Провадження № 2/641/1124/2017 Справа № 641/2198/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2017 року Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Колодяжної І.М.

при секретарі - Ягодіній М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 антикорупційного бюро України та Державної казначейської служби України , про стягнення моральної шкоди та зобов,язання вчинення дій -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернуся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить: стягнути з Державного бюджету України 512 000,00 грн. ,як компенсацію за моральну шкоду ,нанесену позивачу в зв,язку з бездіяльністю посадових осіб ОСОБА_2 антикорупційного бюро України в рамках кримінального провадження №0000170 за період з 05.04.2016 року по 05.04.2017 року; зобов,язати Державну казначейську службу України перерахувати 512 000,00 грн. ,як компенсацію за моральну шкоду , нанесену позивачу , в зв,язку з бездіяльністю посадових осіб ОСОБА_2 антикорупційного бюро України в рамках кримінального провадження №0000170 за період з 05.04.2016 року по 05.04.2017 року, на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божої Матері ОСОБА_3 православної церкви Московського патріархата , для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та ОСОБА_4 , яка будується за адресою: м. Харків, вул. С. Грицевця, 40 ; надати на руки позивачу оригінал платіжної квитанції ,яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.04.2016 року позивач звернувся на адресу директора ОСОБА_2 антикорупційного бюро України з заявою про злочини. В своїй заяві він повідомляв про злочинні корупційні дії, в тому числі вищих посадових осіб Харківського національного університету внутрішніх справ , які входять у склад організованої злочинної групи , а тому ,на думку позивача, спрацьовує злочинна групова порука та вищевказаних посадових осіб ХНУВС «крышуют» співробітники прокуратури Харківської області , Генеральної прокуратури України, високопоставлені посадові особи Міністерства внутрішніх справ України, зокрема Міністр внутрішніх справ України ОСОБА_5та інш., високопоставлені посадові особи Міністерства юстиції України , зокрема заступник Міністра юстиції України ОСОБА_6 , окремі судді Харківського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України та інш., тобто та категорія посадових осіб , яка підпадає під підслідність ОСОБА_2 антикорупційного бюро України. До своєї заяви позивач додав копії документів ,які підтверджують злочинну кругову поруку, з метою приховування , в тому числі корупційних злочинів , скоєних посадовими особами ХНУВС. Всупереч діючому законодавству НАБУ відмовилося вносити заяву позивача від 05.04.2016 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань ,і тому позивач звернувся до Солом,янського районного суду м. Києва зі скаргою, який 24.05.2016 року задовольнив скаргу позивача. Відповідно до листа НАБУ від 03.06.2016 року №0413-188/17962 , заява позивача про злочини від 05.04.2016 року внесено до ЄДРДР на виконання ухвали Солом,янського районного суду м. Києва від №0000170 01.06.2016 року по ч. 1 ст. 210 КК України. 11.06.2016 року позивач доповнив свою заяву в НАБУ від 05.04.2016 року. Відповідно до листа НАБУ від 23.06.2016 року №041-188/20421 , кримінальне провадження №0000170 на виконання постанови Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07.06.2016 року направлено за підслідністю в ГУ НП в Харківській області. Згідно листа НАБУ від 23.06.2016 року №041-192/20424 доповнення позивача від 11.06.2016 року до заяви від 05.04.2016 року також перенаправлено до ГУ НП в Харківській області . Листи НАБУ підтверджують , що заява з доповненнями позивача направлені на перевірку до ГУ НП в Харківській області. Відповідно до листів ГУ НА в Харківській області №24/В-532/3 від 21.10.2016; №24/В-532-4 від 07.12.2016; №24/В-532/5 від 20.12.2016 кримінальне провадження №0000170 в ГУ НП в Харківській області не надходило. 23.11.2016 року позивач звертався на адресу директора НАБУ з заявою , де прохав вислати постанову Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07.06.2016 року , яким визначена підслідність кримінального провадження №0000170 . На теперішній час відповідач не отримав відповіді на зазначену заяву. Відповідно до листа ГПУ від 07.12.2016 року №06-р кримінальне провадження № №0000170 направлено до прокуратури Харківської області . При визначенні підслідності кримінального провадження №0000170 за прокуратурою Харківської області є посилання на постанову процесуального керівника від 07.06.2016 року. Таким чином ,НАБУ посилається на постанову Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07.06.2016 року ,якою визначена підслідність кримінального провадження №0000170 за ГУ НП в Харківській області, а ГПУ посилається на постанову Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07.06.2016 року ,якою визначена підслідність кримінального провадження №0000170 за прокуратурою Харківської області ,чим дають різні по суті рішення про визначення підслідності кримінального провадження №0000170. До теперішнього часу ніяких слідчих дій по кримінальному провадженню не проводиться , правопорушення не припинені , порушені права позивача не відновлені , а винуваті до відповідальності не притягнуті.

В зв,язку зі систематичною бездіяльністю посадових осіб НАБУ в рамках кримінального провадження №0000170 , яка виражається у не реагуванні на правопорушення , не відновлення порушених прав позивача,особи які скоїли правопорушення , до відповідальності не притягнуті , в зв,язку з чим протягом тривалого часу , щоб відновити свої порушені права , захистити свою честь та гідність, ділову репутацію , змусити НАБУ боротися з корупцією позивач вимушений ініціювати різні «разбирательства» , що забирає у нього велику кількість часу , наносить шкоду здоров,ю , порушує життєві ритми та зв,язки , для відновлення яких йому необхідні додатковий час та зусилля , і тим самим , позивачу наноситься моральна шкода відповідачем НАБУ , яку він оцінює у 512 000,00 грн. Таким чином , на думку позивача, відповідач протягом 12 місяців зловмисно не виконує вимоги діючого кримінально- процесуального законодавства України та тривалий час зловмисно бездіє.

В судове засідання позивач не з,явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 антикорупційного бюро України в судове засідання не з,явився, надав до суду письмові заперечення , в яких проти позовних вимог заперечував, посилаючись на те , що ухвалою слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва Кицюк B.C. від 24.05.2016 №760/8251/16-к зобовязано детективів ОСОБА_2 бюро внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 05.04.2016 ,щодо ймовірного вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Харківського національного університету внутрішніх справ щодо використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням. 01.06.2016 року на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді детективом ОСОБА_2 бюро внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 про вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України та направлено матеріали кримінального провадження до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України для визначення підслідності у даному кримінальному провадженні. 07.06.2016 прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 винесено постанову про визначення підслідності у даному кримінальному провадженні та доручено здійснення досудового розслідування слідчому управлінню Головного управління ОСОБА_2 поліції в Харківській області (далі - ГУ НП в Харківській області). 08.06.2016 Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України супровідним листом № 06-24 вих. 16 вказані матеріали кримінального провадження направлено до прокуратури Харківської області для організації досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва. Таким чином, підслідність у кримінальному провадженні № 000170 визначена за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області, а обовязок організації досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва покладено на прокуратуру Харківської області.Отже, обставини про різні, на думку позивача, рішення про визначення підслідності не відповідають дійсності.Окрім цього, позивач звертався до слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність детектива ОСОБА_2 бюро, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення детективів ОСОБА_2 бюро щодо визначення підслідності у кримінальному провадженні №0000170. Ухвалою слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва Букіної О.М. від 30.01.2017 у справі № 760/1568/17 відмовлено у задоволенні вищезазначеної скарги ОСОБА_1 на бездіяльність детектива ОСОБА_2 бюро. Також ухвалою слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва Букіної О.М. від 06.07.2016 по справі № 760/11721/16-к відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій ОСОБА_2 бюро щодо передачі матеріалів кримінального провадження № 0000170 до ГУ НП в Харківській області незаконними та зобовязання ОСОБА_2 бюро витребувати матеріали кримінального провадження № 0000170 у ГУ НП в Харківській області для проведення досудового розслідування. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.08.2016 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соломянського районного суду м. Києва Букіної О.М. від 06.07.2016 року у справі «760/11721/16-к без змін. Також , позивачем не надано доказів на підтвердження того , що внаслідок здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000170 , НАБУ завдано позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивачем необґрунтовано ,які саме негативні наслідки настали для позивача внаслідок бездіяльності посадових осіб НАБУ. Окрім цього, позивачем не доведено причинний зв,язок між нібито неналежним проведенням детективами ОСОБА_2 бюро досудового розслідування у кримінальному провадженні та моральними чи фізичними стражданнями , втратами немайнового характеру позивача . Отже , позивачем не надано до суду доказів , які б свідчили про наявність реальної шкоди , протиправність діяння НАБУ , наявність причинного зв,язку між шкодою і протиправними діяннями та вини відповідача в її заподіянні.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позивачем повинна бути доведена на загальних підставах наявність моральної шкоди , протиправна поведінка та причинно-наслідковий зв,язок між протиправною поведінкою та моральною шкодою. ОСОБА_1 у своєму позові посилається на те, що працівники НАБУ в порядку ст.60 Конституції України , не повинні були виконувати незаконну постанову САП від 07.06.2016р. В той же час, позивачем не надано доказів, що вищезазначена постанова САП є незаконною і не повинна виконуватись. Також, позивач посилається на систематичну бездіяльність посадових осіб НАБУ в кримінальному провадженні №0000170, що проявляється в відсутності реагування на його заяви. 01.06.2016р. на виконання ухвали Солом,янського районного суду м.Києва по справі №760/8251/16-к , ОСОБА_2 антикорупційним бюро України , було внесено відомості до ЄРДР №0000170 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України. 07.06.2016 прокурором відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України ОСОБА_7 винесено постанову про визначення підслідності у даному кримінальному провадженні та доручено СУ ГУНП в Харківській області здійснення досудового розслідування. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 30.01.2017р. по справі №760/1568/17 в задоволені скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб ОСОБА_2 антикорупційного бюро України, що полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відмовлено. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06.07.2016р. по справі №760/11721/16-к , відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій НАБУ щодо передачі матеріалів кримінального провадження №0000170 до СУ ГУНП в Харківській області та зобов,язання витребувати відповідних матеріалів. Ухвалою апеляційного суду м.Києва від 15.08.2016р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвала Солом'янського районного суду м. Києва від 06.07.2016р. по справі №760/11721/16-к - без змін. Отже, вищезазначені рішення суду свідчать про відсутність протиправних дій або бездіяльності з боку НАБУ при передачі матеріалів кримінального провадження №0000170 до СУ ГУНП в Харківській області, що виключає право позивача на відшкодування моральної шкоди. Посилання ж позивача на те, що: йому було завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що з вини відповідача протягом 12 місяців змушений викривати його в прийнятті незаконних рішень та неправомірної бездіяльності,з вини НАБУ він зневірився в правоохоронних органах, тому позивач позбавлений відчуття безпеки, правової стабільності, верховенства права, порушене його психологічне благополуччя, змушений витрачати свій час ,захищаючи свої права, а також неправомірна бездіяльність відповідача позбавляють його конституційного права на доступ до правосуддя, є безпідставними та не підтверджуються доказами. Також, позивач посилається на постанову Верховного суду України №6- 440цс-16 від 25.05.2016 р., як на підставу для відшкодування йому моральної шкоди . В той же час, викладаючи свою правову позицію у постанові Верховний суд України зазначав, що ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2013р. було встановлено протиправну бездіяльність начальника СВ Ленінського РВ ДМУ ГУ MB С України в Дніпропетровській області. ОСОБА_1, посилаючись на практику ВСУ, не надає судових рішень по даній справі, якими визнано незаконною бездіяльність НАБУ. Представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди НАБУ. Також, жодним судовим рішенням не встановлено протиправної бездіяльності НАБУ, а навпаки в задоволенні скарг ОСОБА_1 судами було відмовлено. В той же час, по даній категорії справ позивачам необхідносто довести всі складові елементи цивільного правопорушення, а саме: наявність моральної шкоди, протиправної поведінки, а також причинно- наслідковий звязок між шкодою та протиправною поведінкою.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню .

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. FranceСуд зазначив, що"стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 05 квітня 2016 року позивачем ОСОБА_1 до директора ОСОБА_2 антикорупційного бюро України направлена заява про злочини , щодо ймовірного вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Харківського національного університету внутрішніх справ щодо використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням, зокрема, неправомірного надання квартир одним і тим самим особам в 2002 році, в якій позивач просить: внести дану заяву до Єдиного реєстру досудових розслідувань: не направляти матеріали на перевірку до ОВС України та органів прокуратури України , проводити перевірку ОСОБА_2 антикорупційним бюро України.

11 червня 2016 року позивачем ОСОБА_1 до директора ОСОБА_2 антикорупційного бюро України направлено доповнення до заяви від 05.04.2016 року , про злочини .

Відповідно до листа ОСОБА_2 антикорупційного бюро України від 12.04.2016 року за вих. 11-006/10911, щодо електронної заяви ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій суддів Харківського апеляційного адміністративного суду, Вищого адміністративного суду України, які полягали у внесенні неправосудних , за словами заявника рішень , а також щодо відмови у прийнятті звернень заявника Верховним судом України, позивачу повідомлено, що розгляд порушених у заяві питань не належить до компетенції ОСОБА_2 бюро та вказану заяву для розгляду направлено відповідно до компетенції.

24 травня 2016 року ухвалою Солом,янського районного суду м. Києва ,визнано незаконною бездіяльність уповноважених осіб ОСОБА_2 антикорупційного бюро України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за його заявою від 05.04.2016 про кримінальне правопорушення. Зобов'язано детективів ОСОБА_2 антикорупційного бюро України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 05.04.2016 в частині ймовірного вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Харківського національного університету внутрішніх справ щодо використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням, зокрема, неправомірного надання квартир одним і тим самим особам в 2002 році, про що проінформувати заявника.

Згідно листа ОСОБА_2 антикорупційного бюро України від 03.06.2016 року за №0413-188/17962 , позивача повідомлено, що на підставі ухвали слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва від 24.05.2016 року , якою зобов,язано внести відомості до ЄРДР , що містяться в заяві позивача від 05.04.2016 року , стосовно вчинення кримінального правопорушення , до ЄРДР 01.06.2016 року внесено відомості про вчинення злочину , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000170.

Постановою прокурора відділу спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури від 07.06.2016 року , визначена підслідність у кримінальному провадженні № 0000170 від 01.06.2016 року за ч.1 ст. 210 КК України за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області .Постанову скеровано до прокуратури Харківської області для організації проведення досудового розслідування та здійснення процесуального керівництва та ОСОБА_2 антикорупційного бюро України для відома.

Як вбачається з листа кримінальне провадження № 0000170 та постанова про визначення підслідності 08.06.2016 року, направлена на адресу прокурора Харківської області.

Як вбачається з відповіді ОСОБА_2 антикорупційного бюро України від 23.06.2016 року за № 041-188/20421 , на запит позивача, щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № №0000170 від 01.06.2016 року , повідомлено , що 07.06.2016 року постановою слідчого прокуратури Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України підслідність в даному кримінальному проваджені визначено за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області та скеровано матеріали кримінального провадження.

23 червня 2016 року позивача повідомлено , що його звернення від 11.06.2017 року з додатками також направленні до Слідчого управління ГУ НП в Харківській області .

Як вбачається з повторної відповіді ОСОБА_2 антикорупційного бюро України від 02.07.2016 року за № 041-188/20442 , на запит позивача, щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 від 01.06.2016 року повідомлено , що 07.06.2016 року постановою слідчого прокуратури Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України підслідність в даному кримінальному проваджені визначено за слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області та скеровано матеріали кримінального провадження.

Ухвалою слідчого суді Солом,янського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії НАБУ , про визнання дій , щодо передачі матеріалів кримінального провадження № 0000170 від 01.06.2016 року ГУ НП в Харківській області незаконними та зобов,язання витребування матеріалів у ГУ НП у Харківській області для проведення досудового розслідування відмовлено.

Згідно листа ОСОБА_2 антикорупційного бюро України від 29.07.2016 року за №13-188/25312 , звернення позивача , адресоване Генеральній прокуратурі України , в частині неправомірних , на думку позивача, дій працівників ОСОБА_2 бюро в ході розгляду заяви від 05.04.2016 року розглянуто. Повідомлено, що детективами ОСОБА_2 бюро виконано рішення суду в повному обсязі , в якому його прийнято та у спосіб , передбачений КПК України. Підстав для внесення до ЄРДР відомостей за заявою позивача про вчинення детективами ОСОБА_2 бюро кримінального порушення , не встановлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15.08.2016 року ,ухвалу слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року залишено без змін.

20 вересня 2016 року позивач звернуся до голови Союзу ветеранів СБУ в Харківській області з листом , в якому просив прийняти заходи по внесенню заяви про злочини в ЄРДР та проведення комплексної та всебічної перевірки , притягнення винуватих до відповідальності , відновленню порушених прав позивача та просив не направляти матеріали перевірки до ОВС України та органів прокуратури України.

13 жовтня 2016 року голова союзу ветеранів СБУ у Харківській області звернувся до директора НАБУ , з листом , щодо дослідження та перевірки інформації викладеної у документах ОСОБА_1 , та прийняття відповідного рішення, в рамках їхньої компетенції.

Як вбачається з листа ОСОБА_2 поліції України ГУНП в Харківській області від 21.10.2016 року за №24/В-532/3 , на звернення позивача від 15.09.2016 року надана відповідь про те , що проведеною службовою перевіркою з піднятих питань позивачем встановлено, що кримінальне провадження № 0000170 ,яке розпочато НАБУ за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України , до СУ ГУНП в Харківській області до теперішнього часу не надходило.

18 листопада 2016 року за вих.. № 03/1-188/41471 позивача та голову Спілки ветеранів СБУ в Харківській області повідомлено, про проведену перевірку викладених у зверненні від 20.09.2016 року тверджень , щодо неналежного розгляду працівниками НАБУ попереднього звернення ОСОБА_1 порушень при перевірці не встановлено. Поточне звернення позивача направлено для організації розгляду в межах компетенції до ГУ НП в Харківській області .

23 листопада 2016 року позивачем на адресу НАБУ направлено заяву про направлення на його поштову адресу копії постанови Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07.06.2016 року, про визначення підслідності кримінального провадження № 0000170 .

Як вбачається з листа ОСОБА_2 поліції України ГУНП в Харківській області від 07.12.2016 року за №24/В-532/4 , на звернення позивача від 07.11.2016 року надана відповідь про те , що проведеною службовою перевіркою з піднятих питань позивачем встановлено, що кримінальне провадження № 0000170 ,яке розпочато НАБУ за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України , до СУ ГУНП в Харківській області до теперішнього часу не надходило.

Згідно відповіді НАБУ від 08..12.2016 року за №0413-188/44319, позивача повідомлено, що кримінальне провадження № 0000170 разом з постановою про визначення підслідності скеровано до СУ ГУ НП в Харківській області для організації розслідування , тому надати постанову прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури України від 07.06.2016 року не вбачається можливим.

Як вбачається з листа ОСОБА_2 поліції України ГУНП в Харківській області від 20.12.2016 року за №24/В-532/5 , на звернення позивача від 08.12.2016 року надана відповідь про те , що проведеною службовою перевіркою з піднятих питань позивачем встановлено, що кримінальне провадження № 0000170 ,яке розпочато НАБУ за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 210 КК України , до СУ ГУНП в Харківській області до теперішнього часу не надходило.

28 грудня 2016 року позивачем на адресу директора НАБУ направлено заяву про злочини , а саме про не проведення слідчих дій по кримінальному провадженню № 0000170 ,в якій останній просить прийняти заходи по внесенню даної заяви до ЄРДР та проведення комплексної та всесторонньої перевірки, притягнення винуватих до відповідальності , відновлення порушених прав ОСОБА_1 Не направляти матеріали перевірки в ОВС України та органи прокуратури України.

16 січня 2017 року за вих.. №0413-188/1624 НАБУ повідомило ОСОБА_1 , що його лист від 28.12.2016 року , щодо внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви від 05.04.2016 року розглянуто , за фактами , викладеними у заяві про вчинення кримінального правопорушення від 05.04.2016 року вже здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000170 , у зв,язку з чим на даний час відсутні правові підстави для повторного внесення відомостей до ЄРДР.

30 січня 2017 року ухвалою слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, щодо зобов,язання компетентних посадових осіб НАБУ внести до ЄРДР відомостей по його заяві про злочин від 28.12.2016 року та почати досудове розслідування , відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва від 06 липня 2016 року , у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 , на дії ОСОБА_2 антикорупційного бюро України , щодо визнання дій НАБУ стосовно передачі матеріалів кримінального провадження №0000170 від 01.06.2016року ГУ НП в Харківській області незаконними та зобов,язання НАБУ витребувати зазначені матеріали для проведення досудового розслідування, відмолено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року , апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення , а ухвала слідчого судді Солом,янського районного суду м. Києва від 06.07.2016 року , якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії ОСОБА_2 антикорупційного бюро України залишена без змін.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб"єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Таким чином при розгляді даної справи застосуванню підлягають ст. 1173, 1174 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими правомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Викладені позивачем обставини узгоджуються з Правовою позицією , висловленою Верховним Судом України в постанові від 25.05.2016 року у справі № 6-440цс16, де зазначено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що ухвалою Солом,янського районного суду м. Києва від 24 травня 2016 року , визнано незаконною бездіяльність уповноважених осіб ОСОБА_2 антикорупційного бюро України , щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_1 від 05.04.2016 року про кримінальне правопорушення. Зобов,язано детективів ОСОБА_2 антикорупційного бюро України внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 від 05.04.2016 в частині ймовірного вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами Харківського національного університету внутрішніх справ щодо використання бюджетних коштів не за цільовим призначенням, зокрема, неправомірного надання квартир одним і тим самим особам в 2002 році, про що проінформувати заявника.

Таким чином , факт незаконної бездіяльності уповноважених осіб НАБУ , щодо невнесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_1 від 05.04.2016 року про кримінальне правопорушення , є встановленим судовим рішенням та відповідно до ст.. 61 ЦПК України має преюдиційне значення . Інші факти бездіяльності, на які посилається ОСОБА_1 , в своїй позовній заяві , не знайшли підтвердження в судовому засіданні .

Аналізуючи зазначені обставини, суд вважає, що є підтвердження завдання позивачу моральних страждань, втрат немайнового характеру та вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 гривень, виходячи із принципу розумності і виваженості, з огляду на конкретні обставини справи.

При визначенні розміру моральної шкоди ,суд врахував важливість для позивача питань з якими він звертався до відповідача для вирішення. При визначенні важливості суд виходив з загальнолюдських принципів та суспільної моралі.

Враховано також таку обставину, як тривалість, понад рік, негативного впливу на морально-фізичний стан позивача, що призвело до морально-психологічних перевантажень на нього.

Відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 3000,00 гривень.

Суд відмовляє в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобовязання Державної казначейської служби України перерахувати суму завданої йому моральної шкоди на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божої Матері ОСОБА_3 православної церкви Московського патріархата для використання їх в будівництві храму на честь Ікони Різдва Пресвятої Богородиці та ОСОБА_4 , яка будується за адресою: м. Харків, вул. С. Грицевця, 40, та надання йому на руки оригіналу платіжної квитанції, яка буде свідчити про виконання даної позовної вимоги, оскільки община Ікони Ієрусалимської Божої Матері не є учасником даних правовідносин. Позивач сам має право в майбутньому перерахувати кошти на рахунок общини Ікони Ієрусалимської Божої Матері.

У звязку з тим, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати компенсуються за рахунок держави, що відповідає положенням ст.. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1167, 1174 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку, на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 ( три тисячі) грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Мотивоване рішення виготовлено 28 липня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_8