 89,4 кв. м., житловою 51,8 кв. м., допоміжною 37,6 кв. м. з такою ж частиною господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: с. Боянець, вул. І. Франка, 52, Жовківського району Львівської області як члену бувшого колгоспного типу двору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зеліско Р. Й.