АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Луценко О.М.
Справа №756/6734/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Немировської О.В.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на судовий наказ Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року в справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Київенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А

18 травня 2017 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу.

У мотивування вимог посилалося на те, що ОСОБА_2 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, та є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає ПАТ «Київенерго».

Боржник користується послугами, але не в повному обсязі виконує зобов'язання по сплаті заборгованості за наданні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість за: централізоване опалення - 17 681,09 грн, постачання гарячої води - 8116,84 грн.

Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України їй нараховано 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 4789,99 грн.

Враховуючи наведене просило суд видати судовий наказ, яким стягнути на його користь із ОСОБА_2 17 681,09 грн за наданні послуги з центрального опалення, 8 116,84 грн за постачання гарячої води, 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 4789, 99 грн та 800,00 грн судового збору.

18 травня 2017 року Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким наказано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за наданні послуги з центрального опалення в розмірі 17 681,09 грн, заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 8 116,84 грн, 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 1789,99 грн, судовий збір у розмірі 800 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 серпня 2017 року заяву боржника ОСОБА_2 про скасування судового наказу від 18.05.2017 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з судовим наказом, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить постановити ухвалу про скасування судового наказу №756/6734/17 від 18 травня 2017 року та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні.

Зазначає, що вимоги заявника не є безспірними, оскільки заявником не надано доказів наявності права вимоги, договору про надання послуг, рішення про затвердження тарифів.

Розрахунок боргу не може бути визнаний безспірним, оскільки в ньому не підтверджені, зокрема, опалювальна площа, наявність чи відсутність лічильника, обсяги споживання, тарифи тощо.

Звертає увагу й на те, що вона не визнає нарахування боргу за послугу гарячого водопостачання, яка фактично не надавалась протягом всього спірного періоду, оскільки протягом тривалого часу не виконувались нормативні вимоги щодо температури води при наданні послуги гарячого водопостачання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, представників ПАТ «Київенерго», дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості;

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Судом встановлено, що 18 травня 2017 року ПАТ «Київенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу та 18 травня 2017 року Оболонським районним судом м.Києва видано судовий наказ, яким наказано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за наданні послуги з центрального опалення в розмірі 17 681,09 грн, заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 8 116,84 грн, 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 1 789,99 грн, судовий збір у розмірі 800 грн.

Задовольняючи заяву ПАТ «Київенерго» та видаючи судовий наказ від 18.05.2017 року, суд першої інстанції виходив з відсутності спору про право.

У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року роз'яснено, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 ЦПК України). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Подаючи апеляційну скаргу на судовий наказ від 18.05.2017 року, ОСОБА_2 посилається на те, що вимоги заявника не є безспірними, оскільки ПАТ «Київенерго» не надано доказів наявності права вимоги, договору про надання послуг, рішення про затвердження тарифів.

Законом України від 10.04.2014 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема, додано частину 4 до ст. 19, згідно якої виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

Відповідно, з 01.07.2014 року ПАТ «Київенерго» визначено обов'язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків, тому посилання боржника на відсутність доказів наявності права вимоги у стягувача є безпідставним.

Крім того, заперечуючи проти апеляційної скарги, ПАТ «Київенерго» зауважило, що 31 липня 2014 року на офіційному сайті товариства, а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511) було опубліковано Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води населенню, у зв'язку з набуттям чинності Закону України від 10.04.2014 року №1198-У11 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», що є договором приєднання для населення, що ґрунтується на положеннях ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.634 ЦК України.

Відповідно до Договору приєднання, п. 14 та п. 18 Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005 року розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплат послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

З огляду на положення законодавства та нормативні документи споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Такий висновок, зокрема, міститься у постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року в справі №6-59цс13, яка в силу закону є обов'язковою для застосування.

Крім того, ОСОБА_2 не заперечується факт отримання послуг опалення та гарячого водопостачання, лише акцентується увага на неналежній якості отримуваних послуг.

До заяви про скасування судового наказу боржником надано листи звернення від мешканців будинку АДРЕСА_1.

Разом з тим, судом не беруться до уваги заяви від 25.09.2008 року, 10.10.2008 року та 13.11.2008 року, оскільки судовим наказом стягнуто заборгованість за період з липня 2014 року по лютий 2017 року (а.с.24-26).

Судом критично оцінюється заява від 03.04.2015 року і лист-відповідь Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.04.2015 року, оскільки доказів того, що відповідна комісія здійснювала огляд та перевірку доводів мешканців будинку АДРЕСА_1, щодо відсутності гарячої води на верхніх поверхах не надано, як і не надано результатів розгляду даної заяви та вжитих заходів, в разі якщо були встановлені порушення температурного режиму гарячої води (а.с.27-28).

Крім того, боржник мешкає на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку, проте заява від 03.04.2015 року стосувалася відсутності гарячої води на верхніх поверхах. Відсутність гарячої води саме в квартирі боржника, що знаходиться на 7 поверсі, жодним доказом (напр. актом житлово-експлуатаційної контори) не підтверджено.

У суді апеляційної інстанції представники стягувача зазначили, що за період, коли існували проблеми з постачанням гарячої води, споживачам були здійснені відповідні перерахунки обсягу та вартості наданих послуг.

Це підтверджується наданим розрахунком, з якого вбачається, що в зв'язку з припиненням подачі гарячого водопостачання в період з 03.06.2015 року по 17.06.2015 року проведено перерахунок обсягу та вартості наданих послуг.

Щодо тарифів, за якими здійснювалося нарахування вартості наданих послуг, то в суді апеляційної інстанції представники ПАТ «Київенерго» зазначили, що розрахунок заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води проводився з 01.07.2014 по 01.03.2017 року.

За період з 01.07.2014 року по 20.11.2014 року на підставі п. 54 Постанови НКРКП від 18.06.2014 року №757 здійснювалося обчислення за наступними тарифами: 1) централізоване опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 375,30 грн/Гкал; для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку - 9,22 грн/1 кв.м; 2) централізоване постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників - 25,10 грн за 1 куб.м; за відсутності рушникосушильників - 23,48 грн за 1 куб.м.

За період з 21.11.2014 року по 07.05.2015 року на підставі п. 135 Постанови НКРКП від 21.11.2014 року №146 здійснювалося обчислення за наступними тарифами: 1) централізоване опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 374,60 грн/Гкал; для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку - 9,20 грн/1 кв.м; 2) централізоване постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників - 25,06 грн за 1 куб.м; за відсутності рушникосушильників - 23,43 грн за 1 куб.м.

За період з 08.05.2015 року по 30.06.2016 року на підставі п. 87 Постанови НКРКП від 31.03.2015 року №1171 здійснювалося обчислення за наступними тарифами: 1)централізоване опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 657,24 грн/Гкал; для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку - 16,14 грн/1 кв.м; 2) централізоване постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників - 40,92 гр. за 1 куб.м; за відсутності рушникосушильників - 37,91 грн за 1 куб.м.

За період з 01.07.2016 року по теперішній час на підставі поправки до Постанови НКРКП від 01.07.2016 року №1101 здійснювалося обчислення за наступними тарифами: 1)централізоване опалення: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1416,96 грн/Гкал; для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку - 32,97 грн/1 кв.м; 2) централізоване постачання гарячої води: за умови підключення рушникосушильників - 83,10 грн за 1 куб.м; за відсутності рушникосушильників - 76,71 грн за 1 куб.м.

Також представники стягувача зазначили, що початок та завершення опалювальних періодів з 01.07.2014 року по 01.04.2017 року здійснювалися на підставі Розпоряджень КМДА, а саме: з 22 жовтня 2014 року по 08 квітня 2015 року - Розпорядженнями КМДА від 21.10.2014 року №1170 та від 07.04.2015 року №319; з 10 жовтня 2015 року по 04 квітня 2016 року - Розпорядженнями КМДА від 09.10.2015 року №1003 та від 04.04.2016 року №190; з 12 жовтня 2016 року по 01 квітня 2017 року - Розпорядженнями КМДА від 11.10.2016 року №985 та від 31.03.2017 року №368.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_2 на те, що розрахунок боргу не може бути визнаний безспірним, оскільки в ньому не підтверджені, зокрема опалювальна площа, наявність чи відсутність лічильника, обсяги споживання, тарифи тощо, оскільки в силу ст. 60 ЦПК України ОСОБА_2 не надала свого розрахунку з обґрунтуванням його правильності та повноти та із зазначенням іншої опалювальної площі, обсягів споживання.

Крім того, з розрахунку ПАТ «Київенерго» вбачається, що заборгованість нарахована в межах трирічного строку позовної давності, він підписаний Начальником відділу розрахунків з побутовими споживачами Департаменту з продажу теплової енергії Білошапкою ОлексіємМихайловичем, тому твердження ОСОБА_2 з приводу того, що розрахунок не може бути визнаний належним та допустимим доказом заборгованості боржника є безпідставним.

Матеріалами справи підтверджено і в апеляційному суді представник ОСОБА_2 пояснила, що за вказаний період ОСОБА_2 не вносила плату за надані їй послуги, отже, порушувала свої зобов'язання щодо сплати коштів за спожиті послуги з опалення та гарячого водопостачання, а тому ПАТ «Київенерго» має право стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми.

У наданому суду першої інстанції розрахунку вказано період, за який наявна заборгованість, її розмір, кількість днів прострочки, встановлений індекс інфляції, обчислені інфляційні втрати та 3% річних.

Апеляційна скарга не містить доводів про неправильність нарахування зазначених сум.

Апеляційним судом перевірено правильність нарахування і порушень закону при нарахуванні не встановлено.

З огляду на те, що судовий наказ видано за вимогою про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, що не суперечить вимогам ч.3 ст. 96 ЦПК України, й відсутній спір про право, тому судом першої інстанції підставно видано судовий наказ, яким наказано стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Київенерго» заборгованість за наданні послуги з центрального опалення в розмірі 17 681,09 грн, заборгованість за постачання гарячої води в розмірі 8 116,84 грн, 3% річних та інфляційну складову боргу в розмірі 1789,99 грн, судовий збір у розмірі 800 грн.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновку суду не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвалу постановлено з дотриманням норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав до її скасування.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Судовий наказ Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

О.В.Немировська