Номер провадження 2/554/826/2017
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.07.2017 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі :
головуючого судді - Січиокно Т.О.
за участю: секретаря - Ромахової В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, збитків у звязку із втратою депозиту, 3 відсотки річних,-
Позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що 12.12.2013 року він надав у позику відповідачу 8230 доларів США на строк до 31.12.2013 року, про що написано боргову розписку. Борг відповідач повернула частково, а саме 21.12.2014 року 730 доларів США; 28.05.2015 року 1000 доларів США; 08.11.2015 року 500 доларів США; 14.02.2016 року 1000 доларів США; 24.08.2016 року 50 доларів США, 28.08.2016 року 500 доларів США,16.10.16 року 1450 доларів США,09.12.2016 року 2000 доларів США.
На час подачі позову до суду залишок боргу склав 1000 доларів США. На відмову боргові кошти відповідач відповіла відмовою. Він не отримав відсотків від суми позики в розмірі облікової ставки НБУ, якби позичені ним гроші знаходилися на депозиті у банку.
До спірних відносин підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України в частині стягнення 3% річних за час прострочки невиконання боргових зобовязань.
У судове засідання позивач ОСОБА_1, який позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав викладених у ньому.
Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 повністю повернула всю суму заборгованості позивачу, про що свідчить надана тим розписка про отримання грошових коштів у розмірі 1000 доларів США від 26.11.2016 року.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку:
із боргової розписки від 12.12.2013 року слідує, що ОСОБА_2 отримала 12.12.2013 року від ОСОБА_1 терміном до 31.12.2013 року 8230 доларів США.
У відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Сторонами визнається та не заперечується факт повернення грошових коштів ОСОБА_2 21.12.2014 року у розмірі 730 доларів США;
28.05.2015 року 1000 доларів США;
08.11.2015 року 500 доларів США;
14.02.2016 року 1000 доларів США;
24.08.2016 року 50 доларів США;
28.08.2016 року 500 доларів США;
16.10.16 року 1450 доларів США;
09.12.2016 року 2000 доларів США.
Як доказ повернення позивачу суми заборгованості у розмірі 1000 доларів США, відповідач надала розписку, датовану 26.11.2016 роком, згідно якої ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у рахунок боргу 1000 доларів США.
За нормами ст. 1046 ЦК України позикою є грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, які одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові), а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Окрім того, частиною першою ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
У судовому засіданні позивач заперечив факт отримання від ОСОБА_2 1000 доларів та факт написання та підписання наданої суду розписки. При цьому заперечив проти призначення та проведення у справі судової почеркознавчої експертизи.
Згідно ч.ч.1,2,3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, питання щодо встановлення фактів з виконання підписів у документах тією чи іншою особою потребують спеціальних знань у галузі почеркознавства, суд позбавлений можливості вирішувати дані питання, а позивач проти призначення та проведення відповідного експертного дослідження заперечив.
З цих підстав суд, як доказ приймає до уваги розписку, надану відповідачем, датовану 26.11.2016 роком, згідно якої ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 у рахунок боргу 1000 доларів США.
Оскільки на час розгляду справи у суді відповідач повернула позивачу борг у розмірі 1000 доларів США, то позовна вимога в частині повернення основного боргу до задоволення не підлягає.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
1)втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2)доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.
Згідно частини 1 ст.12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.
Із матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини, повязані із укладенням договору позики грошових коштів. Посилання позивача на спричинення йому збитків у вигляді неотримання відсотків від суми депозитного вкладу, які він міг би отримати як дохід якби позичена сума грошових коштів знаходилася на депозитному рахунку, суд до уваги не приймає. Так, позивач на власний розсуд розпорядився належними йому коштами, вчинивши відповідний правочин із відповідачем, що має наслідком настання відповідних юридичних наслідків.
З цих підстав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення із відповідача на його користь 1980, 37 доларів США як збитків у розмірі втрати депозиту банку.
За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.
Згідно з частиною 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач отримала від позивача у позику грошові кошти на строк до 31.12.2013 року.
До суду позивач звернувся з приводу повернення йому суми основного боргу у розмірі 1000 доларів США.
У судовому засіданні встановлено, що вказана вище сума боргу повернута відповідачем згідно наданої розписки 26.11.2016 року.
Таким чином, за результатами розгляду справи суд приходить до висновку про прострочення строку відповідачем щодо повернення суми заборгованості, а отже кількість прострочених днів становить за період часу із 01.01.2014 року по 26.11.2016 року становить 1065 днів.
3 % річних розраховуються за формулою:
3 % річних = сума боргу х процентна складова х /100 %/365 днів х кількість днів прострочки.
1000 доларів США х 3 %/100/365 х 1065 днів прострочки = 89, 18 доларів США.
Суд не приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, оскільки 3 % річних нараховуються від простроченої суми. У судовому засіданні позивач вказав прострочену суму у розмірі 1000 доларів США, від якої підлягає нарахування 3 % річних.
Таким чином, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 річних за договором позики від 12.12.2013 року за період часу із 01.01.2014 року по 26.11.2016 року у розмірі 89, 18 доларів США.
Пленум Верховного Суду України у постанові № 124 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні.
У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Відповідно до розпорядження НБУ від 05.07.2017 року курс долара США складає 26, 01 грн. за 1 долар США, таким чином стягнута сума заборгованості у розмірі 89, 18 доларів США 18 центів на час ухвалення рішення у гривневому еквіваленті складає 2319,57 грн.
З урахуванням викладеного, позов підлягає до часткового задоволення.
Судові витрати суд вирішує у відповідності до положень ст.88 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, то із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 23, 58 грн.
Керуючись ст. ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд ,-
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, збитків у звязку із втратою депозиту, 3 відсотки річних задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 відсотки річних за договором позики від 12.12.2013 року за період часу із 01.01.2014 року по 20.12.2016 року у розмірі 89 (вісімдесят девять) доларів США 18 центів.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 23, 58 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Суддя: Т.О. Січиокно

Повен текст рішення буде виготовлено суддею 15.07.2017 року.