АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1104/16-ц Головуючий у 1-й інстанції Дудяк С.В.
Провадження № 22-ц/789/754/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

ОСОБА_1 та представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Заліщицького районного суду від 19 квітня 2017 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося з вищевказаним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 19 вересня 2014 року відповідач отримав кредит у розмірі 2 500 грн на платіжну картку. Підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає Договір про надання банківських послуг. Згідно з умовами договору позичальник дав згоду на збільшення розміру ліміту та зобовязався слідкувати за витратами коштів, а у разі виникнення овердрафту повернути кредит і овердрафт та оплатити винагороди Банку.

Станом на 12 жовтня 2016 року відповідач має заборгованість 50 584,31 грн, з яких: 23 424,59 грн заборгованість по кредиту; 4 679,21 грн заборгованість по процентах за користування кредитом; 18 545,54 грн заборгованості по пені за просрочене зобовязання; 1 050 грн заборгованості по пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн штрафу (фіксована частина); 2 284,97 грн штрафу (процентна складова), яку Банк просив стягнути.

Рішенням Заліщицького районного суду від 19 квітня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою на вказане рішення, в якій просить його скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неналежне дослідження судом доказів, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вказав, що кошти за кредитним договором були одержані позичальником на картковий рахунок 953813, під час проведення операції зі зняття грошових коштів із карткового рахунку позичальника зчитувалась магнітна смуга та вводився ПІН-код, а тому позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти. Виписки з особових рахунків є регістрами аналітичного обліку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав та додатково пояснив, що в день викрадення у ОСОБА_1 кредитної картки, останній не повідомив про це банк і на наступний день по картці проводилось багато операцій, як з купівлі товарів, так і поповнення картки в терміналі самообслуговування. Відповідач несе відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ОСОБА_2 по дату отримання банком повідомлення від клієнта про втрату карти включно. Розголошення відповідачем ОСОБА_2 призвело до зняття з його картки коштів в зазначених розмірах, в тому числі оплати товарів частинами. Службове розслідування по зверненню ОСОБА_1 не проводилось, оскільки таке звернення відсутнє.

ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнав та пояснив, що 24 липня 2015 року ввечері, у м.Києві, коли він йшов з автовокзалу на залізничний вокзал, щоб їхати на передову в зону АТО, його вдарили по голові і викрали гроші, посвідку учасника бойових дій, мобільний телефон та кредитні карти, в тому числі кредитну карту ПАТ КБ «ПриватБанк». Каретою швидкої допомоги його привезли в реанімацію лікарні швидкої допомоги, а 3 серпня 2015 року, коли перевели в палату і дозволили підводитися, він звернувся в м.Києві у найближче відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» і повідомив про крадіжку. Йому видали нову платіжну карту і сказали що попередні автоматично блокуються. Дружина передала мобільний телефон, він відновив попередній номер та коли отримав повідомлення про оплату товарів частинами, знову подзвонив на номер 3700. Йому підтвердили про те, що проводиться службове розслідування під №4861017 та повідомлення про оплату товарів частинами кожного разу надходили. Останні рази, коли він телефонував з передової, йому сказали оплатити лише свій борг в сумі 1056 грн з відсотками, що він і зробив повернувшись з передової в м.Заліщики у кінці січня, на початку лютого 2016 року, а у листопаді 2016 року банк звернувся із зазначеним позовом.

Представник ОСОБА_1 апеляційної скарги не визнав та пояснив, що за фактом нападу на ОСОБА_1 в м.Києві Деснянським РУ ГУМВС порушено кримінальне провадження. ПАТ КБ «ПриватБанк» також по телефону при зверненнях ОСОБА_1 повідомляло про проведення службового розслідування, однак на його адвокатські запити та вимоги суду про наслідки розслідування, жодна інформація не надходила. Вважає, що відсутні підстави для стягнення коштів, оскільки мав місце нещасний випадок і ОСОБА_1 таких коштів не отримував, оскільки у вказані дні перебував в реанімаційному відділенні лікарні.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідача, ОСОБА_1, представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів про те, що кредитною картою з 24 липня 2015 року користувався ОСОБА_1, оскільки вона у відповідача була викрадена і в період зняття коштів він перебував у лікарні.

Однак з такими підставами відмови у задоволенні позову колегія суддів не погоджується.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 вересня 2014 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, які разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають договір про надання банківських послуг.

На виконання умов договору відповідачу видано кредит у розмірі 2 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок з видачею платіжної карти.

Пунктом 2.1.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено вимоги безпеки.

Згідно п. 2.1.3.5 держатель карти зобовязується не повідомляти ОСОБА_2, не передавати карту (її реквізити) для здійснення операцій іншими особами, вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження карти, нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ОСОБА_2. У разі втрати карти (ОСОБА_2) держатель повинен негайно звернутися в банк за телефонами 3700 безкоштовно або і заявити про втрату карти (п.п. 2.1.9.8)

Держатель несе відповідальність за всі операції з картою, вчинені по дату отримання банком повідомлення від клієнта про втрату карти включно. Натомість загубленої (технічно несправної) карти банк видає власнику перевипущену карту (2.1.3.11).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 видавалась платіжна карта №955813 (Угода № SAMDNWFC8), якою він, перебуваючи на передовій в зоні АТО та у військових частинах, користувався, знімав кошти та поповняв рахунок. Станом на 24 липня 2015 року борг по рахунку становив 1 056, 41 грн (а.с. 67-70).

24 липня 2015 року о 21 год по дорозі між центральним автовокзалом та залізничним вокзалом ОСОБА_1 вдарили по голові і пограбували (викрали військовий квиток, телефон та банківські карти) (а.с. 84-86).

Каретою швидкої допомоги ОСОБА_1 був доставлений в лікарню швидкої допомоги в реанімаційне відділення з діагнозом черепно-мозкова травма, струс головного мозку, де перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургії до 7 серпня 2015 року (а.с. 87).

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 3 серпня 2015 року, коли йому дозволили ходити, він звернувся до найближчого відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» і повідомив про крадіжку платіжної карти. Тоді ж йому була перевидана інша платіжна карта та він відновив номер свого мобільного телефону.

Пояснення ОСОБА_1 підтверджуються і випискою про рух коштів по рахунку за угодою, згідно якої покупка товарів, в тому числі з оплатою частинами та зняття і поповнення коштів, мали місце 25 липня 2015 року, коли відповідач перебував в реанімаційному відділенні лікарні, а в подальшому, 3 серпня 2015 року, йому видана нова платіжна карта № 101705 (а.с. 66).

З цієї виписки вбачається, що з часу отримання платіжної карти зняття коштів мало місце в зоні АТО: Лисечанськ, Гірське, Первомайськ, Толстоє та у військових частинах міст Яворів та Чугуєво, де перебував ОСОБА_1

24 липня 2015 року з платіжної карти двічі проводилось зняття готівки у банкоматах м.Києва: 500 грн в Екомаркеті, вул.Жилянська та 800 грн заводу Ремточмеханіка, вул.Липковського та мало місце поповнення рахунку по вул. Вокзальна на 320 грн.

25 липня 2015 року відбувалось багато операцій з використанням платіжної карти № 955813 в м.Києві, а саме:

поповнення готівкою карти в терміналі самообслуговування на 550 грн, 2 000 грн, 25 грн, 198 грн, 100 грн, 100 грн, 15 грн, 10 грн.;

покупка товарів за сервісом Оплата частинами на суму 4 944 грн перший платіж 592,78 грн; на суму 12 924 грн перший платіж 1 667,78 грн; на суму 2 034 грн перший платіж 397,99 грн;

покупка товарів на суму 188,07 грн;

зняття готівки в банкоматі: 400 грн (банкомат універмагу Україна); 100 грн (відділення банку по бульвару Дружби народів)

Отже, всі операції з використання кредиту, які утворили заборгованість, відбулись 24 та 25 липня 2015 року, коли на відповідача було вчинено напад, викрадено кредитну карту і він перебував в реанімації.

3 серпня 2015 року після видачі нової платіжної карти № 101705 взамін втраченої, відповідач поповнював рахунок 14 серпня 2015 року на 500 грн та 23 вересня 2015 року на 600 грн (згідно його пояснень щоб погасити існуючий борг в сумі 1056 грн).

В подальшому кожного місяця з 25 серпня 2015 року по 25 травня 2016 року проводилось зняття коштів за покупку товарів, здійснену 25 липня 2015 року (а.с. 63-67).

Згідно пояснень ОСОБА_1 кожного разу, коли приходили СМС про зняття коштів, він з передової телефонував на номер 3700, йому повідомляли, що проводиться розслідування, потрібно оплатити борг 1 056 грн з відсотками, що він і зробив демобілізувавшись додому 27 січня, 1 лютого та 10 лютого 2016 року в сумах 600 грн, 450 грн та 400 грн відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Колегія вважає, що вчинення нападу на ОСОБА_1 та викрадення у нього платіжної карти є тим випадком, який дає підстави для звільнення його від відповідальності за повернення коштів, зняття яких відбулось у період перебування його у реанімації та продовжувалось до травня 2016 року у звязку з використанням невідомою особою послуги покупки товарів з оплатою їх вартості частинами. Відповідач при першій можливості повідомив про вчинений на нього напад і викрадення платіжної карти та отримав нову взамін викраденої, погасив кредит з відсотками, який існував у нього за час користування кредиткою до випадку 24 липня 2015 року.

Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідач з 2014 року перебуває на передовій в зоні АТО та військових частинах і нещасний випадок стався, коли він їхав знову в зону АТО.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Заліщицького районного суду від 19 квітня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_3