АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Шахової О.В.

при секретарі: Гоін В.С.

за участю осіб:

представника заінтересованої особи ОСББ «Кут» - Коршуна Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондара Валерія Андрійовича, заінтересована особа Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кут», -

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондар В.А. щодо невиправлення помилок в постанові від 13.05.2016 року «Про скасування процесуального документа» - постанови про розшук майна боржника від 17.07.2015 року старшого державного виконавця Шевченко М.Р. та постанови про розшук майна боржника від 19.08.2015 року головного державного виконавця Сидоренко Р.Г. - у виконавчому провадженні ВП №46234623 від 29.01.2015 року - відмовлено, в решті вимоги скарги ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Єдиний унікальний номер справи: 753/12379/16-ц
Номер провадження: 22-ц/796/7149/2017
Головуючий у суді першої інстанції: М.Л. Парамонов
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Частково не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить ухвалу суду першої інстанції в частині незадоволених вимог скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу відповідно до вимог викладених в ній, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для вирішення скарги, неповне дослідження належних доказів. Зазначив, що суд частково відмовивши йому у задоволенні скарги порушив норми ч.3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що була чинна на той час та ч.3 ст 74 Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції, оскільки зазначені норми закону чітко визначають, що начальник Дарницького РВ ДВС повинен був вчинити дії спрямовані на виправлення помилок у постанові від 13.05.2016 року, та у постановах від 17.07.2015 року та від 19.08.2015 року.

Представник заінтересованої особи ОСББ «Кут» - Коршун Т.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, ухвалу суду вважає законною та обґрунтованою, а тому просив суд залишити її без змін.

Інші особи, які беруть участь у даній справі (їх представники) в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 228-230). ОСОБА_2 подав до суду клопотання про перенесення судового засідання у зв'язку із неможливістю бути присутнім та призначити іншу дату розгляду скарги, без його участі скаргу просив не розглядати. Колегія суддів розцінила причини неявки заявника в судове засідання як неповажні та вважала за можливе проводити розгляд справи за відсутності як заявника так і представника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника заінтересованої особи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно і вимогами ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах, повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, відмовляючи ОСОБА_2 у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не свідчать про неправомірну бездіяльність начальника відділу, вимоги заявлені без достатніх правових підстав та обґрунтування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони грунтуються на вимогах закону та відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року, яка набрала законної сили 24 квітня 2015 року, скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Шевченка М.Р. при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 року та постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2015 року у ВП № 46234623 неправомірними. Постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2015 року та постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 13.02.2015 року у ВП № 46234623 скасовано.

Постановою про скасування процесуального документу від 13 травня 2016 року у ВП №46234623 скасовано документ «Постанова про розшук майна боржника від 17.05.2015 року, що видав Шевченко М.Р. при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-6460/12 виданого 12.12.2014року (а.с.8).

ОСОБА_2 просив суд першої інстанції визнати неправомірною бездіяльність начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондар Валерія Андрійовича щодо невиправлення ним помилок в постанові від 13.05.2016року «Про скасування процесуального документу», а саме щодо дати ухвали Дарницького районного суду м. Києва з 17.04.2016 року на 17.04.2015 року та дати його народження, як боржника у виконавчому провадженні; зобов'язати начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бондар Валерія Андрійовича (новий начальник Відділу - Заєць А.М.) виправити вказані помилки в постанові від 13.05.2016 року про скасування постанови «Про розшук майна боржника» від 17.07.2015 року та від 19.08.2015 року.

Як вбачається зі змісту постанови від 13.05.2016 року, начальником Дарницького РВ ДВС м. Київ, ГТУЮ у м. Києві допущено ряд описок, а саме у мотивувальній її частині невірно зазначено дату постановлення ухвали (зазначено «надійшла ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2016 року №753/4731/15-ц...») та в резолютивній частині постанови невірно зазначено дату народження боржника ОСОБА_2 («..що належить боржнику ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.»). Отже, ОСОБА_2 у своїх заявах від 21.06.2016 року та від 29.06.2016 року просив виправити ці описки, зазначити правильну дату ухвали «від 17.04.2015 року» та правильну дату його народження «ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н.».

Так, відповідно до вимог ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (з урахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ, який набрав чинності з 05.10.2016 року), у виконавчому провадженні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду; боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV - начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або державний виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні державним виконавцем, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова. Керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених частинами 2 і 3 цієї статті.

Колегія суддів з урахуванням зазначених норм закону вважає, що ОСОБА_2 не був позбавлений передбаченої процесуальним законом можливості звернутися до керівника вищестоящого органу державної виконавчої служби із відповідними заявами щодо виправлення описок у постанові від 13.05.2016 року. Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_2 таких заяв не подавав. Зазначене не заперечувалося і самим заявником.

Враховуючи, що фактично виконавче провадження завершено, автомобіль ОСОБА_2 повернуто, з нього знято арешт та припинено його розшук, а тому, допущені начальником державної виконавчої служби описки щодо невірно зазначеної дати ухвали суду та невірно зазначеної дати народження ОСОБА_2, які просив виправити заявник, станом на момент розгляду судом першої інстанції скарги вже не мали суттєвого значення та не свідчать про неправомірну бездіяльність начальника Відділу щодо їх не виправлення.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норми ч.3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що була чинна на той час та норми ч.3 ст 74 Закону України «Про виконавче провадження» в новій редакції, колегією суддів оцінюються критично та відхиляються, оскільки не відповідають дійсним обставинм справи та вимогам закону. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що порядок та повноваження щодо контролю за законністю виконавчого провадження встановлені положеннями статтей 83-86 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХІV, оскільки викладені заявником ОСОБА_2 обставини мали місце до 05.10.2016 року.

За змістом ч.3 ст. 10, ч.1 ст.11 ЦПК Україниобов'язок доказування покладається на сторін у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду в цій частині матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи зазначене, висновок суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення скарги ОСОБА_2 є обґрунтованим та підтвердженим наявними у матеріалах справи доказами.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності задоволення скарги, не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді ухвали в частині її оскарження, вони є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції в частині оскарження постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована в цій частині з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу суду першої інстанції в частині її оскарження без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: