Справа № 459/703/17
Провадження № 2/459/473/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2017 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4, з участю третьої особи без самостійних вимог: Червоноградської міської ради про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просить встановити порядок користування земельною ділянкою загальною площею 0,1256 га, що знаходиться за адресою м. Червоноград, вул. Заньковецької, 20-Б, та перебуває у їх спільному користуванні, а саме частину площею 0,0590 га, позначену на схемі буквами А-Б-В-Г-Ґ-Д-Е-Є, виділити в користування ОСОБА_7; частину площею 0,0666 га, позначену на схемі літерами Б-Ж-З-И-І-Ї-Д-Г-Ґ-В, виділити в користування ОСОБА_6 та ОСОБА_4; частину площею 0,0087 га, позначені на схемі літерами В-К-Й-Ї-Д-Ґ-Г, обтяжити сервітутом в користь нього для вільного проходу та проїзду до своєї земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що за мировою угодою, затвердженою судом, між ним та відповідачами було поділено шляхом виділення частки в натурі житлового будинку з господарськими спорудами за адресою м. Червоноград, вул. Заньковецької, 20-Б, а саме йому господарську будівлю з літньою кухнею літ. В, Г; споруду № 1 (огорожу). Вказує, що зареєстрував право власності на дане майно. Зазначає, що на даний час під розподіленим будинком знаходиться земельна ділянка розміром 0,1256 га, якою спільно користуються всі власники на свій розсуд та порядок користування якою не встановлено, остання не приватизована, проте відповідачі відмовляються добровільно домовитися по даному питанню. Вважає, що оскільки йому належать відокремлені обєкти нерухомості, то має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене в силу приписів ч. 2 ст. 377 ЦК. Стверджує, що має право на виділення в натурі частки земельної ділянки, яка необхідна йому для обслуговування обєктів нерухомого майна.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Його представник додатково зазначив, що при визначенні варіантів виділення часток земельної ділянки до уваги узяти варіант відповідача ОСОБА_4

Адвокат ОСОБА_5 представник відповідачки ОСОБА_6 позов заперечив, пославшись на доводи й аргументи, викладені у письмових пояснень. Згідно останніх позов не визнають, оскільки житловий будинок залишився у власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а до позивача відійшли лише приналежності цього будинку, які він самочинно збудував. Вважає, що в силу приписів ст.ст. 186, 377, 415 ЦК, ст. 120 ЗК ОСОБА_6 має належати 50% земельної ділянки, так як 50% будинковолодіння належить саме їй. Стверджує, що у такий спосіб позивач намагається узаконити самочинне будівництво та вийти за межі норм, встановлених ст. 121 ЗК.

Відповідач ОСОБА_4 запропонував свій варіант розподілу.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, згідно пояснень, висловлених у судовому засіданні 22.05.2017 року підтримує будь-які варіанти розподілу земельної ділянки.

Вислухавши сторін, їх представників, з'ясувавши обставини спору, оцінивши наявні докази, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно мирової угоди у справі № 459/303/16-ц, затвердженої ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 31.03.2016 року, яка набрала законної сили 01.05.2016 року, виділено в натурі та у власність: 1) ОСОБА_2 господарську будівлю з літньою кухнею, зазначені на технічному плані літерами В,Г вартістю 4193,00 грн. та споруду №1 вартістю 1343,00 грн.; визнано право власності за ним на вказані будівлі; 2) ОСОБА_6 зазначені на технічному плані приміщення № 1-1, 1-2, 1-3, 1-4 з окремим входом у житловому будинку літ.А загальною площею 38,9 м.кв. вартістю 21819,63 грн., вбиральню літ. Е вартістю 284,00 грн.; визнано право власності за нею на вказані будівлі; 3) ОСОБА_4 зазначені на технічному плані приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5 з окремим входом у житловому будинку літ. А загальною площею 43 м.кв. вартістю 24119,39 грн., вбиральня літ. Д вартістю 284,00 грн., споруда №2 вартістю 300 грн.; визнано право власності за ним на вказані будівлі.

Як видно з Інформаційної довідки № 69543574 від 03.10.2016 року, зареєстровано право власності позивача на виділено йому частку майна за вище вказаною угодою.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 14.12.2016 року № 262 "Про присвоєння адрес об'єктам нерухомого майна в м. Червонограді", частинам будинковолодіння за адресою м. Червоноград, вул. Заньковецької, 20-Б, належним ОСОБА_4, ОСОБА_6 присвоєно адресу з квартирами номери 1 та 2.

Як видно з Інформаційної довідки № 85752486 від 25.04.2017 року, ОСОБА_4 зареєстрував право власності на об'єкт житлової нерухомості, виділений йому на підставі вище вказаної угоди.

Аналогічна інформація про реєстрацію речових прав на нерухоме майно зареєстрована за ОСОБА_6 щодо виділеного їй об'єкта нерухомості.

Встановлено, що спірна земельна ділянка не приватизована, перебуває у користуванні.

Згідно рішення від 26.04.1961р. ОСОБА_8 відведено земельну ділянку під будівництво будинку у м.Чевронограді по вул.Заньковецької, 20б, загальною площею 600 м.кв.

Запропоновані позивачем, відповідачем ОСОБА_4 варіанти розподілі земельної ділянки для встановлення порядку користування нею порушують права іншого відповідача - ОСОБА_6

Згідно ст. 186 ЦК житловий будинок є головною річчю, а будівлі і споруди - її приналежністю, яка слідує за головною річчю.

Відповідно до мирової угоди від 30.03.2016р., затв. ухвалою Червоноградського міського суду від 31.03.2017р. по справі № 459/303/16-ц, вказане будиноковолодіння було поділено в натурі. Так, відповідно до цієї мирової угоди, житловий будинок залишився повністю у власності ОСОБА_6 та ОСОБА_4, а до ОСОБА_2 відійшли приналежності цього житлового будинку (господарська будівля з літньою кухнею, яку він реконструював під житловий будинок та огорожа).

Позивач вказує, що оскільки відповідно до мирової угоди йому виділено у власність, із нашого будиноковолодіння, названу господарську будівлю і споруду, то відповідно до ч.2 ст. 377 ЦК та ч.4 ст. 120 ЗК він має право на отримання в користування тієї частини земельної ділянки на якій вони розміщені, та частини ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу).

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти.

Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

У разі набуття права власності на жилий будинок (крім багатоквартирного), який розташований на землях державної або комунальної власності, що перебувають у користуванні іншої особи, та необхідності поділу земельної ділянки площа земельної ділянки, що формується, не може бути меншою, ніж максимальний розмір земельних ділянок відповідного цільового призначення, визначених статтею 121 Земельного кодексу України (крім випадків, коли формування земельної ділянки в такому розмірі є неможливим).

На думку суду, ОСОБА_6 має право користування ? частиною земельної ділянки.

Порядок виділення земельної ділянки громадянами України із земель, що перебувають у державній чи комунальній власності регулюється нормами земельного законодавства ст. ст. 116,118 ЗК.

Питання щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою віднесенні до виключного компетенції ради.

Крім цього позивач просить встановити порядок користування земельною ділянкою в розмірі 0,1256 га., а згідно рішення від 26.04.1961р. ОСОБА_8 відведено земельну ділянку під будівництво будинку у м.Чевронограді по вул.Заньковецької, 20б, загальною площею 600 м.кв. Доказів того, що яким чином та на підставі чого змінилася площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивачем не надано.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідженні та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вище викладене, у задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 10, 30, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. І. Рудаков