Номер провадження: 22-ц/785/3667/17Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі Ярахмедові Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності на транспортний засіб,

ВСТАНОВИЛА:

07.11.2016 року ОСОБА_2 звернувся із позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року, відповідно до якого він придбав у відповідача ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки MAZDA XEDOS 6 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 (далі-автомобіль), який з 23.07.2005 року зареєстрований на імя відповідача і визнання за ним права власності на вказаний автомобіль.

Позов обґрунтовано тим, що 09.06.2006 року між позивачем і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, що підтверджується розпискою відповідача. В цей день відповідач видав довіреність з правом розпорядження автомобілем.

Посилаючись на те, що його право власності на автомобіль не визнається, він не може скористатись довіреністю щодо самого себе, відповідач також не може здійснити таку реєстрацію, оскільки продав автомобіль, крім того, ним втрачено реєстраційне посвідчення на автомобіль, законом не передбачається обовязок укладати договір купівлі-продажу автомобіля письмово або посвідчувати його нотаріально, між ним та відповідачем досягнуті всі істотні умови щодо ціни та предмету договору, після сплати грошових коштів і до цього часу автомобіль знаходиться у його користуванні, позивач просив позов задовольнити.

Позивач і його представник позов підтримали у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Відповідач у судовому засіданні 13.12.2016 року в суді першої інстанції позов визнав.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24.02.2017 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, наявність підстав для задоволення позову з підстав ст. 638 ЦК України.

У засіданні колегії суддів: позивач і його представник скаргу підтримали; відповідач не заперечував проти задоволення скарги.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

За змістом ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд постановив рішення із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Позивач просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 09.06.2006 року, відповідно до якого він придбав у відповідача ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль, який з 23.07.2005 року зареєстрований на імя відповідача і визнати за ним права власності на вказаний автомобіль з тих підстав, що його право власності на автомобіль не визнається, він не може скористатись довіреністю щодо самого себе, відповідач також не може здійснити таку реєстрацію, оскільки продав автомобіль, крім того, ним втрачено реєстраційне посвідчення на автомобіль, законом не встановлено обовязок укласти договір купівлі-продажу автомобіля письмово або посвідчувати його нотаріально, між ним та відповідачем досягнуті всі істотні умови щодо ціни та предмету договору, після сплати грошових коштів і до цього часу автомобіль знаходиться у його користуванні (а.с.5-7).

Суд, відмовляючи у позові виходив з того, що для державної реєстрації транспортних засобів існує певний порядок, який позивач не дотримався і відсутні підстави вважати, що позивач набув право власності на автомобіль на підставі довіреності, а тому, зокрема відмовив у позові через недоведеність вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині зважаючи на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.06.2006 року відповідач видав на імя позивача довіреність, якою уповноважив останнього розпоряджатися (продати, здавати в оренду, проходити техогляд, страхувати, зняти з обліку в ДАІ, керувати) належним йому автомобілем на строк до 09.06. 2011 року. 09.06.2006 року відповідач видав розписку про отримання коштів від позивача за продаж автомобіля (а.с.14,16)

У подальшому, 14.01.2011 року відповідач видав нову довіреність на строк до 14.01.2021 року з правом розпоряджатися (користуватися, обмінювати, здавати в оренду, продавати, страхувати) належним йому автомобілем (а.с.15).

Позивач, у суді першої, і у суді апеляційної інстанції пояснював, що він втратив свідоцтво про реєстрацію спірного автомобіля, у звязку з чим у жовтні 2016 року звертався із відповідною заявою до Приморського ВП у м. Одесі ГУ НП в Одеській області (а.с.21,22).

Станом на час розгляду справи у суді спірний автомобіль зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_3, має обтяження і знаходиться у розшуку (а.с.52-55).

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ст. 203 ч.ч.1,4 ЦК України).

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Перехід права власності на транспортні засоби врегульований спеціальним законодавством.

Так, Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2009 р. N 1371 (далі-Порядок), встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків.

Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів (п.8 Порядку).

Забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця. Зняття з обліку або перереєстрація на нового власника транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, здійснюється за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні (п.41 Порядку).

У разі коли транспортний засіб знімається з обліку у зв'язку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію (технічному паспорті) або на копії реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію на пластиковій основі, робиться запис: "Транспортний засіб знято з обліку для реалізації" (п..42 Порядку). Зважаючи на те, що перехід права власності на транспортні засоби на підставі довіреності з правом користування та повним розпорядженням автомобілем, а також на підставі розписки про отримання власником грошових коштів за продаж автомобіля не відповідає вимогам ст. ст. 203, 328 ЦК України та Порядку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у позові. Доводи представника позивача у скарзі про те, що сторони дотримались загального порядку укладення договору, договір, відповідно до ст. 638 ЦК України є укладеним, крім того, законом не передбачено укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу письмово або посвідчувати його в нотаріальній конторі не заслуговують на увагу.

Так, перехід права власності на транспортні засоби врегульований спеціальним законодавством, зокрема Порядком встановлена єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів.

З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль знаходиться під арештом і в розшуку (а.с.52,53,54,55).

Між тим, Порядок забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця.

Перехід права власності на автомобіль на підставі довіреності з правом користування та повним розпорядженням автомобілем, а також на підставі розписки про отримання власником грошових коштів за продаж автомобіля суперечить нормам чинного законодавства.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у позові, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. ОСОБА_4 Плавич