Справа № 212/1360/2012
Провадження № 2-зз/127/90/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Помазанові М.О.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Вінниці знаходилась цивільна справа №212/1360/2012 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі філії ПАТ КБ «Надра» Вінницьке регіональне управління до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2012 року вищезазначений позов було забезпечено, шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в межах суми заявленого позову 4 143,34 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2012 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування №78022795 від 25.12.2006 року в сумі 4 143,34 грн., а також судовий збір в сумі 214,60 грн.

06.09.2017 року заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2012 року, мотивуючи свої вимоги тим, що заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці набрало законної сили 10.04.2012 року. В той час, як статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-ХІV (чинна на момент виникнення спірних правовідносин) передбачалось, що виконавчий документ предявлявся до виконання органу державної виконавчої служби протягом року, якщо інші строки не передбачені законом. А, оскільки, позивач протягом встановлених законом строків не предявив виконавчий документ щодо виконання рішення суду, підстав для дії ухвали Ленінського районного суду від 07.02.2012 року на разі не має.

В судовому засіданні представник заявника за довіреністю ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи ПАТ КБ «Надра» за довіреністю ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась, однак від останньої 09.10.2017 року надійшло письмове клопотання про проведення засідання в режимі відеоконференції.

Зазначене клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає вимогам ст.158-1 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно з приписами частин 1-3 статті 158-1 ЦПК України суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, іншого учасника адміністративного процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Таким чином, прийняття рішення щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції є правом суду. Вказана норма не передбачає обов'язку проведення судового засідання в режимі відео конференції в разі наявності про це клопотання сторони.

За приписами вказаної норми клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь, пропуск строку може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання. Тобто, приписи зазначеної статті вимагають конкретного визначення дати проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Як вбачається з матеріалів справи 09.10.2017 року на адресу суду надійшло письмове клопотання від представника заінтересованої особи за довіреністю ОСОБА_3 про проведення засідання в режимі відеоконференції, в той час як судове засідання у справі призначено на 10.10.2017 року, тобто з порушенням строку звернення з зазначеним клопотанням передбаченого ст.158-1 ЦПК України, що унеможливлює проведення судового засідання призначеного на вищевказану дату в режимі відеоконференції, у зв'язку з чим дане клопотання не підлягає задоволенню.

Більше того, у відповідності до ч.5 ст.154 ЦПК України неявка осіб, які беруть участь у розгляді справи, не перешкоджають розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, заяви, дійшов обґрунтованого висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено та сторонами не оспорюється, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2012 року вищезазначений позов було забезпечено, шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в межах суми заявленого позову 4 143,34 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 28.03.2012 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за договором комплексного банківського обслуговування №78022795 від 25.12.2006 року в сумі 4 143,34 грн., а також судовий збір в сумі 214,60 грн.

Зі змісту статті 154 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядав справу, за заявою осіб, які брали участь у розгляді справи.

Так, суд вправі скасувати будь-який вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Заявник у заяві про скасування заходів забезпечення позову зазначає, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2012 року відпали, оскільки позивач протягом встановлених законом строків не предявив виконавчий документ до примусового виконання, проте суд не погоджується з даними думками та твердженнями представника заявника.

Оскільки, правом, а не обовязком стягувача є звернення до суду із заявою про видачу виконавчого документу до виконання та предявлення останнього до органів державної виконавчої служби для примусового виконання. В той час, як обовязком боржника є виконання рішення суду про стягнення з нього на користь стягувача кредитної заборгованості.

В той час, як будь-яких належних та допустимих доказів погашення кредитної заборгованості, стягнутої з боржника за рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 07.02.2012 року останнім не надано, а тому підстав вважати, що відпала потреба в забезпеченні даного позову у суду не має.

А тому, думки та твердження заявника, викладені у заяві, є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу, а відтак в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.154, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: