АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1277/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю представника апелянта ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2017 року у справі за позовом «ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» (далі ОСОБА_3) звернулось до суду з позовом і в обґрунтування своїх вимог зазначало, що 06 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №HMIBA800000193, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 16 298,87 доларів США строком до 05.12.2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у строки та порядку визначеному умовами договору. Посилаючись на те, що відповідач зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 07.10.2016 року утворилась заборгованість в сумі 80 047,79 доларів США, , яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 12 909,11 доларів США, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 2802,95 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 4054,97 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 60 280,76 доларів США. А тому позивач просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитом в розмірі 12090,11 доларів США та судові витрати.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись із вказаним рішенням, представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов банку в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апелянт вважає, що посилання суду першої інстанції на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне з'ясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам, оскільки умовами п. 4.5 кредитного договору термін позовної давності про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки встановлений сторонами тривалістю у 5 років. І враховуючи те, що повернення кредиту відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, позовна давність повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, а несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Також апелянт посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позову, суд залишив поза увагою п. 7.1 кредитного договору, яким строк виконання зобовязань встановлено до 05.12.2012 року, при цьому останній платіж відповідач повинен був здійснити з 6 по 10 листопада 2012 року. Тому враховуючи, що строк позовної давності за останнім платежем спливає в листопаді 2017 року, ОСОБА_3 звернувся до суду в межах такого строку.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, просить її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_4 до суду не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін; невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

У звязку з порушенням судом норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було змінено строк виконання основного зобовязання на 01 жовтня 2009 року (наступний день, після останнього дня місяця, в якому настав термін повернення кредитної заборгованості у повному обсязі) тому позивач з 01.10.2009 року і протягом 5 років мав право на звернення до суду щодо захисту порушених прав. Також, суд виходив з того, що предявленням ПАТ КБ «ПриватБанком» 08.10.2009 року позову до ОСОБА_4 було перервано строк позовної давності, однак із позовом про стягнення заборгованості ОСОБА_3 звернувся до суду лише 31.10.2016 року, тобто після спливу 5-ти річного строку позовної давності ( часу переривання строку позовної давності та набрання рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська законної сили 15.02.2011 року). А тому, оскільки позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, заяв про його поновлення не подавав, натомість відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову.

Однак, із таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, виходячи із наступного.

Так, як слідує із положень ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов»язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов»язання не допускається.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави встановлено, що 06 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №HMIBA800000193, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 16298,91 доларів США з терміном повернення до 05.12.2012 року зі сплатою згідно графіку погашення щомісячно та відсотків за користування кредитом.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, між сторонами 06.12.2007 року був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідачем в заставу був переданий автомобіль марки MERCEDES BENZ, модель 280 SE, 1997 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузов/шасі: WDB2100531А086336, державний номер НОМЕР_1.

Також вказаним рішенням встановлено, що ОСОБА_3 виконав передбачені кредитним договором умови та передав відповідачу грошові кошти в розмірі 16298,91 доларів США на придбання автомобіля, а також на сплату страхових платежів, однак відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобовязання, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед банком. І станом на 05.06.2009 року заборгованість відповідача становить 13712,97 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 104355,67грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 12909,11 доларів США; по відсоткам за користування кредитом у розмірі 117,17 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 2,40 доларів США; штрафні санкції в розмірі 684,28 доларів США. Разом з тим, на день винесення рішення, тобто на 03.02.2011 року, загальна заборгованість відповідача перед банком не зменшилася, а навпаки зросла та становить 27568,97 доларів США.

Вказані обставини у відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

І заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2011 року вирішено передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 належне йому на праві власності заставне майно легковий автомобіль марки MERCEDES BENZ, модель 280 SE, 1997 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузов/шасі: WDB2100531А086336, державний номер НОМЕР_1. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НМІВА800000193 від 06.12.2007 року в розмірі 104355,67грн. (що є еквівалентом 13712,97 доларів США) звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки MERCEDES BENZ, модель 280 SE, 1997 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузов/шасі: WDB2100531А086336, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені ОСОБА_4 договір купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що станом на 07.10.2016 року заборгованість ОСОБА_4 по кредитному договору №НМІВА800000193 від 06.12.2007 року становить 80047,79 доларів США і складається з: 12909,11 доларів США заборгованість по кредиту, 2802,95 доларів США заборгованість по відсоткам, 4054,97 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 60280,76 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань по договору. І вказаний розрахунок в тому числі і щодо сум, внесених на погашення кредитної заборгованості (їх розмір та дати внесення коштів) визнається сторонами, а тому в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що посилання ОСОБА_4 на сплив позовної давності не відповідає фактичним обставинам справи і суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову у позові з підстав пропуску строку.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

В силу ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки за умовами кредитного договору ОСОБА_4 мав виконувати основне зобовязання частинами та повернути ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит по 05 грудня 2012 року, то позовна давність за вимогами останнього про стягнення кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту.

Щодо пені, то це санкція, яка нараховувалася банком ОСОБА_4 з першого дня прострочення й до дати, на яку визначена заборгованість за кредитним договором. У цьому випадку позовна давність обчислюється по кожному дню, за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день виникало у ПАТ КБ «ПриватБанк» щодня на відповідну суму, а позовна давність повинна обчислюватися з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушене право.

Починаючи з 2009 року ОСОБА_4 не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, останній платіж у розмірі 150 доларів США внесено ним 10 серпня 2009 року.

08 жовтня 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив позов до ОСОБА_4, в якому просив суд передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у ОСОБА_4 належне йому на праві власності заставне майно легковий автомобіль марки MERCEDES BENZ, модель 280 SE, 1997 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузов/шасі: WDB2100531А086336, державний номер НОМЕР_1 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НМІВА800000193 від 06.12.2007 року станом на 05.06.2009 року в розмірі 13712,97 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 104355,67грн., яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 12909,11 доларів США; по відсоткам за користування кредитом у розмірі 117,17 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 2,40 доларів США; штрафні санкції в розмірі 684,28 доларів США звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки MERCEDES BENZ, модель 280 SE, 1997 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузов/шасі: WDB2100531А086336, державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4 І після предявлення банком позову, перебіг позовної давності за цими вимогами припинився.

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська своїм заочним рішенням від 03 лютого 2011 року передав в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» заставне майно та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НМІВА800000193 від 06.12.2007 року, що нарахована станом на 05.06.2009 року в розмірі 13712,97 доларів США, яка складається із заборгованості за: кредитом у розмірі 12909,11 доларів США; по відсоткам за користування кредитом у розмірі 117,17 доларів США; пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 2,40 доларів США; штрафні санкції в розмірі 684,28 доларів США звернув стягнення на предмет застави, виходячи з того, що позовна давність не сплила.

У справі, що розглядається, ПАТ КБ «ПриватБанк» заявив вимоги до ОСОБА_4 про стягнення саме заборгованості за кредитом у розмірі 12909,11 доларів США.

За своєю правовою природою застава є забезпечувальним зобовязанням, специфіка якого полягає в додатковому (акцесорному) характері стосовно основного зобовязання. І основне зобовязання нерозривно повязане із забезпечувальним зобовязанням.

Оскільки позовна давність за вимогою ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №НМІВА800000193 від 06.12.2007 року, що нарахована станом на 05.06.2009 року в розмірі 13712,97 доларів США, яка складається із заборгованості в тому числі і за кредитом у розмірі 12909,11 доларів США не сплила, тому ПАТ КБ «ПриватБанк» вправі звертатися до суду із позовом про стягнення із відповідача кредитної заборгованості в сумі 12909,11 доларів США.

А тому, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення, а кредитна заборгованість в сумі 12909,11 доларів США, що еквівалентно станом на день ухвалення рішення відповідно до офіційного курсу НБУ 333313,22 грн. підлягає до стягнення із ОСОБА_4

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 підлягає до стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10523,77грн. судового збору, понесеного позивачем при подачі позовної заяви та апеляційної скарги, що підтверджується платіжними дорученнями №ВО907В158Q від 17.10.2016 року та № PROM3BVKJ5 від 03.05.2017 року (а.с.2, 46).

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» 12909 (дванадцять тисяч девятсот девять) доларів США 11 центів кредитної заборгованості.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_3 «ПРИВАТБАНК» 10523 (десять тисяч пятсот двадцять три) грн. 77 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_5

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Справа № 22ц/792/1277/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія №19,27