Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. Олександра Довженка», третя особа - Міністерство культури України, про зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на рішення апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулися до суду із позовом до державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. Олександра Довженка» (далі - ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. Олександра Довженка») про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на балансі відповідача перебуває багатоквартирний жилий будинок за адресою: м. Київ. вул. О.Довженко, 16. Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 167 від 02 лютого 1979 року дозволено ДП «Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженко» заселення квартир у вказаному будинку. 14 червня 1991 року їм видано ордер № 49 на заселення у гуртожитку, а рішенням профспілкового комітету підприємства відповідача № 19 від 23 березня 1996 року їх переселено до квартири № 606 цього ж будинку.

Посилаючись на те, що відповідач відмовив їм в приватизації займаної кімнати, просили зобов'язати ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. Олександра Довженка» прийняти рішення про передачу їм квартири АДРЕСА_1 у спільну сумісну власність.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено повністю. Зобов'язано ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. Олександра Довженка» здійснити безоплатну передачу квартири АДРЕСА_1, у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_6, ОСОБА_7

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_6, ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що відповідно до акта державної приймальної комісії, затвердженого 30 вересня 1977 року, прийнято в експлуатацію готель-гуртожиток за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів № 167 від 02 лютого 1979 року було дозволено Київській кіностудії художніх фільмів імені О.П. Довженко після звільнення квартир в гуртожитку на 1 і 2-му поверхах в будинку для малосімейних по вул. О.Довженка, 16, вказані квартири заселити сім'ями згідно з Положенням «Про порядок надання жилої площі в УРСР». Заселення сім'ями таких квартир проводити при умові, якщо вони будуть повністю звільнені на поверсі будинку.

14 червня 1991 року ОСОБА_6, ОСОБА_7 видано ордер № 49 на заселення у кімнату НОМЕР_1 гуртожитку, а рішенням профспілкового комітету підприємства відповідача № 19 від 23 березня 1996 року позивачів було переселено до кімнати № 606 цього ж будинку, вони зареєстровані і проживають за вказаною адресою.

12 листопада 2015 року позивачі звернулися до ДП «Національна кіностудія художніх фільмів ім. Олександра Довженка» із заявою про передачу вказаної кімнати у приватну власність, до якої додали довідку про склад сім'ї та копію ордера № 49 від 14 червня 1991 року.

За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, 06 липня 2016 року зареєстровано за Міністерством культури України право власності на об'єкт нерухомого майна - будинок готелю-гуртожитку (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що законами України «Про приватизацію державного житлового фонду» та «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», а також Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначена відповідна процедура здійснення передачі квартир державного та комунального житлового фонду у власність громадян, яка здійснюється лише уповноваженими на те органами, до числа яких суд не належить. Належний Міністерствукультури України на праві власності будинок готелю-гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, у власність територіальної громади міста Києва не передавався. Вказані обставини, як і відсутність додання до заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 12 листопада 2015 року переліку необхідних для приватизації документів, визначених вищезазначеними нормативними актами, не дають підстав для задоволення заявлених позовних вимог. При цьому, доказів оскарження дій (бездіяльності) відповідача, пов'язаних з відмовою у розгляді вищевказаної заяви від 12 листопада 2015 року, позивачі та їх представник не надали.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Частиною 4 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення у дію цього Закону.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 3, 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Згідно п. 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

За п. 18 цього Положення, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі.

Указом Президента України від 26 листопада 1993 року № 565/93 надано Київській кіностудії художніх фільмів імені О.П. Довженка статус національної.

Указом Президента України від 11 жовтня 1994 року № 587 «Про національні заклади культури»встановлено, що статус національних надається закладам культури, майно яких перебуває у загальнодержавній власності. Функції управління майном національних закладів культури

здійснює Міністерство культури України, в тому числі затверджує

Положення про національні заклади культури.

Згідно п. 3 Указу Президента України від 11 жовтня 1994 року № 587, майно закладів культури, яким надано статус національних, не підлягає приватизації.

За п. 1 Указу Президента України від 11 жовтня 1994 року № 587 до національних закладів культури, на які поширюється дія вказаного Указу, належить й Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра

Довженка.

Враховуючи статус будинку по АДРЕСА_1 в цьому будинку не підлягає приватизації згідно Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадянта Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Висновки апеляційного суду про безпідставність заявленого позову узгоджуються із вимогами матеріального та процесуального закону. Доводи касаційної скарги такі висновки суду не спростовують.

Враховуючи те, що висновки суду відповідають встановленим у справі обставинам, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно відхилити відповідно до положень ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 07 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик