Справа № 610/2040/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

04.10.2017 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Храмцова В.Б.,

при секретарі судового засідання Кравченко М.Ю.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою ,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 суму боргу за борговою розпискою в розмірі 12000 грн., моральної шкоди на суму 5000 грн., а також витрати по сплаті судового збору.

В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві вказала, що 20 .08. 2014 р. надала грошові кошти в сумі 10000 грн. ОСОБА_2 за розпискою, з умовою їх повернення за першою вимогою у сумі 12000 грн., але не пізніше 20.08.2016 р.

Отже у встановлений у розписці строк ОСОБА_2, борг не повернула, мотивувала це тим , що в даний час немає таких коштів.

У звязку з тим, що боржник добровільно не виконує взяті на себе зобовязання, вона змушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

В судове засідання позивач не з»явилась, надала заяву в якій просила розгляд справи здійснювати за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату та час судового засідання, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що 20.08.2014 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 10000 грн.

Боржник ОСОБА_2 підтвердила свій борг розпискою від 20.08.2014 року. (а.с.7)

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми

У відповідності до ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду достовірних письмових доказів, які б підтвердили факт сплати боргу або спростували його наявність, тому позовна заява в частині стягнення суми боргу в розмірі 12000грн., підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За таких обставин позивачем не доведено наявних доказів на підтвердження заподіяної йому моральної шкоди, тому суд вважає за доцільне відмовити в частині позовних вимог, щодо стягнення моральної шкоди з відповідача

Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.192,526,611,625,1046,1047,1049 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт ММ000371, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт ММ229093, яка мешкає та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 суму боргу у розмірі 12000(дванадцять тисяч) грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя