Справа № 473/675/17
РІШЕННЯ

іменем України

"20" липня 2017 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 46 130 грн. 27 коп. та судових витрат по справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між Банком та відповідачем 31.12.2011 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 10 000 грн. 00 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, Банк виконав у повному обсязі. Проте, відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач та його представник у судове засідання не з'явились. Останній надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також письмові заперечення проти позову. Згідно даних заперечень відповідач вимогу Банку щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту визнав у повному обсязі. Разом з тим звертав увагу суду на те, що Умови та правила надання банківських послуг відповідач не підписував, в зв'язку з чим відсутні підстави вважати, що між сторонами був укладений кредитний договір.

При вирішенні питання щодо стягнення інших складових заборгованості за кредитнм договором просив також врахувати наступне:

-заборгованість за процентами має бути нарахована, виходячи з процентної ставки, яка діяла на час підписання відповідачем анкети заяви позичальника;

- позивачем пропущена позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами;

- одночасне стягнення штрафу та пені за порушення строків виконання грошового зобовязання є подвійним притягненням до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що є неприпустимим;

- в силу положень ст. 551 ЦК України, виходячи з майнового стану відповідача, підлягає зменшення розмір пені, який нарахований Банком.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 31.12.2011 року відповідач ОСОБА_1, підписав заяву анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. З тексту даної заяви вбачається, що останній ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, текст яких був розміщений на офіційному сайті ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язався їх виконувати.

Відповідачем факт підписання вказаної заяви-анкети не оспорювався.

Крім того, як вбачаються з виписки з особового рахунку позичальника, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами за допомогою карткового рахунку до 17.07.2014 року (останнє зняття коштів), частково проводив погашення заборгованості за кредитом, у тому чисті процентів (останнє погашення мало місце 12.03.2015 року).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, відповідач, підписавши 31.12.2011 року заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, приєднався та погодився з відповідними умовами, Тарифами банку, що свідчить про укладення кредитного договору між сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі.

Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен повернути суму позики (в тому числі достроково), сплатити заборгованість, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним.

Останній має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 187 грн. 05 коп., що не оспорювалось останнім у судовому засіданні.

Крім того, позивачем нараховано заборгованість за процентами в розмірі 32 470 грн.35 коп., виходячи з процентної ставки, яка неодноразово була змінена Банком: з 01.04.2013 року 2,3 % на місяць (27,6 % річних), 01.09.2014 року - 2,7% на місяць (32,4 % річних); 01.04.2015 року - 3,5 % на місяць (42 % річних).

Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки, дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Так, з доданих до позову матеріалів слідує, що зміна базової процентної ставки за користування кредитними коштами відбулася відповідно до наказу від 18.08.2014 року № СП-2014-6915682, наказу від 18.02.2015 року № СП-2015-6552838. При цьому, останніми передбачено, що нові тарифи із підвищеною ставкою підлягають застосуванню лише для витрат, зроблених після введення в дію нових тарифів.

Згідно виписки з особового рахунку позичальника вбачається, що 17.07.2014 року відбулося останнє зняття коштів з його картрахунку, після чого жодних витрат не було здійснено.

Разом з тим, позивачем не надано доказів щодо своєчасно повідомлення відповідача про зміну розміру фіксованої процентної ставки, відповідно до п. 1.1.3.1.9 договору.

За таких обставин заборгованість за процентами має бути нарахована, виходячи з процентної ставки, що діяла до 01.09.2014 року 27,6 % річних (кредитна картка «Універсальна Gold»).

При цьому, суд погоджується з розрахунком заборгованості за процентами, наданим позивачем станом на 29.08.2014 року. Перерахунку підлягає розрахунок заборгованості за процентами за період з 01.09.2014 року по 31.01.2017 року. Таким чином, заборгованість за процентами станом на 31.01.2017 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 4 886 грн. 30 коп. ((270,75 грн. (нараховані проценти станом на 29.08.2014 року) + 6 735,89 грн. (нараховані проценти за період з 01.09.2014 року по 31.01.2017 року, виходячи з розміру заборгованості за тілом кредиту, включаючи прострочену, за періоди, вказані позивачем у розрахунку, помноженої на процентну ставку 27,6 %, з подальшим діленням набутих сум на 360 (п.2.1.1.12.6 Умов) та множенням на кількість днів, протягом якого здійснюється нарахування процентів) 2 120,34 грн. грн. (сплачені в рахунок погашення заборгованості за процентами за обумовлений період))).

Представник відповідача заявив клопотання про застосування позовної давності щодо стягнення заборгованості за процентами.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Зокрема, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5ст. 261 ЦК України).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Як вбачається з матеріалів справи Банк звернувся до суду з обумовленим позовом до відповідача ОСОБА_1 06.03.2017 року.

За такого, враховуючи виписку з особового рахунку позичальника, вимоги позивача про стягнення заборгованості за процентами заявлені в межах строку позовної давності, отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем також нараховані:

- пеня в розмірі 800 грн. 00 коп.;

- штраф у загальному розмірі 2 672 грн. 87 коп.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Згідно п. 2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобов'язань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 21.10.2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 та в силу положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язком для судів при застосуванні цих норм права.

Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобов'язань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим.

За такого з відповідача підлягає стягненню на користь позивача лише пеня, яка підлягає стягненню в повному обсязі, оскільки враховуючи її розмір відсутні підстави для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати, пов'язані з сплатою судового збору, в розмірі 1 600 грн. 00 коп.

За такого, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (34%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 544 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 -215, 218, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 31.12.2011 року, що утворилася станом на 31.01.2017 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 10 187 (десять тисяч сто вісімдесят сім) грн. 05 коп., заборгованість за процентами в розмірі 4 886 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят шість) грн. 30 коп., пеню в розмірі 800 (вісімсот) грн. 00 коп., а всього 15 873 (п'ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят три) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 544 (п'ятсот сорок чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В.Лузан