справа № 691/402/17
провадження № 2-о/691/25/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за заявою ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи Городищенської міської ради Черкаської області про встановлення факту батьківства померлої особи,-

встановив :

заявниця ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства померлої особи, за участю заінтересованої особи Городищенської міської ради Черкаської області.

Обґрунтовуючи свою заяву заявниця посилається на те, що 04 травня 2016 року в м.Городище Черкаської області помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_4 1-СР №278228. ОСОБА_3 був власником будинку по вул.Кірова, №18 в м.Городище Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після померлої 10 липня 1993 року дружини ОСОБА_5. ОСОБА_3 до дня своєї смерті постійно проживав у зазначеному будинку. У цьому ж будинку проживала і вона та вела з ним спільне господарство, що підтверджується довідкою депутата Городищенської міської ради Черкаської області від 02 листопада 2016 року. Крім того, за ОСОБА_3, згідно земельно-облікових документів числиться земельна ділянка площею 0,05 га по вул.Кірова, №18 в м.Городище Черкаської області. Заповіту ОСОБА_3 не залишив, а тому, як донька, будучи спадкоємцем першої черги, приймає спадщину за законом. 24 листопада 2016 року звернулась до Городищенської державної нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 19/50 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних споруд, отримала відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, які б підтверджували родинні стосунки з померлим. У свідоцтві про народження її прізвище, прізвище матері та батька зазначено ОСОБА_6. Ім»я та по батькові батька ОСОБА_7. Запис у свідоцтві про народження зроблено зі слів матері, оскільки до дня народження батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі. 15 грудня 1979 року був укладений шлюб між її батьками, а тому свідоцтва про смерть батька та матері видані на прізвище ОСОБА_3. Зазначені обставини унеможливлюють підтвердити її родинні стосунки з батьком ОСОБА_3, що змусило звернутися до суду за захистом своїх прав.

Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в ній та просила встановити факт, що ОСОБА_3, який помер 04 травня 2016 року в м.Городище Черкаської області був її рідним батьком.

Представник заінтересованої особи Городищенської міської ради Черкаської області, будучи вчасно та належним чином повідомленимпро розгляд справи, у судове засідання не з»явився, але надав суду лист від 04 квітня 2017 року №363.02/18 про розгляд справи у його відсутність, проти вимог заяви не заперечив.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Суд, вислухавши заявницю, розглянувши лист заінтересованої особи, заслухавши пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які посвідчили той факт, що померлий ОСОБА_3 був рідним батьком заявниці, який протягом життя визнавав останню своєю донькою, підтримував матеріально та морально, брав участь у її вихованні, вивчивши та дослідивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до ч.1 п.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю Української РСР. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати.

Відповідно до ст.53 КпШС, в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

Із наданих суду доказів вбачається, що заявниця народилася 14 травня 1961 року в м.Городище Черкаської області, що підтверджується копіями свідоцтва про народження Серії І-СР №451466 та паспорта громадянина України Серія НЕ №428889, виданого 28 вересня 2005 року Городищенським РВ УМВС України в Черкаській області (а.с.6-7,9). Відповідно до ОСОБА_8 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 07 лютого 2017 року, 10 жовтня 1981 року відбулась зміна прізвища заявниці (а.с.18). У свідоцтві про народження ОСОБА_6, а саме у графі батько записано ОСОБА_10, а у графі мати ОСОБА_11. Як пояснила заявниця у судовому засіданні та підтвердили свідки, на дату її народження батьки не перебували у зареєстрованому шлюбі і, за життя мати не раз розповідала, що запис у графі батька зроблено з її слів (а.с.9). ОСОБА_12 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №7 від 17 січня 2017 року, 15 грудня 1979 року Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, за актовим записом №212 здійснено реєстрацію шлюбу між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 1-СР №258146, ОСОБА_5 померла 10 липня 1993 року (а.с.10). Після її смерті, 09 лютого 1994 року ОСОБА_3 отримав свідоцтво на право на спадщину за законом, яка складається з 19/50 жилого будинку з надвірними спорудами розташованого по вул.Кірова, №18 в м.Городище Черкаської області (а.с.11). За вказаною адресою, ОСОБА_3, згідно земельно-облікових документів належала земельна ділянка площею 0,05 га, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області №1786 від 15 лютого 2016 року (а.с.15). Як зазначено у свідоцтві про смерть ОСОБА_4 1-СР №278228, ОСОБА_3 помер 04 травня 2016 року (а.с.13). Заявниця, звернувшись із заявою до державного нотаріуса Городищенської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3, постановою нотаріуса від 24 листопада 2016 року, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв»язку з відсутністю документів, які б підтверджували родинні стосунки з померлим, інші спадкоємці із заявами про видачу свдоцтва про право на спадщину не зверталися (а.с.16).

В судовому засіданні було встановлено на підставі перевірки доказів наступні обставини у справі: згідно запису акта про шлюб №224, складеного бюро ЗАГС Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_13, зареєстрували шлюб 12 квітня 1954 року; із змісту листа Городищенського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області №941/15.9-04.6, слід вбачати, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про народження дитини №1232 від 12 квітня 16 вересня 1960 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Нікополь Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області на ОСОБА_14; у записі акту про розірвання шлюбу №69, складеного Доброводівською сільською Радою депутатів трудящихся Уманського району Черкаської області 18 вересня 1970 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_15 розірваний на підставі рішення суду про розірвання шлюбу від 26 травня 1964 року; у листі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області №2022/14.26-14 від 20 травня 2017 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 розірвано 14 серпня 1964 року за актовим записом №171; відповідно до запису акта про укладення шлюбу №7, складеного Доброводівською сільською Радою депутатів трудящихся Уманського району Черкаської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_16 зареєстрували шлюб 18 березня 1971 року, де згідно запису у графі для відміток свідоцтво про розлучення актовий запис №69 від 18 вересня 1970 року; відділом записів актів громадянського стану виконавчого комітету Городищенської районної Ради народних депутатів Черкаської області здійснено запис акта про укладення шлюбу №212 від 15 грудня 1979 року, зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_11, у вказаному акті зазначено у графі відомості про спільних дітей донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; 26 лютого 1994 року ОСОБА_3 склав заповіт на користь ОСОБА_17.

Аналізуючи такі докази, суд приходить до висновку, що заявниця ОСОБА_2 народилася на час перебування ОСОБА_3 в іншому шлюбі з іншою особою.

Остільки факт народження ОСОБА_2 є встановленим та доведеним суду, так як заявниця довела всіма можливими доказами родинні стосунки, то оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги того, що ОСОБА_3 є її рідним батьком доведені.

Даний факт має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідний для оформлення спадщини, а вище наведене вказує на те, що в іншому порядку підтвердити його не має можливості, тому заява є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Керуючись п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст.53 КпШС, ст.ст. 130, 135 СК України, ст.ст. 5, 10, 11, 60, 212,234, 213, 215, 256, 259,292,294 ЦПК України, суд, -

вирішив:

заяву ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи Городищенської міської ради Черкаської області про встановлення факту батьківства померлої особи - задоволити.

Встановити факт батьківства померлої особи, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 04 травня 2016 року є рідним батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жительки м.Городище вул.Свердлова, №24 Черкаської області.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію рішення направити сторонам, для відому.

Суддя ОСОБА_18