АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Половінкіної Н. Ю.

суддів Кулянди М.І., Одинака О.О.

секретаря Чебуришкіної Н.Ю.

з участю відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2015 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у грудні 2014 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зазначало, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, який забезпечений договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 6 березня 2008 року №186021.

Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 вчинено додаткову угоди від 19 січня 2009 року №1 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про

Справа №727/10418/14ц Головуючий в суді 1 інстанції ОСОБА_4

Провадження 22-ц/794/984/2017 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

Категорія 19

викладення додатку №1 в новій редакції, додаткову угоду від 19 травня 2009 року №2 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про перенесення щомісячного строку сплати процентів, додаткову угоду від 25 серпня 2009 року №3 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, додаткову угоду від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про встановлення процентної ставки за користуванні кредитними коштами понад встановлений кредитним договором термін.

Також між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0, який забезпечений договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 7 березня 2008 року №186036.

Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 вчинено додаткову угоду від 15 січня 2009 року №1 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 про викладення додатку №1 в новій редакції , додаткову угоду від 25 серпня 2009 року №2 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, додаткову угоду від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 про перенесення щомісячного строку сплати процентів, встановлення процентної ставки за користуванні кредитними коштами понад встановлений кредитним договором термін.

Посилаючись на невиконання зобов»язання та направлення ОСОБА_1, ОСОБА_2 20 жовтня 2014 року вимоги про дострокове виконання зобов»язання, публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 кредит в сумі 31112 доларів США 61 цент, що становить 466935 грн. 94 коп., відсотки в сумі 6130 доларів США 54 центи, що становить 92006 грн. 73 коп., пеню в сумі 23439 грн. 67 коп., за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 кредит в сумі 34558 доларів США 74 цент, що становить 518655 грн. 22 коп., відсотки в сумі 3330 доларів США 14 центів, що становить 49978 грн. 51 коп., пеню в сумі 17192 грн. 79 коп. солідарно.

Під час розгляду справи публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» збільшило позовні вимоги, просило стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» грошові кошти за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 в сумі 1005410 грн. 87 коп., за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 в сумі 1004747 грн. 36 коп. солідарно.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2015 року позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено, постановлено стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 та договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 грошові кошти в сумі 2010158 грн. 23 коп. солідарно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2015 року в частині задоволення позову публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів скасовано, у позові публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року рішення апеляційного суду Чернівецької області від 18 лютого 2016 року в частині вирішення позовних вимог публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Згідно роз'яснень, які містяться в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», суд апеляційної інстанції при перевірці законності й обґрунтованості рішення суду першої інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги згідно з частинами третьою та четвертою статті 303 ЦПК України лише в разі, якщо буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм

процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. За цих умов апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі й зобов'язаний мотивувати в рішенні вихід за межі доводів апеляційної скарги, проведення перевірки справи в повному обсязі.

У разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Судове рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 грошових коштів в сумі 2010158 грн. 23 коп. не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, суд першої інстанції керувався положеннями ч.1 ст.526, ч.1,2 ст.553, ч.1,2 ст.554, ч.2 ст.1050, ч.1 ст.1054 ЦК України та, встановивши невиконання зобов»язання за договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0, вважав, що з боржника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 2010158 грн. 23 коп. солідарно.

На підставі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2015 року в частині, що оскаржується, відповідає наведеним вимогам.

За змістом ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, який забезпечений договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 6 березня 2008 року №186021.

Також між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0, який забезпечений договором між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 7 березня 2008 року №186036.

На підставі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом першої інстанції встановлено невиконання ОСОБА_1 умов договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0.

Правові наслідки порушення зобов»язання, забезпеченого порукою, передбачені ст.554 ЦК України.

Згідно зі частинами 1 та 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У статті 559 ЦК України передбачені спеціальні підстави та умови припинення поруки.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Верховний Суд України у правовому висновоку у постанові від 21 травня 2012 року № 6-18цс11 зазначив, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується, а тому в цьому випадку не обовязково звертатися до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору. Тобто порука має вважатися припиненою незалежно від реального настання чи ненастання збільшеного внаслідок змін кредитних договорів обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно правового висновку Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15 строк, передбачений нормою частини четвертої статті 559 ЦК України, є преклюзивним (припиняючим), тобто його закінчення є підставою для припинення поруки. У разі пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобовязаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений цією нормою, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобовязання застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості предявити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобовязання за договором поруки слід предявити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15.

Водночас, Верховний Суд України у правовому висновоку у постанові від 27 січня 2016 року у справі № 6-990цс15 зазначив, оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно із умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Проте, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, позовна давність обчислюється від цієї дати.

Предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й зобовязаний предявити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

З матеріалів справи вбачається направлення публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 про дострокове виконання зобов»язання 20 жовтня 2014 року (а.с.64-71 т.1).

Водночас публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у грудні 2014 року, тобто протягом шести місяців від дати порушення боржником ОСОБА_1 встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність підстав для вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про дострокове повернення кредиту та всіх грошових коштів.

На підставі п.6.1.2 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, п.6.1.2 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п.1.2.2 цього договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

За змістом п.6.2 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, п.6.2 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 в разі застосування банком права, передбаченого пунктом 6.1.2 договору, банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення); термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобовязання та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобовязань протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку.

З приєднаної до матеріалів справи вимоги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 від 20 жовтня 2014 року вбачається, що публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» зазначається про виконання зобовязань по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплати процентів у випадку не усунення порушень на 32 календарний день з дня отримання вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту (а.с.64-71 т.1).

Разом з тим вимога публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до поручителя про задоволення у повному обсязі всіх грошових вимог, що випливають з основного зобовязання, та дострокового виконання основного зобовязання не є зміною строку виконання основного зобовязання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України.

Аналіз змісту частини другої статті 1050 ЦК України свідчить про те, що зміною строку виконання основного зобовязання є предявлення публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» вимоги про дострокову сплату кредиту, плати за кредит боржнику.

Обсяг зобов»язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов»язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Отже, припинення поруки на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України можливе тоді, коли наслідком таких змін стало збільшення матеріальної відповідальності поручителя без його згоди.

Таке збільшення відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобовязання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення термінів повернення кредитів.

Встановлено, що акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 вчинено додаткову угоду від 19 січня 2009 року №1 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про викладення додатку №1 в новій редакції, додаткову угоду від 19 травня 2009 року №2 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про перенесення щомісячного строку сплати процентів, додаткову угоду від 25 серпня 2009 року №3 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, додаткову угоду від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0 про встановлення процентної ставки за користуванні кредитними коштами понад встановлений кредитним договором термін.

Також акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 вчинено додаткову угоду від 15 січня 2009 року №1 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 про викладення додатку №1 в новій редакції , додаткову угоду від 25 серпня 2009 року №2 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 про зміну кінцевого терміну повернення кредиту, додаткову угоду від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 про перенесення щомісячного строку сплати процентів, встановлення процентної ставки за користуванні кредитними коштами понад встановлений кредитним договором термін.

Згідно з ч.3 ст.653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

На підставі п.2.1 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 6 березня 2008 року №186021, п.2.1 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 7 березня 2008 року №186036 кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, у наслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Під згодою розуміється як візування змін в кредитний договір поручителем, так і отримання згоди шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями і таке інше.

Встановлено, що акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 вчинено додаткову угоду від 25 серпня 2009 року №1 до договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 6 березня 2008 року №186021 (а.с.21 т.1).

На підставі п.1 наведеної додаткової угоди поручитель надав згоду на зміну основного зобовязання, а саме кінцевого терміну виконання основного зобовязання 5 березня 2020 року.

Також акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 вчинено додаткову угоду від 25 серпня 2009 року №1 до договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 поруки від 7 березня 2008 року №186036 (а.с.46 т.1).

Пунктом 1 наведеної додаткової угоди поручитель надав згоду на зміну основного зобовязання, а саме кінцевого терміну виконання основного зобовязання 6 березня 2020 року.

Згідно графіку платежів до додаткової угоди від 19 січня 2009 року №1 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, додаткової угоди від 19 травня 2009 року №2 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, додаткової угоди від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, додаткової угоди від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 розмір щомісячного платежу та абсолютне значення подорожчання кредиту не збільшується.

На підставі п.5.3 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, п.5.3 договору між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 сторони погодили, що банк має право у випадках, зокрема, недотримання позичальником кредитної дисципліни (своєчасного погашення заборгованості), нараховувати процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі подвійної процентної ставки, що діє відповідно до п.1.3.1 договору.

З огляду на наведене п.3 додаткової угоди від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 6 березня 2008 року №0, п.3 додаткової угоди від 29 квітня 2011 року №4 до договору про надання споживчого кредиту від 7 березня 2008 року №0 про встановлення процентної ставки у подвійному розмірі за користування кредитними коштами понад встановлений кредитним договором термін не збільшується обсяг відповідальності поручителя.

У такому разі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2015 року, в частині що оскаржується, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, ч.2 ст.308 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Половінкіна Н.Ю.

Судді Кулянда М.І.

ОСОБА_6