Справа № 401/1245/17
Провадження №2/401/926/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря Фадєєвої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Добробут" до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої незаконним звільненням працівника, -

встановив:

11 травня 2017 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Добробут» 62805 грн. 43коп. на відшкодування шкоди, заподіяної позивачеві внаслідок незаконного звільнення з вини відповідача працівника підприємства ОСОБА_2 , до складу якої включено:

-стягнуті з КП «Добробут» за рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року на користь ОСОБА_2 17852 грн. 04 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 17293 грн. 54 коп. компенсації за невикористану відпустку, 2000 грн. 00 коп. місячного заробітку та 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави;

-нарахований на вищезазначені стягнуті на користь ОСОБА_2 суми єдиний соціальний внесок у розмірі 8172 грн. 03 коп.;

-стягнутий державним виконавцем при виконанні вищевказаного судового рішення виконавчій збір у сумі 55 грн. 12 коп., виконавчій збір у сумі 3514 грн. 55 коп., витрати на організацію та проведення виконавчих дій у сумі 200 грн. 00 коп.;

-сплачені за претензією Світловодського міськрайонного центру зайнятості на користь останнього 13166 грн. 95 коп. , що були отримані ОСОБА_2 як державна допомога по безробіттю в період вимушеного прогулу.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що внаслідок видання відповідачем, яка обіймала посаду директора КП «Добробут» , незаконного наказу про звільнення з роботи заступника директора коменданта гуртожитку ОСОБА_2, Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області було ухвалено рішення про поновлення останньої на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку. Крім того, позивачем були понесені витрати по оплаті судових зборів під час розгляду вищезазначеної цивільної справи та витрати, стягнуті державним виконавцем під час виконання цього рішення. Також, згідно претензії Світловодського міськрайонного центру зайнятості підприємство перерахувало на користь останнього кошти, що були отримані ОСОБА_2 у вигляді державної допомоги по безробіттю за час перебування на відповідному обліку з 05 лютого по 27 жовтня 2016 року.

З підстав ст. 237 КЗпП України , ст. 1191 ЦК України та ст. 35 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» просять відшкодувати матеріальну шкоду, заподіяну підприємству з вини відповідачки за її рахунок.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених у позові.

Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, свої заперечення обґрунтовували тим, що ОСОБА_1 не може нести відповідальність, так як не була залучена до участі у справі під час вирішення спору ОСОБА_2 судом як третя особа. Вважають, що реальність заявлених позивачем витрат не є доведеною.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступні встановлені обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що у період з 01 липня 2015 року до 31 травня 2016 року ОСОБА_1 займала посаду директора комунального підприємства «Добробут». (а.с.6, 8)

Її наказом № 1к від 04 січня 2016 року з посади заступника директора комунального підприємства «Добробут» було звільнено ОСОБА_2

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року, ухваленому у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Добробут» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і грошової компенсації за невикористану відпустку позовні вимоги були задоволені та поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника директора комунального підприємства «Добробут» з 04 січня 2016 року; стягнуто з комунального підприємства «Добробут» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17852 грн. 04 коп. та компенсацію за невикористані відпустки у сумі 17293 грн. 54 коп. Цим же рішенням стягнуто з комунального підприємства «Добробут» на користь держави судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. (а.с. 10-11)

Згідно наказу директора Комунального підприємства «Добробут» № 28-к від 28 жовтня 2016 року ОСОБА_2 поновлено на роботі. (а.с. 9)

Рішення суду в частині стягнення коштів виконувалось Світловодським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області в межах виконавчого провадження № 53637340, відкритого 24 березня 2017 року , та виконавчого провадження № 52876132, відкритого 14 листопада 2016 року, що підтверджується копіями постанов про відкриття виконавчих проваджень. (а.с. 38, 42)

Крім того, згідно постанов про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження від 21 квітня 2017 року № 52876132 та № 53637340, державним виконавцем прийнято рішення про стягнення з КП «Добробут» витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100 грн. 00 коп. за кожним з виконавчих проваджень. (а.с. 44, 45)

На виконання вищезазначених рішень Світловодським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області знято кошти з рахунку КП «Добробут» за платіжним дорученням № 119 від 10 травня 2017 року у сумі 706 грн. 32 коп. ( ВП № 52876132 : судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., виконавчий збір у сумі 55 грн. 12 коп. , витрати на проведення виконавчих дій у сумі 100 грн. 00 коп.) та за меморіальним ордером № Н0420GGWI1 від 20 квітня 2017 року у сумі 38760 грн. 30 коп. ( ВП № 53637340: середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17852 грн. 04 коп., компенсація за невикористані відпустки у сумі 17293 грн. 54 коп., виконавчий збір у сумі 3514 грн. 55 коп.). (а.с. 15, 16, 38, 42, 44, 45)

01 листопада 2016 року Світловодський міськрайонний центр зайнятості висунув КП «Добробут» претензію щодо повернення коштів у сумі 13166 грн. 95 коп., які були виплачені ОСОБА_2 як допомога по безробіттю у той період, коли вона після звільнення 04 січня 2016 року перебувала на обліку у Світловодському МРЦЗ (а.с. 12)

Як вбачається з платіжного доручення № 343 від 29 грудня 2016 року, претензія центру зайнятості була задоволена та кошти у сумі 13166 грн. 95 коп. перераховані. (а.с. 14)

Вирішуючи спір , суд виходив з такого.

Відповідно до п. 8 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Ст. 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами), при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст.134 та нової редакції ст.237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року (з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

З урахуванням викладеного, обов'язок службової особи, передбачений ст.237 КЗпП України, покладається за обставин, якщо проведене службовою особою звільнення працівника відбулося із порушенням закону.

Фактичні обставини звільнення директором КП «Добробут» ОСОБА_1 працівника ОСОБА_2 із порушенням закону встановлені рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2016 року. (а.с. 10-11)

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене суд визнає, що в результаті незаконних дій ОСОБА_1 як директора КП «Добробут» , винної в незаконному звільненні ОСОБА_2, заподіяно шкоду КП «Добробут» у звязку з оплатою ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 17852 грн. 04 коп. , яка підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача .

Доводи відповідача про те, що шкода не є реальною спростовуються представленими позивачем документами, зокрема копією меморіального ордеру № Н0420GGWI1 від 20 квітня 2017 року, який свідчить про зняття з рахунку КП «Добробут» коштів на користь ОСОБА_2 Відтак заперечення представника відповідача не впливають на висновки суду.

Вимоги позивача про відшкодування за рахунок відповідача витрат підприємства, що полягають у сплаті судового збору, стягнення виплаченої ОСОБА_2 компенсації за невикористану відпустку, єдиного соціального внеску, задоволенню не підлягають, так як не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Так само безпідставними є і вимоги щодо стягнення 2000 грн. 00 коп. місячного заробітку, виплаченого позивачем на користь ОСОБА_2 добровільно в порядку негайного виконання судового рішення від 27 жовтня 2016 року, як про це зазначено в позовній заяві, оскільки ця сума не є окремою від середнього заробітку у сумі 17852 грн. 04 коп. і при таких обставинах в даному випадку відбулася подвійна виплата цих коштів не з вини ОСОБА_1

Крім того в судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи про поновлення на роботі та оплату вимушеного прогулу судом, ОСОБА_2 звернулася до Світловодського міськрайонного центру зайнятості, їй було надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю з 25 січня 2016 року по 27 жовтня 2016 року з виплатою допомоги по безробіттю в сумі 13166 грн. 95 коп.

Згідно п.32 Постанови №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» ( з подальшими змінами) Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога за тимчасовою непрацездатністю, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно ч.4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Відповідно до п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 14 лютого 2007, № 219 «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних» громадяни, зареєстровані як такі, що шукають роботу, та безробітні, знімаються з обліку з дня поновлення безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

У зв'язку з поновленням ОСОБА_2 на роботі за рішенням суду, центр зайнятості звернувся до КП «Добробут» про повернення виплачених коштів. Зазначені кошти були перераховані.

Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» обов'язок повернення виплачених безробітному коштів покладено на роботодавця , відповідно підстав для стягнення їх з ОСОБА_1 немає, а правовідносини в цьому випадку мають місце між КП «Добробут» та ОСОБА_2, яка отримала середній заробіток за час вимушеного прогулу без відрахування з нього допомоги по безробіттю.

Питання про судові витрати суд вирішує у відповідності до правил ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 237 КЗпП України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Добробут" 17852 грн. 04 коп. на відшкодування шкоди, що полягає у виплаті незаконно звільненому працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Добробут" 1600 грн. 00 коп. на відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя Н.Л.Волошина.