Справа №489/1817/17 03.10.2017 031017 03.10.2017
Провадження №22-ц/784/1830/17 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

Іменем України

03 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

ОСОБА_4 Лор'євича

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2017 року

у справі за заявою ОСОБА_4 Лор'євича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 Лор'євича до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину купівлі-продажу частини житлового будинку недійсним,

в с т а н о в и л а

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання правочину купівлі-продажу частини житлового будинку недійсним.

Одночасно з позовом ОСОБА_4 подав заяву про забезпечення позову, в якій посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_6 може здійснити будь-які дії повязані з реалізацією нерухомого майна, просив суд накласти арешт на житловий будинку по вул. Чайковського, 21 у м. Миколаєві, який належить останній.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено ухвалу із неправильним застосуванням норм процесуального права, просив про її скасування та ухвалення нової про задоволення заяви про забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК, а також, розяснень, даних в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»( далі - Постанова) забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно до розясненнями викладеними у п. п. 1, 4 Постанови, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення, суди повинні виходити з того, що наведені у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів забезпечення позову не є вичерпаним, тому за наявністю відповідних клопотань можуть бути застосовані й інші його види (п. 2 Постанови).

Крім того, при вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 09 вересня 2017 року житловий будинок №21 по вул. Чайковського у м. Миколаєві належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4- 77/100 частки на підставі свідоцтва про право власності від 01 січня 2012 року та ОСОБА_6 - 23/100 частки на підставі договору дарування від 05 травня 2012 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2015 року договір дарування від 05 травня 2012 року, за яким ОСОБА_5 належну йому частку подарував ОСОБА_6 визнано удаваним, як такий, що приховує договір купівлі-продажу цього майна.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач просив визнати недійсним правочин купівлі-продажу 23/100 частин житлового будинку з прилеглими господарськими спорудами за спірною адресою, який визнано укладеним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2015 року.

Проте із матеріалів справи не вбачається, що між сторонами у справі виник спір з приводу права власності на частину нерухомого майна, відтак, з огляду на предмет спору в даній справі, не заслуговують на увагу доводи позивача щодо необхідності забезпечення позову з метою запобігання неможливості подальшого виконання судового рішення.

Крім того, позивачем на підтвердження доводів заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги не надано жодних доказів того, що існує загроза відчуження відповідачем належної їй частки та як наслідок утруднить виконання рішення суду, а відтак необхідність накладення арешту на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_4 врахувавши, що вид забезпечення позову, обраний ним, не відповідає заявленим позовним вимогам, оскільки в даному випадку вирішується питання про недійсність правочину, стороною якого він не був, а не визнання права власності на це майно.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 Лор'євича відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

ОСОБА_7