УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ЗакропивногоО.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за касаційною скаргою державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 1994 року працював у державному міському підприємстві «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі - ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго»), займаючи посаду майстра цеху електрообладнання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» (далі - майстер цеху ЕО ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго»).

Наказом відповідача від 28 грудня 2015 року № 113к його звільнено у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Вважав таке звільнення незаконним, оскільки підприємством не було враховано його переважне право на залишення на роботі у порівнянні з іншими працівниками, які мають менший трудовий стаж; у новостворену енергетичну службу прийняті особи, кваліфікація яких і трудовий стаж є нижчими за його, а питання про переважне право на залишення на роботі адміністрацією не досліджувалось взагалі.

Крім того, відповідач не попередив профспілкову організацію за три місяці до майбутнього звільнення працівників, а на засіданні 22 грудня 2015 року профспілка відмовила у наданні згоди на його звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Ураховуючи наведене, просив поновити його на роботі та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову ОСОБА_4

Поновлено ОСОБА_4 на роботі на посаді майстра цеху електрообладнання ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» з 28 грудня 2015 року.

Стягнуто із ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період із 28 грудня 2015 року по 26 січня 2017 року у розмірі 54 615 грн 83 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ДМП «Івано-Франківськтеплокомуненерго», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

За змістом ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 40, 42, 43, 235 КЗпП України, врахувавши роз'яснення п. 19 постанови пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з наступними змінами), належним чином оцінивши подані сторонами докази (ст. 212 ЦПК України), з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що звільнення позивача відбулося із порушенням вимог трудового законодавства, а саме: без дотримання вимог ст. 49-2 КЗпП України та наявності обґрунтованої відмови профспілкового комітету у згоді на його звільнення, тому він підлягає поновленню на займаній раніше посаді із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Колегія погоджується з такими висновками, які узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 1 липня 2015 року № 6-703 цс 15 та від 25 травня 2016 року № 603048 цс 15, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та зводяться до оцінки доказів, проте згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд із урахуванням встановлених обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного міського підприємства «Івано-Франківськтеплокомуненерго» відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта