РІШЕННЯ

Іменем України

20.07.2017 рокуФранківський районний суд м.Львова в складі:

Головуючого- судді Гулієвої М.І.

При секретарі-Жовнір Р.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, 3 особи ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,анулювання актового запису про розірвання шлюбу -

В с т а н о в и в

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним , анулювання актового запису про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 27.04.1996р.між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб,який було зареєстровано у Залізничному районому відділі ЗАГС м.Львова. Вважає,що шлюб був укладений з порушенням вимог ст.15 КпШС України,так як її згода на шлюб була позбавлена взаємності, вільності та повноти.До укладення шлюбу вони були знайомі менше року, ОСОБА_4.зарекомендував себе як високоінтелектуальна,цікава особистість,хоча в його ставленні до неї та оточуючих проявлялась зверхність та авторитаризм,які вона відносила до проявів його характеру.Через місяць їх зустрічей ОСОБА_4.наполягав на укладенні шлюбу,погрожуючи в разі незгоди покинути її.Вона вважала,що для прийняття такого рішення вони мало знають один одного,однак під психологічним тиском ОСОБА_4.,запевнень про щасливе майбутнє,погодилась. ОСОБА_4.,ні до ,ні після укладення шлюбу не розповідав їй про обставини попереднього шлюбу,його хвороби чи розлади психічного характеру,зміну особистих даних.Після укладення шлюбу він вимагав від неї доказів любові та визнання його чоловіком у вигляді реєстрації у наданій їй у 1990р.квартирі та спільній приватизації квартири.Він постійно чинив на неї психологічний тиск,втягував у побутові суперечки із сусідами,погрожував фізичною розправою,у зв»язку з чим вона зверталась у правоохоронні органи,а в 2002р.звернулась із заявою про розірвання шлюбу.Після розірвання шлюбу ОСОБА_4.продовжував проживати у її квартирі.У 2008р.він помер.У 2013р.під час ремонтних робіт у квартирі вона знайшла особисті документи ОСОБА_4.,з яких їй стало відомо про приховані від неї факти- застосування ним психологічної та фізичної розправи над першою дружиною та її дитиною,про перебування його на обліку та лікуванні у психіатричній лікарні та зміну у 1992р.особистих даних з метою приховати минуле.Оскільки,вказані обставини ОСОБА_4.умисно приховав від неї,не можна вважати належно отриманою її згоду на укладення шлюбу,так як її волевиявлення не було вільним і повним.Шлюб укладено під обманом шляхом замовчування обставин,що мають значення для його укладення,а тому просить визнати шлюб недійсним відповідно до ст .45 КпШС України,ст.41,57,59ЦК України в ред.1963р.та анулювати актовий запис про розірвання шлюбу №345 від 04.07.2002р.,проведений відділом РАЦС Залізничного РУЮ м.Львова.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали,дали аналогічні пояснення,крім того позивачка доповнила, що якби їй було відомо про всі приховані обставини життя ОСОБА_4.,вона б не дала згоди на укладення шлюбу.Просять позов задоволити.

Представник Відповідача в попередніх засіданнях проти позову заперечила та пояснила, що позивачка укладала шлюб у зрілому віці.Як вона ,так і ОСОБА_4. дали згоду на укладення шлюбу,поставили свої підписи у заяві про реєстрацію шлюбу.Просить вирішити спір на розсуд суду.

У судове засідання ,призначене на 20.07.17р.представник відповідача не з»явилася,подала клопотання про слухання справи у її відсутності.Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності представника відповідача ,згідно ст.169 ЦПК України.

Представник 3 особи та 3 особа проти позову заперечили та пояснили,що позивачка уклала шлюб з ОСОБА_4.за їх взаємною згодою, жили в шлюбі до 2002р.Після смерті дитини від 1 шлюбу ОСОБА_4.дійсно лікувався з приводу депресивного стану,але у 1994р.він був повністю здоровий.У 90х роках він змінив прізвище на дошлюбне мамине через проблеми з роботою.Даний позов заявлено позивачкою для вирішення питання права власності на квартиру,оскільки, після смерті ОСОБА_4.,ОСОБА_2успадкувала 1/2частину квартири,де проживає позивачка.Просять у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали справи№465/3383/14,матеріали справи №466/181/15,суд вважає, що позов до задоволення не підлягає.

Як встановлено в судовому засіданні,27.04.1996р.між ОСОБА_1та ОСОБА_3 укладено шлюб,який було зареєстровано у Залізничному районому відділі ЗАГС м.Львова,про що в книзі реєстрації актів про реєстрацію шлюбу зроблено запис №120,після шлюбу чоловікові та дружині присвоєно прізвище-ОСОБА_4.

04.07.2002р.шлюб між ОСОБА_6та ОСОБА_4. розірвано на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 10.05.2002р.,про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу відділом РАГС Залізничного РУЮ м.Львова зроблено запис №345.

Як вбачається із свідоцтва про смерть,ОСОБА_4.помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено,що ОСОБА_7 змінив прізвище та ім»я на ОСОБА_4 та на підставі актового запису про зміну прізвища,імені,по-батькові №22 від 11.08.1992р.внесено відповідні зміни в актовий запис про його народження.

Згідно довідки Львівського обласного психоневрологічного диспансера від 5.09.14р.(справа №465/3383/14),ОСОБА_7знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу невротичного розвитку особи по депресивно-іпохондричному типу з 2.03по 13.04.88р.,20.08.по 24.08.89р.5.10-27.10.89р.та з 9.04по 19.05.90р.

Із висновку №5086 судової психологічної експертизи від 12.04.17р.вбачається,що підкореність,залежність,схильність до навіювання не є переважаючими в структурі особистості ОСОБА_1Для неї невластиві лабільність етичних та соціальних установок,навпаки ,характеризується швидше стійкістю та певною ригідністю соціальних установок,відсутнісю індивідуалістичного трактування загальноприйнятих правил,властиве строге слідування правилам та внутрішнім моральним принципам.На момент подання заяви та проставлення підпису в книзі реєстрації актів громадянського стану 27.04.1996р. підкореність, ,схильність до навіювання не були властивими для ОСОБА_1,не мали суттєвого впливу на її поведінку та вчинювані нею юридичні дії.Можна припустити,що рішення ОСОБА_1 подати заяву в ЗАГС та проставлення підпису в книзі реєстрації актів громадянського стану 27.04.1996р. мотивувалось бажанням створити сім»ю,гармонійні відносини в родині,спілкування.Відношення ОСОБА_1 до скритого від неї факту перебування ОСОБА_4на стаціонарному лікуванні у психіатричних закладах гостро негативне,гостро реагує на сам факт її неінформованості щодо важливих для сімейного життя обставин,обурена, реагує на даний факт як на обман. На момент подання заяви та проставлення підпису в книзі реєстрації актів громадянського стану 27.04.1996р.ОСОБА_1.здатна була повною мірою розуміти характер і зміст власних дій,адекватно сприймати особливості та зміст ситуації,повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його шляхом вчинення юридично значимих дій-укладення 27.04.96р.шлюбу,усвідомлювати наслідки цих дій в рамках фактичної інформованості.В наданих на дослідження матеріалах відсутні дані,які свідчать про вчинюваний на ОСОБА_1психологічний тиск зі сторони ОСОБА_4 чи інших осіб з метою суттєво змінити її вільне волевиявлення під час подання заяви та проставлення підпису в книзі реєстрації актів громадянського стану 27.04.1996р.

Допитана в якості свідка позивачка пояснила,що з ОСОБА_4познайомились у транспорті,певний час спілкувались.Він їй видався освідченою,цікавою людиною.Він був дуже одиноким,йому потрібна була сім»я.ОСОБА_4запропонував їй одружитись, тиснув на неї психологічно-говорив,що вона одинока,а він буде ідеальним чоловіком,вона не була готова до шлюбу,але піддалась впливу.ОСОБА_4.не розповідав їй про своє минуле,що лікувався в психлікарні.У нього на роботі не складались стосунки,але він це приховував,можливо тому у нього почались психічні розлади.Вона хотіла нормальних сімейних стосунків,а ОСОБА_4-щоб все було під його контролем,не давав їй спілкуватись з сусідами,хотів її ізолювати,бив її,не працював,не спілкувався зі своєю родиною.Через місяць після одруження у них почались конфлікти,тому вона 4-5разів подавала позов про розірвання шлюбу,але він не змінювався,був конфлікним.Шлюб зразу не розривала, терпіла,бо вони були вже немолодими і ОСОБА_4був одиноким.У 2013р.під час ремонту вона знайшла документи,з яких їй стало відомо про зміну ОСОБА_4прізвища та перебування на лікуванні з приводу психічного захворювання у 1989-1991рр.Якби це їй було відомо до одруження,вона б ніколи не вийшла за нього заміж.Її згода на шлюб була неповна і не взаємна.

Свідок ОСОБА_10.в судовому засіданні пояснила,що є сусідкою позивачки,знала її чоловіка ще до їх одруження,як ОСОБА_7,так як працювала з ним,знала його першу дружину.Позивачку знає з 1987р.як життєрадісну людину.Однак після одруження ОСОБА_1стала пригніченою,не хотіла ні з ким спілкуватись.ОСОБА_4.був замкнений,зі слів першої дружини ,знає,що він знущався над нею,лікувався у психлікарні.Вона про це позивачці не розповідала,так як боялась та ОСОБА_4не допускав її до позивачки.ОСОБА_4.морально пригнічував ОСОБА_1,бив її,вона бачила її з синяками.

Свідок ОСОБА_9 пояснила,що давно знає позивачку,часто бувала у неї вдома до одруження,після одруження у 1996р. чоловік позивачки не пускав її,конфліктував із сусідами .Після одруження позивачка стала замкнена,налякана,плакала,з їх квартири було чути крик.Від сусідів вона чула,що її чоловік на психіатричному обліку та що змінив прізвище,але ОСОБА_1про це не говорила.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Однак, позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Пояснення свідків,дані в судовому засіданні, суд оцінює критично ,оскільки, їм нічого не відомо про добровільність та повноту згоди позивачки на укладення шлюбу,а також замовчування ОСОБА_4.наведених фактів свого життя.

Пояснення позивачки,допитаної в якості свідка,щодо дачі згоди на шлюб під психологічним тиском з боку ОСОБА_4,відсутності вільного і повного волевиявлення на укладення шлюбу повністю спростовані висновком №5086 судової психологічної експертизи від 12.04.17р.,наведеним вище.

Сімейний кодекс України набув чинності з 1.01.2004р.

Із ст.5 ЦК України вбачається,що акти цивільного законодавства регулюють відносини ,які виникли з дня набрання ними чинності.Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі,крім випадків,коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. А тому при вирішенні питання щодо спірних правовідносин слід застосовувати положення ЦК України (1963р.) та КпШС України.

Відповідно до ст.15 КпШС України , для укладення шлюбу необхідна взаємна згода осіб, які одружуються, і досягнення ними шлюбного віку.

Отже, обов'язковою умовою реєстрації шлюбу є вільно і незалежно висловлене взаємне волевиявлення осіб, що одружуються, яке підтверджує їх намір створити сім'ю на підставі укладення шлюбу. Недотримання цієї умови тягне недійсність шлюбу.

В ст. 18 КпШС містилася норма, за якою особи, які одружуються, мають бути взаємно обізнані про стан здоров'я один одного. Однак, в перелік підстав недійсності шлюбу ця стаття не увійшла. Статтею 45КпШС України,передбачено підстави і порядок визнання шлюбу недійсним,зокрема:шлюб може бути визнаний недійсним в разі порушення умов,

встановлених статтями 15 - 17 цього Кодексу, а також в разі реєстрації шлюбу без наміру створити сім'ю (фіктивний шлюб).

Недійсність шлюбу - це правова санкція, яка застосовується до подружжя внаслідок порушення ними встановлених законом умов укладення шлюбу і яка передбачає втрату таким шлюбом правової сили.

Для визнання шлюбу недійсним необхідна наявність вади волі сторін при його реєстрації. Під вадою волі в сімейному праві розуміють відсутність добровільної згоди на одруження, реєстрація шлюбу під примусом, під впливом обману, омани внаслідок неможливості через свій стан у момент укладення шлюбу усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Так, укладення шлюбу під примусом має місце, коли згода на укладення була виражена однією з сторін під впливом фізичного та психічного насильства чи під загрозою його застосування. Причому примушення до одруження може виходити від одного з майбутнього подружжя чи від третіх осіб, що діють в його чи в своїх власних інтересах.

Обман- це навмисне введення в оману особи, що одружується. Прикладом обману може слугувати не тільки повідомлення майбутньому чоловіку чи дружині свідомо хибних відомостей, а й свідоме замовчування деяких фактів, що мають істотне значення при укладенні шлюбу.

Омана - це помилкове уявлення особи, що одружується, щодо певних обставин укладення шлюбу. Омана може сформуватися під впливом різних причин, можливо, навіть таких, що не залежать від майбутнього чоловіка і дружини чи дій третіх осіб.

Відсутність вільної згоди, як правило, є результатом фізичного або психічного насильства (примусу). Фізичне насильство - це протиправний вплив на організм людини, який вчиняється проти її волі і спричиняє фізичну шкоду.

Психічне насильство визначається як протиправна, реальна погроза заподіяти особі або її родичам чи близьким фізичну, моральну або майнову шкоду для досягнення мети. Залежно від форми психічне насильство може бути: словесним, письмовим, у вигляді конклюдентних дій (жестів, демонстрації зброї) .

Як зазначено у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України «

при розгляді справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що на підставі ст.45 КпШС відповідний позов може бути задоволено незалежно від часу реєстрації шлюбу, якщо буде встановлено, що вона мала місце за відсутності взаємної згоди

осіб, які одружувалися, зокрема: коли хтось із них у той момент не розумів значення своїх дій або не міг керувати ними; якщо ці особи (або одна з них) не мали наміру створити сім'ю (укладали фіктивний шлюб); якщо вони (хтось із них) не досягли шлюбного віку і його не

було знижено в установленому законом порядку (крім випадків вагітності дружини або народження дитини), а також якщо шлюб було зареєстровано між особами, з яких хоча б одна перебувала в іншому шлюбі, або між родичами по прямій висхідній чи низхідній лінії,

між повнорідними й неповнорідними братами та сестрами, між усиновителями й усиновленими або між особами, з яких хоча б одна на час реєстрації шлюбу була визнана судом недієздатною внаслідок душевної хвороби чи недоумства.

У тих випадках, коли шлюб було розірвано, вимоги про визнання його недійсним можуть розглядатися судом, коли рішення останнього про розірвання шлюбу скасовано або одночасно заявляються вимоги про анулювання запису про реєстрацію розірвання шлюбу за взаємною

згодою подружжя.

Позивачкою в судовому засіданні не заперечено факту подання заяви в ЗАГС про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_4., проставлення нею 27.04.96р.підпису у книзі актів цивільного стану та не надано суду належних та допустимих доказів,які б свідчили про відсутність її усвідомленого, добровільного та повного волевиявлення на укладення шлюбу,введення її в оману ОСОБА_4.шляхом замовчування ряду обставин свого життя.Разом з тим, згідно висновкусудової психологічної експертизи від 12.04.17р., на момент подання заяви та проставлення підпису в книзі реєстрації актів громадянського стану 27.04.1996р. підкореність, ,схильність до навіювання не були властивими для ОСОБА_1,не мали суттєвого впливу на її поведінку та вчинювані нею юридичні дії. ОСОБА_1здатна була повною мірою розуміти характер і зміст власних дій,адекватно сприймати особливості та зміст ситуації,повною мірою вільно та усвідомлено приймати рішення та реалізовувати його шляхом вчинення юридично значимих дій-укладення 27.04.96р.шлюбу,а також усвідомлювати наслідки цих дій.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,суд приходить до висновку,що підстави для визнання шлюбу недійсним відсутні.

Керуючись ст.ст.10,11,60,169, 209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, 3 особи ОСОБА_2 про визнання шлюбу недійсним,анулювання актового запису про розірвання шлюбу - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів після його проголошення до апеляційного суду Львівської області.

Суддя М.І.Гулієва