АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 528/1042/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1894/17Головуючий у 1-й інстанції Татіщева Я. В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого - судді : Гальонкіна С.А.,

суддів: Триголова В.М., Абрамова П.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Дружба», третя особа - Гребінківська міська рада Полтавської області, про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2016 року позивачка звернулася до місцевого суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Дружба» про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 13 серпня 2002 року згідно з договором купівлі-продажу вона придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 20,1 кв.м, загальною 36,7 кв.м. В період з 2003 року по 2011 рік з метою поліпшення житлових умов нею було прибудовано до квартири балкон (лоджію) та проведено реконструкцію квартири, внаслідок чого квартира була переобладнана в двокімнатну. Загальна площа квартири на даний час становить 44,4 кв.м, з якої житлова площа складає 19,8 кв.м.

На даний час позивачка не може зареєструвати право власності в органах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, оскільки відповідач не визнає правомірності прибудови, не надає у користування земельну ділянку під прибудовою та не визнає членства позивача у кооперативі.

Керуючись статтями 319, 321, 326, 331, 376, 392 ЦК України, просила суд визнати за нею право власності на реконструйовану двокімнатну квартиру.

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 травня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Житлово-будівельного кооперативу «Дружба» про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Посилається на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оцінка доказів проведена невірно, судом порушено норми матеріального і процесуального права. Вважає, що під час розгляду справи в суді першої інстанції нею було надано достатньо належних і допустимих доказів на підтвердження задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст.308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 13 серпня 2002 року згідно з договором купівлі-продажу ОСОБА_2 придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 20,1 кв.м, загальною 36,7 кв.м. (а.с. 7-10).

12.08.2003 року позивачем отримано рішення № 578 виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області про надання дозволу на добудову лоджії розміром 1,5 м х 6,4 м до квартири (а.с.11-12).

15.07.2011 року рішенням № 401 виконавчого комітету Гребінківської міської ради Полтавської області ОСОБА_2 надано дозвіл на оформлення документів на раніше проведену реконструкцію квартири шляхом знесення кладової, розподіл кімнати площею 20,1 кв.м. на дві рівномірні з окремими вхідними дверима з прихожої (а.с. 13).

КП «Лубенське МБТІ» 22.07.2011 року виготовлено технічний паспорт на реконструйовану квартиру (а.с.14-16).

Відповідно до протоколу виконавчого комітету Гребінківської міської ради від 22.08.1974 року було прийнято рішення про виділення земельної ділянки ЖБК «Дружба» для будівництва 50-квартирного жилого будинку в м. Гребінка (а.с.141-143).

Рішенням виконавчого комітету Гребінківської міської ради № 607 від 17.08.2004 року було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо посвідчення права користування земельною ділянкою ЖБК «Дружба» по АДРЕСА_1, рішенням 2 сесії Гребінківської міської ради від 23.12.2015 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо посвідчення права користування земельною ділянкою ЖБК «Дружба» по АДРЕСА_1, виправлена технічна помика та передана дана земельна ділянка безоплатно у власність (а.с. 138-140). Право власності на земельну ділянку ЖБК «Дружба» зареєстровано 06.06.2016 року (а.с.134).

Відповідно до Звіту про оцінку майна, двохкімнатної квартири (площею 44,4 кв.м) по АДРЕСА_1, її вартість станом на 31.10.2016 року складає 124428 грн. (а.с. 17-44).

Згідно зі звітом про проведення технічного обстеження від 20.01.2017 року, встановлено відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість безпечної експлуатації квартири АДРЕСА_1 (а.с. 91-113).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, зокрема те, що позивач не є членом ЖБК «Дружба», не зверталась до ЖБК «Дружба», на балансі якого перебуває багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1, для отримання дозволу на будівництво прибудови (лоджії) та для виділення їй земельної ділянки під будівництво лоджії, прийшов до висновку, що будівництвом порушені права інших осіб, а саме, членів ЖБК «Дружба», оскільки вказана добудова не погоджувалась з правлінням ЖБК «Дружба» та з власниками суміжних квартир.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду виходячи з наступного.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Таким чином, право власності на реконструйоване нерухоме майно не виникає, якщо реконструкція проводилась без узгодженого проекту та дозволу і воно не вводилось в експлуатацію, за умови, що позивач не вичерпав можливості вирішити це питання відповідно до чинних постанов КМУ, які надають забудовникам можливість прийняти до експлуатації закінчені будівництвом об'єкти, використання яких відповідно до норм цивільного законодавства (статті 331 ЦК) до прийняття в експлуатацію забороняється.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів, що реконструкція нерухомого майна позивачем здійснювалася із дотриманням встановленої законодавством процедури, виходячи з наступного.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295 (далі - ДБН), відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій № 146).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, передбачено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків і гуртожитків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживать у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку (п. 4).

Відповідно до п. 1.4.3 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 № 76, до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. У п. 1.4.5 цих Правил зазначено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: - копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; - копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; - проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; - згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

Колегія суддів зауважує, що суди не повинні заміняти органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо здійснення ними повноважень, встановлених Конституцією та законами України, і виконувати функції інших органів, на які покладено обов'язок оцінити готовність об'єкта будівництва до експлуатації.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Процедура погодження введення в експлуатацію реконструкцій та перепланувань квартир здійснюється в порядку, встановленому місцевою владою.

Окрім того, слід враховувати наявність технічного висновку про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, висновку про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, наявність даних про непорушення прав власників інших квартир та правил експлуатації будинку.

Із встановлених у справі фактичних обставин та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в 2003 році отримала лише дозвіл міської ради на здійснення добудови (лоджії). Дозволу на здійснення перепланувань всередині квартири (знесення кладової, розподіл кімнати, влаштування дверних отворів, тощо) у встановленому порядку отримано не було.

Так само суду не надано доказів тому, що позивачем було отримано дозвіл від органів архітектурно-будівельного контролю на виконання будівельних робіт та для проведення цих робіт розроблялася і затверджувалася відповідна проектна документація.

Окрім того, матеріали справи не вказують на те, що позивачка вчиняла дії на отримання вищевказаної документації та компетентними органами їй в цьому було відмовлено.

Також матеріали справи не містять доказів, що позивачка проводила процедуру введення в експлуатацію реконструйованої квартири шляхом здійснення до неї добудови та робіт по переобладнання квартири всередині.

Так само позивачкою не доведено належними і допустимими доказами, що власники сусідніх квартир та кооператив надавали їй згоду на здійснення добудови лоджії.

Посилання ОСОБА_2 на отримання у ПП АБК «Енергобудпроект» звіту про проведення технічного обстеження квартири не вказує на дотримання процедури введення квартири в експлуатацію та відповідність проведених будівельних робіт нормам ДБН.

Зі звіту від 20.01.2017 року (а.с.92-113) вбачається, що обстеження квартири було проведено з метою визначення можливості щодо надійності та безпечності її експлуатації. Даний звіт не містить висновків про відповідність виконаних робіт будівельним нормам і правилам, про відповідність перепланування санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, не порушення правил експлуатації будинку в цілому та прав власників інших суміжних квартир.

При цьому висновків компетентних органів щодо відповідності виконаних робіт будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, правилам пожежної безпеки, не порушення правил експлуатації будинку в цілому і прав власників інших суміжних квартир та можливості введення реконструйованої квартири в експлуатацію ОСОБА_2 суду не надано та на наявність таких висновків позивачка не посилається.

Доводи апелянта про те, що їй було достатньо отримати лише дозвіл органу місцевого самоврядування на здійснення добудови лоджії та отримання дозволу на виготовлення технічної документації на раніше проведену реконструкцію всередині квартири, є хибними та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства.

Тлумачення норм матеріального права апелянтом проведено поверхово, без повного і системного їх аналізу.

Також колегією суддів не беруться до уваги доводи позивачки про те, що сплата нею внесків та комунальних послуг через ЖБК свідчить про набуття нею членства в кооперативі, оскільки ці обставини не вказують на автоматичне зарахування до членів кооперативу особи, яка здійснює оплату комунальних послуг та інших внесків. Заява про включення до членів кооперативу позивачкою не подавалася, що не заперечується останньою, та це питання не виносилося на збори членів кооперативу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі та не підлягають задоволенню.

Дослідивши надані сторонами докази, провівши аналіз норм матеріального права, які регулюються вирішення спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на реконструйоване нерухоме майно недоведені належними і допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) С.А.Гальонкін

Судді: (підпис) В.М.Триголов

(підпис) П.С.Абрамов

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.А.Гальонкін