Справа № 204/3278/17
Провадження № 2/204/1251/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

за участю представника відповідача Луценко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2017 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила: визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений на Придніпровській товарній біржі 14.08.1997 року, № 195-НД/195-11, зареєстрований в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09.12.1997 року (реєстровий запис № 114 в реєстровій книзі № 247); та визнати за нею право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що вона є спадкоємцем свого чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. 31 березня 2005 року вона звернулась до Третьої дніпровської (раніше дніпропетровської) державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, якою було заведено спадкову справу № 484/2004 року. Їхня донька ОСОБА_6 відмовилася від прийняття спадщини на її користь, про що 15 липня 2004 року подала відповідну заяву. Інших спадкоємців на майно померлого ОСОБА_4 не має. В спадок після смерті чоловіка залишився житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. З об'єктивних причин до 2017 року вона не отримувала документи, що підтверджують її право власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування за законом. Коли ж, через представника, звернулась до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори за відповідними документами, державним нотаріусом було відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії, про що винесена відповідна постанова від 04 травня 2017 року. Однією з підстав для відмови їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом є те, що договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений на Придніпровській товарній біржі 14.08.1997 року, 195-НД/195-11, зареєстрований в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09.12.1997 року (реєстровий запис № 114 в реєстровій книзі № 247), не був нотаріально посвідчений. Окрім цього, в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії вказано, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.04.2017 року права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, значиться за ОСОБА_7 На підставі вищевикладеного, державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і роз'яснив процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримала її позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Луценко Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки та просила відмовити їй в повному обсязі.

Представник третьої особи Хилько Л.А. в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала суду заяву, в якій просила розглянути дану справу без її участі у зв'язку із виробничою завантаженістю.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1, виданим 05.07.2004 року відділом реєстрації смерті в м. Дніпропетровську Дніпропетровського обласного управління юстиції, актовий запис № 5347 від 05.07.2004 року (а.с.16).

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, зі слів позивачки, серед іншого, складається з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є дружиною ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії НОМЕР_2, виданим 17.04.1965 року Поливанівським ЗАГС Магдалинівського району Дніпропетровської області, актовий запис № 9 від 17.04.1965 року (а.с.15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У зв'язку з вищевказаним, позивачка, у встановленому законом порядку, звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори звернулася дочка покійного - ОСОБА_6 з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті свого батька на користь ОСОБА_3. На підставі їхніх заяв, нотаріусом була заведена відповідна спадкова справа за № 484/2004, копія якої знаходиться в матеріалах даної справи.

Проте, 04 травня 2017 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л.А. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, оскільки договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений на Придніпровській товарній біржі 14.08.1997 року, 195-НД/195-11, зареєстрований в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09.12.1997 року (реєстровий запис № 114 в реєстровій книзі № 247), не був нотаріально посвідчений, а також згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 20.04.2017 року права власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, значиться за ОСОБА_7

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Так, судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 дійсно належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного на Придніпровській товарній біржі 14.08.1997 року, 195-НД/195-11 (а.с.9). Право власності на вказане нерухоме майно зареєстроване за ОСОБА_4 в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстрову книгу № 247 за реєстровим № 114, що підтверджується листами Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 27.04.2017 року за № 5475 та від 12.05.2017 року за № 5909.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилася спадщина на належне йому майно, яке, серед іншого, складається й з житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

При цьому, судом встановлено, що позивачка від спадщини не відмовлялася та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до абзаців 14-17 п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, виник цивільно-правовий спір, який підлягає розглядові у позовному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Що ж стосується позовних вимог позивачки про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного на Придніпровській товарній біржі 14.08.1997 року, № 195-НД/195-11, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09.12.1997 року (реєстровий запис № 114 в реєстровій книзі № 247), - то ці вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Так, вказаний договір не визнаний недійсним/нікчемним, ніким не оспорюється та, навіть, зареєстрований у Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, що свідчить про те, що він і так є дійсним і встановлення цього факту судом не потребує.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тому, з урахуванням вищевказаного, суд вважає необхідним відмовити позивачці в задоволенні її позовних вимог про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного на Придніпровській товарній біржі 14.08.1997 року, № 195-НД/195-11, зареєстрованого в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації 09.12.1997 року (реєстровий запис № 114 в реєстровій книзі № 247).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 1216, 1218, 1220, 1222, 1223, 1262, 1268-1270, 1276, 1296 ЦК України, Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 57-61, 179, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, третя особа: Третя дніпровська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова