Номер провадження: 22-ц/785/1228/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 01 грудня 2016 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2, ОСОБА_3

про стягнення боргу за кредитним договором

за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

про визнання договорів недійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

в січні 2014 року позивач, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк», ОСОБА_5, Кредитор) звернулося до Суворовського районного суду м. Одеса до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з позовом про стягнення боргу за кредитним договором.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.03.2014р. було задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором (а.с. 66,т.1).

Ухвалою суду першої інстанції від 26.11.2015 року заява ОСОБА_2, ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 06.03.2014 року задоволена (а.с.123, т.1).

Ухвалою суду від 12.10.2016 року залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як правонаступника ПАТ «УкрСиббанк» по цивільній справі за первісним позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором (а.с.249, т.1).

Ухвалою суду першої інстанції від 17.08.2016 року було прийнято зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договорів недійсними до сумісного розгляду з первісним позовом (а.с.166-179, т.1).

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надав суду заяву, позов Банку підтримав, просив розглядати справу за відсутності представника ТОВ.

Представник відповідачів підтримав зустрічний позов, у задоволенні первісного позову просив відмовити.

Представник ПАТ "УкрСиббанк" надав заперечення, просив відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Останнім рішенням суду від 01.12.2016 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено.

Суд стягнув в солідарному порядку з ОСОБА_2, та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» суми боргу за ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24 березня 2008 року 15 191, 11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 121 422,55 грн., з яких: 11 819,50 доларів США ( 94 473,26 грн.) заборгованість за простроченим кредитом; 2 388,18 доларів США( 19 088,72 грн. ) - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 782,53 доларів США( 6 254,77 грн.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 200,90 доларів США (1 605,80грн.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

Судом вирішено питання щодо стягнення з відповідачів в рівних частинах на користь ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» суми судового збору у розмірі 1214,23 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договорів недійсними відмовлено (а.с.30-35, т.2).

В апеляційній скарзі апелянти, відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3, просять рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про відмову в позові ТОВ про стягнення суми боргу за кредитним договором, задоволення їх зустрічного позову, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

ПАТ «УкрСиббанк», ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надали свої заперечення в письмовій формі на апеляційну скаргу, вважають рішення законним.

В апеляційному суді ОСОБА_4 - представник відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, доводи апеляційної скарги підтримав.

Представники: Банку, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надали свої заперечення на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

При розгляді справи встановлено, що 24 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (зміна назви ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 (позичальник) було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 (а.с.5-13, т.1).

Відповідно до умов Кредитного договору, ОСОБА_5 надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 22 500,00 доларів США, а позичальник зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27 березня 2015 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 13,00% річних.

Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за які були нараховані проценти.

Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Для забезпечення виконання зобовязань позичальником за ОСОБА_5 про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 24 березня 2008 року, між Банком та ОСОБА_3 (поручитель) було укладено Договір поруки №190545 від 24 березня 2008 року (а.с.17-19, т.1)

Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктом 1.4 вищевказаного договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовязань по кредитному договору.

Згідно з пунктом 1.3 договору поруки поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязань в повному обсязі.

20.04.2015 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» був укладений Договір факторингу № 17, за умовами якого всі права та обовязки за кредитним договором № 0 від 24.03.2008 року та договором забезпечення, укладеними між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, перейшли від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Станом на 05.12.2013 року заборгованість позичальника ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені, складає 15 191, 11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 121 422,55грн., в тому числі: 11 819,50 доларів США ( 94 473,26 грн.) заборгованість за простроченим кредитом; 2 388,18 доларів США (19 088,72 грн.) заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; 782,53 доларів США ( 6 254,77 грн.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 200,90 доларів США (1 605,80 грн.) пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

21 жовтня 2013 року відповідачам було направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості, що підтверджується копією реєстру про відправку рекомендованих листів та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.36, 37, 38, т.1).

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, вимогам закону, якими регулюються правовідносини, що виникли між сторонами, прийнявши до уваги умови і положення коредитнгого договору, договору поруки, які були укладені між Банком і позичальником, Банком і поручителям, і підписані сторонами, суд задовольнив вимоги ТОВ до позичальника та поручителя, стягнувши суму заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку.

В зустрічному позові відповідачі посилалися на порушення своїх прав при укладанні договорів, форма договору з позичальником не узгоджувалася, була навязана без права на встановлення розбіжностей і заперечень, кредитний договір має кабальний характер, вважають його фіктивним.

Перевіряючи доводи відповідачів по їх зустрічному позову про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки, суд посилався на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до п. 7.2 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24.03.2008 року, який особисто підписала позичальник ОСОБА_6, чітко визначено, що підписанням даного договору Позичальник ОСОБА_2 підтверджує, що:

- володіє всіма необхідними документами, що необхідні для укладення ОСОБА_5, та має здатність виконувати його умови;

- цей договір не суперечить будь-яким договірним обмеженнням, що є обовязковими для позичальника;

- на день підписання ОСОБА_5 відсутні будь-які перешкоди для його виконання;

- позичальник повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови ОСОБА_5, свої права та обовязки за ОСОБА_5 та погоджується з ними;

- перед укладанням цього ОСОБА_5 отримав інформаційний лист від Банку згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24.03.2008 року містить наступні умови:

мету надання кредиту; форми його забезпечення; розмір процентів за користування кредитом; суму кредиту, строк, на який надається кредит, детальний розпис загальної вартості платежів за договором, що включає в себе суми платежів із повернення кредиту, процентів, комісійних винагород, інших супутніх платежів, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги та розрахунок сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися на те, що використання готівкової іноземної валюти на території України дозволяється за умови отримання індивідуальної ліцензії, що надається виключно на підставі окремої постанови Правління НБУ, яка у відповідачів відсутня, а отже спірні операції проводилися незаконно.

Відповідно до ч.1 статті 533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Частиною 2 вказаної норми передбачено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Частиною 3 статті 533 ЦК України врегульовано, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Пунктом 7.1 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 24.03.2008 року визначено, що підписанням цього ОСОБА_5 підтверджує, що має всі необхідні ліцензії та дозволи НБУ, необхідні для видачі та обслуговування кредиту за ОСОБА_5.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідачі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилаючись на вимоги ст. 203 ЦК України не зазначили, якій саме нормі діючого законодавства суперечить зміст правочину або чим порушені інтереси держави, суспільства.

Перед укладенням кредитного договору банк у письмовій формі надав позивачу у повному обсязі всю необхідну інформацію, передбачену ч. ч. 2, 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; сторони узгодили всі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Позичальник ОСОБА_2 особистим підписом засвідчила всі сторінки договору від 24.03.2008 року, що на теперішній час оскаржується, відповідно, підтвердила свою згоду та волевиявлення на його укладення та виконання, до того ж, на момент укладення кредитного договору ОСОБА_2, не надала жодного зауваження щодо змісту цього правочину.

На а.с.232, т. 1 є копія заяви позичальника ОСОБА_2 на отримання кредиту.

За інформацією, що викладена заявником за фахом вона фінансист, відповідно розуміла зміст документів, що нею підписувалися.

Кредитний договір був укладений 24.03.2008 року, договір поруки був також укладений 24.03.2008 року, з зустрічним позовом про визнання вкавзаних договорів недійсними відповідачі звернулися в квітні 2016 році (а.с. 166-179,т.1) лише після того, як ОСОБА_5 звернувся до відповідачів з позовом про стягнення в солідарному порядку боргу за кредитним договором. Дав оцінку доказам по справі у задоволенні зустрічного позову було відмовлено.

Доводи апеляційної скарги позичальника та поручителя за своїм змістом повторюють іх заперечення на позов Банку, їх доводи по зустрічному позову. Судом першої інстанції надана належна оцінка всім доказам, що представлені сторонами, матеріали справи, доводи скарги відповідачів перевірені, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення суду першої інстанції залишається без змін.

При вирішенні спора по суті вимог, суд відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягнув з відповідачів суму судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити, рішення Суворовського районного суду м. Одеса від 01 грудня 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договорів недійсними залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_7

ОСОБА_8