Справа №505/1457/16-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 липня 2017 року Ананьївський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді: Желяскова О. О.
за участю секретаря - Соловйова К.В.,
представника позивача ОСОБА_1
відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, про усунення перешкод в користуванні власністю,
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовною заявою, яку в послідуючому уточнила, в якій зазначає, що 03 листопада 2008 року Котовським міськрайонним судом Одеської області ухвалено рішення, яким за нею ОСОБА_4 визнано право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом спадкоємця першої черги після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_4 виділено у користування жилу кімнату, площею16,6 кв.м. і балкон площею 0,8 кв.м., що відповідно складає 60/100 ідеальної частки квартири, а ОСОБА_2 виділено у користування жилу кімнату, площею 11,7 кв.м., що відповідно складає 40/100 ідеальної частки квартири. При цьому коридор, кухню, ванну кімнату та туалет залишено в спільному користуванні сторін. Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_4 в користуванні квартирою.
Позивач вказує, що після успадкування нею ? частки вказаної квартири, в ній, без її згоди стали проживати ОСОБА_3 та її чоловік ОСОБА_6 . З того часу ОСОБА_4 неодноразово намагалася потрапити до квартири, оскільки відповідачі перешкоджають їй в цьому та не впускають до квартири, через що вона змушена була звернутися до суду про її вселення у вказану квартиру.
За рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2011 року позов ОСОБА_4 було задоволено та ухвалено рішення про її вселення до квартири АДРЕСА_1 . Однак ОСОБА_2 відмовився виконувати вказане рішення суду та не впускав позивачку до квартири. Лише в примусовому порядку, разом з державним виконавцем ВДВС Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, відповідач впустив її до вказаної квартири, однак в подальшому ОСОБА_4 не мала можливості користуватися нею, так як ключі від вхідної двері є лише у ОСОБА_2 , а він відмовився та до теперішнього часу відмовляється передати їй дублікат вказаних ключів.
ОСОБА_4 вказує, що потім неодноразово намагалася потрапити до квартири АДРЕСА_1 , однак відповідачі продовжують чинити їй перешкоди у користуванні квартирою, не відчиняють двері та не надають дублікати ключів від вхідної двері квартири. Через незаконні дії відповідачів, вона не має змоги потрапити до квартири, належним чином користуватися своєю власністю, але виламувати двері не бажає через те, що відповідачі знову змінять замки. Так як домовитись з відповідачами по справі про порядок користування квартирою вона не може, оскільки вони демонструють явну неможливість спільного проживання, позивач змушена звернутися до суду.
Крім того ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , без жодних правових підстав самовільно та незаконно вселилися та фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить позивачу на праві спільної часткової власності, чим порушено її права та створено перешкоди в користуванні та володінні належним їй майном, а їх постійне проживання у вказаній квартирі фактично не дає можливості в повній мірі володіти та користуватись своєю часткою. За таких обставин сім`я ОСОБА_7 чинить позивачу перешкоди в користуванні квартирою, а їх дії створюють перешкоди у здійсненні її прав власника, тому що вона не може вільно користуватися квартирою та проживати в ній. З огляду на те, що відповідачі добровільно відмовляються звільнити квартиру та знятися з місця реєстрації, вважає за необхідне звернутися до суду з вимогами про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , а також зняття їх з реєстрації, так як вони не є власниками квартири та незаконно займають квартиру. Оскільки відповідачі ( ОСОБА_3 та ОСОБА_3 ) не є власниками житла, вони підлягають виселенню у зв`язку з тим, що незаконно займають квартиру. Позивач вказує, що неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу перешкоджання з боку відповідачів користування квартирою, однак все виявилося марним, та їй було рекомендовано звернутися до суду. Зазначає, що має намір на власний розсуд розпоряджатися своїм житлом, а наявність реєстрації в її квартирі відповідачів та їх дітей заважає їй у здійсненні її права.
На підставі викладеного вважає, що суд повинен захистити її право на користування та розпоряджання даною квартирою, шляхом усунення перешкод у здійсненні нею право користування та розпоряджання своєю часткою квартири АДРЕСА_1 , в зв`язку з чим звернулася до суду та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні при розгляді справи представник позивача, діюча на підставі довіреності (а.с.26,156) позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, дала пояснення, аналогічні, викладеним обставинам у уточненій позовній заяві, та додатково пояснила, що відповідачі сім`я ОСОБА_7 продовжують всупереч волі позивача проживати у спірній квартирі, при цьому посилаються на факт їх реєстрації у квартирі, як на підставу для подальшого проживання. Вважає, що факт реєстрації відповідачів в квартирі, що належить ОСОБА_4 , порушує її право власності на дану квартиру, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об`єкт права власності, в зв`язку з чим просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, під час розгляду справи пояснила, що позивні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки факти, які викладені в (уточненій) позовній заяві не відповідають дійсності, та є відвертою та непідтвердженою доказами брехнею. Так, ОСОБА_4 зазначила, що відповідачі вона з чоловіком та дітьми, без жодних правових підстав самовільно та незаконно вселилися та фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві спільної часткової власності, чим порушили її права та створили перешкоди в користуванні та володінні майном вищезазначеною квартирою. Однак, самовільного та незаконного вселення в квартиру не було. У 2001 році з дозволу власниці квартири ОСОБА_8 , у якості членів сім`ї останньої вселилися вона - її онука ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_3 . З 2003 року вони мешкають у вищезазначеній квартирі, про що свідчить копія довідки з місця проживання про склад сім`ї та про реєстрацію. У цьому ж році між ОСОБА_8 та нею складено договір оренди квартири.
Разом з тим, рішення Котовського міськрайонного суду про право власності на 3/4 частки квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 винесено лише у 2008 році, тобто сім`я ОСОБА_9 та її сім`я ОСОБА_7 разом з дитиною ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ще до винесення судом рішення на законних підставах мешкала у вищезазначеній квартирі. Колишня власниця квартири ОСОБА_8 усім родичам, сусідам розповідала, що цю квартиру допоміг їй придбати її син ОСОБА_2 . Тому, діти останнього - ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_3 можуть мешкати у цій квартирі, так як вона теж є їх власністю бо придбана на кошти батька. З цим рішенням був згоден і колишній її чоловік ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_2 раніше у судовому засіданні намагався довести те, що квартира була придбана за його кошти. В даний час готується заява про поновлення строків на апеляційне та касаційне оскарження даного рішення. Вже на протязі 16 років вона, її чоловік - ОСОБА_3 та її батько - ОСОБА_2 , разом з двома малолітніми дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 мешкають у вищезазначеній двокімнатній квартирі на загальній площі 48,9 - кв.м, житлової - 28 кв.м., за вказаною адресою. Таким чином, якщо частина квартири належить співмешканцю на праві власності, він може без згоди інших співмешканців вселити до даної квартири батьків, своїх дітей та дружину. Закон забороняє позбавляти неповнолітніх та малолітніх дітей права користування житловим приміщенням. Неповнолітні та малолітні діти є особливо вразливою соціальною категорією громадян. Це зазначено у Женевській декларації прав дитини 1924 року, Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1989 року та інші. Цими документами міжнародного значення дитина визнана повноцінною та повноправною особистістю, самостійним суб`єктом правовідносин.
Позивачка у своїй позивній заяві наполягає на визнанні такими, що втратили право користування житловим приміщенням її дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , попри те, що вони є малолітніми дітьми. Саме право користування малолітніми дітьми житловим приміщенням регулюється Законом України «Про охорону дитинства», та Законом України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей». Таким чином, задля того, щоб позбавити право користування квартирою АДРЕСА_2 малолітніх дітей, позивач ОСОБА_4 має надати дозвіл органу опіки та піклування, який відсутній в матеріалах справи. Позивачка, як і при розподілі спірної квартири так і на даний час взагалі не зверталась до органів опіки та піклування, тобто інтереси малолітніх дітей не були захищені.
ОСОБА_3 вказує, що в даній квартирі вже мешкає дві сім`ї ( ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ). За тривалий час, її сім`єю витрачені значні кошти на неодноразовий ремонт квартири, придбання та встановлення вхідних та міжкімнатних дверей, вікон, сантехніки, теплових батарей тощо, що підтверджується відповідними документами, квитанціями, чеками. Однак, на їх вимоги повернути їм затрачені кошти, позивачка добровільно відмовляється. Позивачка жодного дня не мешкала у квартирі за вказаною адресою. Не надавала кошти на ремонт даху п`ятиповерхового будинку, встановлення лічильників газопостачання та водопостачання тощо.З довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за нею та її чоловіком за вказаними параметрами у Реєстрі права власності на нерухоме майно відомості відсутні, тобто житла взагалі не мають.
Разом з цим, позивачка ОСОБА_4 у вище зазначеному реєстрі має право власності на нерухоме майно двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Вона зареєстрована та мешкає у зазначеній квартирі на загальній площі 48,9 кв.м, житлової 28 кв.м, тобто забезпечена житлом. Відповідно до довідки КО «Центра первинної медико-санітарної допомоги м.Подільськ» її син - малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , хворіє та потребує постійного лікування. Згідно з медичного висновку №164 від 22.05.2017 року, та згідно виписки епікризу лікарні має діагноз: Хронічний гіперпластичний риніт. Аденоїди 2-3 ст.. Міопія слабого ступеню. Спазм акомодації.Друга її малолітня дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також хворіє, перебуває на обліку у вищезазначеній лікарні, як часто і довго тривалохворіюча дитина, потребує індивідуального догляду.За таких умов, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 потребують постійного лікування. Задля повноцінного лікування та розвитку дитини, вони мають право проживати в гідних людських умовах, у належному житлі, під індивідуальним доглядом матері та сімейного лікаря, що в свою чергу забезпечить їм повноцінний розвиток та елементарну безпеку для життя і здоров`я.
Таким чином зазначає, що суд як представник держави, має в межах своєї компетенції створювати безпечні умови для життя і здорового розвитку дитини, у даному випадку це є не позбавлення права користування її малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_10 квартирою за адресою: АДРЕСА_4 , або вселення іншої сім`ї, які створять небезпечні умови для життя.
На даний час позивач ОСОБА_4 та її донька (представник позивача) ОСОБА_1 намагаються вселити (в так звану свою частку квартири) сім`ю циган (ромів). Застосовують погрози, образи. Це все робить неможливим для її сім`ї ( ОСОБА_9 та ОСОБА_7 ) і їх малолітніх дітей проживання з нею в одній квартирі. Внаслідок таких неправомірних дій позивача та її представника, вона, її чоловік, батько та діти постійно перебувають в стані психологічної напруги, страху, тривоги. Крім того, позивач та її представник продовжують себе негідно поводити не дивлячись на те, що в суді розглядається справа за її позовом, висловлюють погрози фізичної розправи над нею та її рідними, малолітніми дітьми. Останні звернулися з відповідною заявою до райвідділу поліції на таку неналежну поведінку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . На підставі викладеного, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, адже факти, які викладені у позовній заяві не відповідають дійсності та є відвертою та не підтвердженими доказами брехнею. У позивача відсутні правові підстави для звернення до суду, адже права дітей на користування житловим приміщенням захищені законом. Просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог про виселення та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Разом з цим, просить врахувати той факт, що їх сім`я є малозабезпеченою, оскільки її батько - ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи та знаходиться на обліку в Подільському МРЦЗ в Одеській області з 23 грудня 2016 року, як безробітний. Її чоловік - ОСОБА_3 також ніде не працює, а вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею відповідного віку, наданої без збереження заробітної плати. Крім того в сім`ї виховується двоє дітей, які часто хворіють та потребують постійного лікування, на що потрібні значні кошти, які в сім`ї відсутні. Враховуючи викладене просить звільнити їх від оплати судових витрат повністю, або частково, чи відстрочити або розстрочити оплату на визначений строк.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні під час розгляду справи доводи, викладені в запереченні підтримав в повному обсязі, пояснення ОСОБА_3 також підтримав, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог про виселення, в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі, а від оплати судових витрат просить звільнити повністю, або частково, чи відстрочити або розстрочити оплату на визначений строк.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні під час розгляду справи доводи, викладені в запереченні підтримав в повному обсязі, пояснення ОСОБА_3 також підтримав, просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог про виселення, в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі, а від оплати судових витрат просить звільнити повністю, або частково, чи відстрочити або розстрочити оплату на визначений строк.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області в судове засідання на розгляд справи не з`явився, однак міська рада надала на адресу суду письмову заяву (а.с.253), відповідно до якої просять розглянути справу у відсутність їх представника, у зв`язку з неможливістю з`явитися в судове засідання, та при винесенні рішення по вказаній цивільній справі врахувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області.
Заслухавши представника позивача, відповідачів, взявши до уваги заяву третьої особи, вивчивши документи справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно копії паспорту, позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с.Петрівка, Котовського району Одеської області та мешканка АДРЕСА_3 (а.с.5).
Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21433721, виданого 26 грудня 2008 року КП «Котовське міськрайонне бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, ОСОБА_4 належить право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області №2-20/2008 р. від 03 листопада 2008 року (а.с.6).
Згідно копії рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області №2-20/2008 р. від 03 листопада 2008 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Визнано за нею право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом спадкоємця першої черги після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_1 : - ОСОБА_4 виділено у користування жилу кімнату, площею 16,6 кв.м. і балкон, площею 0,8 кв.м., що відповідно складає 60/100 ідеальної частки квартири; - ОСОБА_2 виділено у користування жилу кімнату, площею 11,7 кв.м., що відповідно складає 40/100 ідеальної частки квартири. Коридор, кухню, ванну кімнату і туалет залишено у спільному користуванні сторін. Зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_4 в користуванні цією квартирою. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати по справі в сумі 950 гривень 52 копійки. (а.с.7-8).
Відповідно до копії рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області №2-829/11 від 22 грудня 2011 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Вселено ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_5 . Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_13 на користь ОСОБА_4 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 8,50 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 37,00 грн. (а.с.9).
Встановлено, що ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_1 неодноразово зверталися до Котовського ВП ГУНП в Одеській області з приводу того, що ОСОБА_2 не впускає ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_6 , про що їм надано було відповідні повідомлення (а.с.10-11,13-15).
Також з`ясовано, що представник ОСОБА_4 ОСОБА_1 двічі зверталася до «Урядової гарячої лінії» щодо невиконання судового рішення, про що управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було надано відповідні відповіді. У вказаних відповідях ОСОБА_1 було повідомлено щодо повного виконання виконавчих дій по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа №2-829, виданого 22 грудня 2011 року Котовським міськрайонним судом Одеської області, а саме про вселення ОСОБА_4 до квартири АДРЕСА_6 , було виконано в повному обсязі, про що складено акт державного виконавця та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, як фактично виконаного (а.с.12,16,17).
Згідно копії паспорта відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м.Кіровоград, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , мешканець АДРЕСА_8 (а.с.69-70,137,250-252).
Відповідно до копії паспорта відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка та мешканка АДРЕСА_9 (а.с.71,135).
Згідно копії паспорта відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець с.Олександрівка Котовського району Одеської області, зареєстрований по АДРЕСА_10 та мешканець АДРЕСА_9 (а.с.72).
Встановлено, що 26 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_13 , за актовим записом №129, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, внаслідок чого її прізвище змінено на « ОСОБА_7 » (а.с.138,196).
Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в м.Котовськ Одеської області та його батьками вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с.73,140,197,221,236).
Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в м.Одеса та його батьками вказано ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (а.с.74,139,222,237).
З копії договору купівлі-продажу квартири від 29 травня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Котовської державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрованого в реєстрі за №1358, вбачається, що ОСОБА_8 придбала квартиру АДРЕСА_5 (а.с.119).
Відповідно до копії розписки від 04 квітня 1992 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешканець АДРЕСА_9 , позичив своїй матері ОСОБА_8 , мешканці АДРЕСА_11 рублів для купівлі двокімнатної квартири в АДРЕСА_9 , в присутності свідків. Мати зобов`язалася в майбутньому вищевказану квартиру подарувати (заповісти) його дочці ОСОБА_13 в день її весілля (а.с.120).
Також з`ясовано, що 02 грудня 1993 року по актовому запису №258, Котовським Котовським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеської області розірвано шлюб громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_14 , про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.123,220,238).
Встановлено, що 20 січня 2004 року ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Котовського міського нотаріального округу Одеської області з заявою щодо прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 (а.с.124).
Згідно копії договору оренди квартири у приватної особи від 22 серпня 2003 року, ОСОБА_8 передала ОСОБА_13 в термінове платне користування квартиру по АДРЕСА_9 на строк 25 років в присутності свідків, до якого додано акт приймання-передачі від 28 серпня 2003 року (а.с.125-130, 133-134).
Відповідно до акту від 29 квітня 2011 року, складеного дворовим комітетом, ОСОБА_4 не проживає та ніколи не проживала за адресою: АДРЕСА_9 , до якого додано акт опису майна у вказаній квартирі (а.с.143-144).
З копії виконавчого листа №829/11 від 25 травня 2012 року, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області, вбачається, що за рішенням суду з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_2 матеріальні витрати в сумі 7575 гривень 85 копійок (а.с.172).
Відповідно до копії рішення Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2012 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22 грудня 2011 року скасовано в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 . Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальні витрати в сумі 7575 гривень 85 копійок. В решті рішення залишено без змін. (а.с.174-175).
Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та про реєстрацію №1782, виданої 16 травня 2017 року виконавчим комітетом Подільської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 поживає та зареєстрована в АДРЕСА_9 , яка складається з двох кімнат, житловою площею 28,3 кв.м. на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку. У вказаній квартирі зареєстровані та проживають три особи: ОСОБА_3 , 1980 року народження, ОСОБА_3 , 2006 року народження, ОСОБА_10 , 2013 року народження (а.с.187,219,235).
Відповідно до довідки № 164, виданої 22 травня 2017 року комунальною організацією «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Подільськ», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець АДРЕСА_8 , перебуває на обліку, як часто і довго тривалохворіюча дитина, потребує індивідуального догляду матері з 07 вересня 2016 року по 07 вересня 2017 року; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_8 , перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозом: хронічний гіперпластичний реніт. Аденоїди ІІ-ІІІ ст., Міопія слабого ступеня. Спазм акомодації. (а.с.188,224,233).
З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №87192488, виданої 16 травня 2017 року виконавчим комітетом Подільської міської ради Одеської області, вбачається, що відсутні будь-які відомості щодо зареєстрованого за ОСОБА_3 майна (а.с.189).
З копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №87239012, виданої 17 травня 2017 року виконавчим комітетом Подільської міської ради Одеської області, вбачається, що за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку, площею 2,0114 га, яка знаходиться на території Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД №079115, виданим 01 червня 2004 року Котовською районною державною адміністрацією Одеської області (а.с.190).
Заявами від 23 травня 2017 року ОСОБА_15 та ОСОБА_16 повідомляють, що ОСОБА_4 , разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 у вересні 2016 року зайшовши у квартиру АДРЕСА_1 , разом з особами циганської національності, налякали дітей та намагалися заселити циган у квартиру, при цьому погрожували фізичною розправою сім`ї ОСОБА_7 та малолітнім дітям (а.с.191-192)
Відповідно до повідомлення ОСОБА_3 від 26 травня 2017 року, позивачка ОСОБА_4 в під`їзді будинку АДРЕСА_12 намагалася задушити її малолітню дитину ОСОБА_10 . Вважає, що позивачка є психічно хворою людиною і потребує психічного обстеження, тому просить не вселяти її в спірну квартиру АДРЕСА_13 , оскільки вказане приведе до вбивства, з цього приводу вона звернулася до поліції. (а.с.202,240).
Встановлено, що ОСОБА_3 , своєю заявою від 26 травня 2017 року звернулася до начальника Подільського ВП ГУНП в Одеській області з приводу нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 її малолітньому сину ОСОБА_10 та просить надати дозвіл на проходження медичного освідчення (а.с.214)
З`ясовано, що слідчим СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області, по факту нанесення малолітньому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, призначено судово-медичну експертизу, про що свідчить копія постанови про призначення експертизи від 27 травня 2017 року (а.с.215)
Згідно висновку експерта №79 від 27 травня 2017 року, складеного судово-медичним експертом КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» на підставі постанови слідчого СВ Подільського ВП ГУНП в Одеській області, у ОСОБА_10 виявлено синці шиї та правої верхньої кінцівки. Характер ушкоджень свідчить про те, що вони є наслідком дії тупого предмета (тупих предметів), не виключається, що такими предметами могли бути пальці рук людини при стисканні. Беручи до уваги морфологічні властивості ушкоджень, вони могли бути заподіяні за 24-36 годин до моменту огляду, тобто 26 травня 2017 року. Зазначені ушкодження мають незначні скороминучі наслідки та належать до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.216).
Відповідно до копії зави ОСОБА_17 від 29 травня 2017 року, він був свідком того, коли ОСОБА_4 в під`їзді будинку АДРЕСА_12 штовхала маленького хлопчика, брала за горло, шарпала та кричала на нього, щоб його батьки звільнили квартиру, інакше вона знищить всіх. Зробивши ОСОБА_4 зауваження, щоб відпустила хлопчика, вона почала кричати на нього та ображати грубою нецензурною лайкою, з чого він зробив висновок про її неадекватну поведінку (а.с.217).
Відповідно до акту візуального обстеження технічного стану будівельних конструкцій житлової квартири АДРЕСА_2 від 25 травня 2017 року, комісія у складі відповідальних осіб, обстеживши вказану квартиру виявила наступне: віконні заповнення дерев`яні дрібні тріщини в місцях сполучення коробок зі стінами; над віконним отвором відпадання штукатурки; тріщина на виході на балкон, довжина 2.5 м/п, ширина розкриття тріщини 0.8 см.; в правому куту кімнати тріщина від стелі довжина 1м, ширина розкриття 0,5 см.; потребує заміни шпалери довжиною 1м. та штукатурки. В зв`язку з зазначеним комісія вважає виконати поточний ремонт квартири: заміна вікна, штукатурні роботи та заміна шпалери (а.с.218)
З копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертною комісією, виданої 04 жовтня 2016 року Подільською міжрайонною медико-соціальної експертною комісією, ОСОБА_2 , є інвалідом третьої групи безтерміново (а.с.223,230), а також надано індивідуальну програму реабілітації інваліда №666 з рекомендаціями МСЕК (а.с.231).
Згідно довідки №910, виданої 25 травня 2017 року Подільським МРЦЗ, ОСОБА_2 перебуває на обліку, як безробітний з 23 грудня 2016 року (а.с.229).
Відповідно до довідки №229, виданої 25 травня 2017 року начальником відділу кадрів військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , дійсно є працівником військової частини НОМЕР_1 та з 08 вересня 2016 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною по теперішній час (а.с.232).
Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 12 червня 2017 року відповідальними особами відділу служби у справах дітей Подільської міської ради, з метою обстеження умов проживання малолітніх дітей родини ОСОБА_7 , які мешкають по АДРЕСА_8 , було встановлено, що житло розміщене на третьому поверсі п`ятиповерхового будинку, складається з двох житлових кімнат, коридору, кухні, роздільного санвузла, балкону. Житлова площа складає 28,9 кв.м. Умови проживання задовільні, всі кімнати мебльовані, в квартирі є електропостачання, водопостачання, газопостачання, каналізація, опалення централізоване. Стіни поклеєні шпалерами, підлога вкрита леноліумом та застелена килимами. Санітарно-гігієнічні умови відповідають нормі. Є в наявності необхідні побутові прилади. Діти забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку та виховання, мають окремі спальні місця, місця для навчання, зберігання власних речей (навчальних посібників), місце для проведення дозвілля та відпочинку. У вказаній квартирі проживають та мають постійне місце реєстрації: мати - ОСОБА_3 , 1980 р.н., батько - ОСОБА_3 , 1979 р.н., син - ОСОБА_3 , 2006 р.н., син - ОСОБА_10 , 2013 р.н., дідусь ОСОБА_2 , 1957 р.н. (а.с.257).
З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради щодо втрати права користування, виселення та зняття з реєстрації малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , з квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_8 , №1236 від 20 червня 2017 року вбачається, що орган опіки дослідивши матеріали справи, а також взявши до уваги акт обстеження житлово-побутових умов проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , встановив, що малолітні діти проживають та зареєстровані за місцем проживання їх матері ОСОБА_3 та мають право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_8 . Разом з цим встановлено, що громадянці ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , на підставі рішення Котовського міськрайсуду Одеської області від 03 листопада 2008 року (справа № 2-20/2003 р.) належить відповідно на 3/4 та 1/4 частки права власності на вказану квартиру. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради керуючись ст.ст. 32, 67, 71 Цивільного кодексу України, ст.ст. 171, 173, 176, 177, 178 Сімейного Кодексів України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» вважає, що вимоги п.4 позовної зави ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування, їх виселення та зняття з реєстрації є необґрунтованими та не підлягають задоволенню у зв`язку із тим, що вони грубо порушують майнові права дітей. У зв`язку із чим орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради просить відмовити у задоволенні п.4 уточненої позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , так як зазначене рішення не відповідатиме інтересам малолітніх дітей (а.с.259-260).
Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Право на захист цивільних прав та інтересів виникає у особи у разі його порушення, невизнання, оспорювання (ст.15 ЦПК України).
На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Серед основних прав і свобод людини і громадянина Конституція України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне з найповажніших соціально - економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини.
Відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Вказане положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Повага до права людини на житло закріплена у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).
Однак, матеріали справи свідчать про те, що протягом тривалого часу відповідачі перешкоджають позивачу у вселенні в належну їй частину квартири.
Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гарантії прав громадян, які мають в приватній власності жилий будинок (квартиру), передбачені Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», в яких закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
До членів сім`ї, власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України, тобто дружина власника квартири, їхні діти і батьки, а також інші особи.
Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири) які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належать, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Статтею 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до ч.3, ч.4 статті 29 Цивільного кодексу України: місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»: держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна; неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень; органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону; для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону; посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.
За змістом цієї норми закону, а також статей 17,18 Закону України «Про охорону дитинства» ст.177 СК України - дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах обов`язок батьків. З метою гарантування декларованого державою пріоритету інтересів дитини закон передбачає додаткові засоби контролю з боку держави за належним виконанням батьками своїх обов`язків, установлюючи заборону для батьків малолітньої дитини вчиняти певні правочини щодо її майнових прав без попереднього дозволу органу опіки та піклування.
Так, відповідно до ст.3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989, ратифікованої постановою ВР України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.
Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У ст.257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки. Проте, у ст..268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі.
Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову.
Встановлено, що зазначені позивачем правопорушення мають тривалий характер, оскільки весь час порушуються права власника майна. Тому власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову.
Виходячи із аналізу зазначених норм права слід дійти висновку про те, що до вимог позивача про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, виселення не застосовуються наслідки спливу позовної давності, оскільки це є триваючим правопорушенням.
При цьому суд, відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснював позивачу та його представнику, їх права та обов`язки та сприяв здійсненню їхніх прав, в тому числі і щодо збирання доказів.
Враховуючи те, що позивач є власником 3/4 частини квартири АДРЕСА_5 , вона має право користуватися своєю власністю.
Отже, приймаючи до уваги, що позивач по справі є співвласником спірної квартири, а відповідачі на даний час перешкоджають користуватися нею, що є безумовним порушенням прав власності, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги в частині вселення ОСОБА_4 у дану спірну квартиру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Доводи відповідачів відносно порушення їх прав у разі вселення позивача у спірну квартиру, не приймаються судом до уваги, оскільки сторони мають рівні права та обов`язки відносно своєї власності - квартири АДРЕСА_5 і відповідно до ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а тому суд вважає вимоги ОСОБА_4 в частині вселення доведеними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню.
Крім того, суд вважає, що необхідно зобов`язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні належною позивачу 3/4 часткою спірної квартири, так як в судовому засіданні знайшли підтвердження факти того, що відповідачі чинили перешкоди у користуванні позивачу її власністю, не впускаючи її до спірної квартири. Даний факт також підтверджується повідомленнями Подільського ВП ГУНП в Одеській області.
Разом з цим, судом було з`ясовано, що ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , разом зі своїми малолітніми дітьми проживають в квартирі АДРЕСА_5 , як члени сім`ї ОСОБА_2 , належним чином зареєстровані, постійно проживають у вказаній квартирі та мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Крім того, відповідного до чинного законодавства неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Враховуючи, наданий відповідно до закону, висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської міської ради Одеської області, щодо втрати права користування, виселення та зняття з реєстрації малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд вважає вказану вимогу позивача такою, що порушить всі майнові права дітей та не відповідатиме інтересам дітей, тому в її задоволенні слід відмовити.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що згідно ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги позивача задоволено частково, судові витрати повинні бути присуджені пропорційно до розміру задоволених позовних вимог позивача. Таким чином з відповідачів підлягають стягненню, в рівних долях, судові витрати позивача по сплаті судового збору в загальному розмірі 1831 гривня 21 копійка (по 610 гривень 40 копійок з кожного), відповідно до квитанції №16041056 від 14 квітня 2016 року та квитанцій №21828986 та №21828979 від 16 березня 2017 року. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок залишити за нею.
Разом з цим, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідачів щодо звільнення від сплати судового збору на користь позивача, а також для відстрочення або розстрочення їх оплату на визначений строк.
На підставі Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», Конвенції «Про права дитини», ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст.41, 47 Конституції України, ЗУ "Про судовий збір" ст.ст.16, 29, 317, 319, 321, 356, 358, 361, 383, 396, 391, 405 ЦК України, ст.1, 3, 9, 64, 150, 155, 156 ЖК України, ст.ст.3, 7, 177 СК України, керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 61, 88, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити частково.
Вселити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженку с.Петрівка Котовського району Одеської області, мешканку АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , до квартири АДРЕСА_5 .
Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м.Кіровоград, мешканця АДРЕСА_9 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженку та мешканку АДРЕСА_9 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 23 липня 2012 року Котовським МВГУМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер - НОМЕР_7 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця с.Олександрівка, Котовського району Одеської області, мешканця АДРЕСА_9 , паспорт серії НОМЕР_8 , виданий 01 лютого 1996 року Котовським МРВ УМВС України в Одеській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_9 , не чинити перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні нею права користування та розпоряджання своєю часткою (3/4 частки) квартири АДРЕСА_1 , шляхом передачі ОСОБА_4 дублікатів ключів від усіх замків встановлених на вхідних дверях квартири АДРЕСА_1 .
Заборонити ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 змінювати замки на вхідних дверях та встановлювати додаткові замки на вхідних дверях, змінювати вхідні двері та встановлювати додаткові вхідні двері у квартирі АДРЕСА_1 , без згоди та відома ОСОБА_4 .
В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рівних долях сплачений судовий збір в розмірі 1831 гривні 21 копійки, по 610 гривень 40 копійок з кожного.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О. О. Желясков
Рішення набуло законної сили ____ ______________20___року.