Справа № 175/1645/17
Провадження № 2/175/656/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі Пренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити розірвавши шлюб з відповідачкою.

ОСОБА_3 Петрівна у судове засідання не зявилася, надавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі і проти розірвання шлюбу з позивачем не заперечувала.

Дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що сторони з 19 травня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який уклали в Окружному суді м. Альта в Королівстві Норвегії, № справи 2014-112781 про, що їм було видане свідоцтво про шлюб відділом податкової служби у Хаммерфесті 23.05.2014 року.

Від даного шлюбу спільних дітей у сторін не має.

Зокрема, з вересня 2016 року, сторони фактично припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, про що Губернатор провінції Фіннмарк видав Дозвіл, що набрав чинності 23.03.2017 року, на окреме проживання між сторонами, в якому зазначено що дозвіл не надає жодному з подружжя права на укладення нового шлюбу, допоки теперішній шлюб не буде розірвано в офіційному порядку.

Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-754/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» «Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обовязковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року, Україна є учасницею окремих міжнародних договорів, якими скасовано будь яке додаткове засвідчення офіційних документів, що подаються до установ держав-учасниць такого договору» та Королівство Норвегія є однією з держав-учасниць Конвенції.

Відповідно до ст.2 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно ст.58 Закону України «Про міжнародне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до &20 Закону Норвегії №47 від 04.07.1991 року про шлюб, Губернатор провінції Фіннмарк видав Дозвіл, що набрав чинності 23.03.2017 року, на окреме проживання між сторонами, в якому зазначено що дозвіл не надає жодному з подружжя права на укладення нового шлюбу, допоки теперішній шлюб не буде розірвано в офіційному порядку. За бажанням офіційно розірвати цей шлюб, подружжя має звернутися до Губернатора провінції з відповідною заявою через щонайменше два роки роздільного проживання.

Згідно ст.63 Закону України «Про міжнародне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що розірвати шлюбу в органах РАЦС вони не мають можливості, оскільки шлюб має «іноземний елемент» - шлюб зареєстровано в іншій країні, сімя сторін носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Керуючись ст.ст. 2,3,118-120 ЦПК України, ст.ст.104,105,110,112 СК України, ст.21 Конституції України, ст.58,63 ЗУ «Про міжнародне право» суд

В И Р І Ш И В :

Шлюб, зареєстрований 19 травня 2014 року Окружним судом м. Альта в Королівстві Норвегії, № справи 2014-112781 (про, що видане свідоцтво про шлюб відділом податкової служби у Хаммерфесті 23.05.2014 року), між ОСОБА_2 (ІПН: 7) та ОСОБА_1 (ІПН: 9) - вважати розірваним.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Ребров