АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 626/1706/16-ц Головуючий І інстанції - Дудченко В.О.
Провадження № 22ц/790/3917/17 Головуючий ІІ інстанції - Кісь П.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Кіся П.В.,

суддів: - Бровченка І.О.,

- Кружиліної О.А.,

за участю секретаря - Пузікової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави, -

встановив:

21.09.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося у суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило: вилучити у ОСОБА_3 та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, тип ТЗ: Напівпричіп, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (колишній номер НОМЕР_2), що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, тип ТЗ: Напівпричіп, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (колишній номер НОМЕР_2), що належить на праві власності ОСОБА_3. Вилучити у ОСОБА_4 та передати в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» предмет застави - автомобіль SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, тип ТЗ: Напівпричіп фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіль SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, тип ТЗ: Напівпричіп фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0705/63 від 24.05.2007 року в сумі 9159,61 доларів США, що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.07.2016 року складає 227249,92 грн. ( 9159,61 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту)) звернути стягнення на предмет застави: автомобіль SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, тип ТЗ: Напівпричіп, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (колишній номер НОМЕР_2), що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3 та автомобіль SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, тип ТЗ: Напівпричіп фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7, що належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4, шляхом продажу вказаних автомобілів ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідно до умов кредитного договору 0705/63 від 24.05.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2010 року. ОСОБА_5 було порушено зобов'язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються.

Заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором станом на 22.07.2016 року становить:

- заборгованість за кредитом 24423,68 доларів США;

- заборгованість за процентами за користування кредитом 57787,36 доларів США;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 93409,15 доларів США

Тобто, загальна сума грошових зобов'язань, що підлягає сплаті за кредитним договором станом на 22.07.2016 року загалом складає 175620,19 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і третя особа ОСОБА_6. 24.05.2007 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави останній надав в заставу автомобіль SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, тип ТЗ: Напівпричіп фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7, що належав на праві власності ОСОБА_6 та автомобіль SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, тип ТЗ: Напівпричіп, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (колишній номер НОМЕР_2), що належав на праві власності ОСОБА_6.

Відповідно до п. 9 договору застави сторони визначили, що вартість предмету застави складає 227245,00 грн.

Позивач вважав за необхідне захистити свої порушені права шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0705/63 від 24.05.2007 року в розмірі 9159,61 доларів США, що за курсом 24,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.07.2016 року складає 227249,92 грн., яка складається з наступного:

9159,61 долар США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту).

В порушення умов кредитного договору, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зобов'язання за кредитним договором не виконує, предмет застави в заклад банку не передавався.

В ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що в порушення умов договору застави, без згоди банку, ОСОБА_6 реалізував заставний автомобіль SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, тип ТЗ: Напівпричіп, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (колишній номер НОМЕР_2), відповідачу ОСОБА_3, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 а автомобіль SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, тип ТЗ: Напівпричіп фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7 - відповідачу ОСОБА_4, що проживає за адресою: АДРЕСА_2.

ПАТ КБ «ПриватБанк» згоду на відчуження рухомого майна ОСОБА_6 без збереження обтяження не надав, відчуження належних ОСОБА_6 автомобілів не здійснювалось в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу, а тому зареєстроване обтяження зберегло силу для нових власників.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави, відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 12 травня 2017 року виправлено описку рішення суду від 26.04.2017 року, а саме вказати у вступній та резолютивній частині судового рішення, що предметом позову є «звернення стягнення на предмет застави» замість «звернення стягнення на предмет іпотеки».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Сокуренко Н.В., звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає рішення незаконним та просить його скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не надав оцінки доказам, неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та не сприяв повному і об'єктивному її розгляду.

На думку позивача, рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 березня 2010 року, на яке послався суд, як на підставу для відмови у позові, ухвалене на підставі позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Однак, тільки після ухвалення цього рішення Банку стало відомо що автомобіль знаходиться в інших осіб , а тому для звернення стягнення позивачу потрібно саме рішення для вилучення заставного автомобіля у цих відповідачів.

Особи, які приймають участь у справі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про причини неявки не сповістили.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, зважаючи на вимоги ст. ст. 1, 303-1, ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені Банком позивні позовні вимоги не є належним способом захисту у розумінні статті 16 ЦК України і підлягають виконанню відповідно до Закону України « Про виконавче провадження» на стадії виконання судового рішення.

З такими висновками судова колегія погоджується, з огляду на таке.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічне положення міститься й у ч. 1 ст. 3 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Разом з тим за змістом ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору 0705/63 від 24.05.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 40000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.05.2010 року ( а.с. 11-14).

Загальна сума грошових зобов'язань, що підлягає сплаті за кредитним договором станом на 22.07.2016 року загалом складає 175620,19 доларів США (а.с. 8-10).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і третя особа ОСОБА_6 24.05.2007 року уклали договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави ОСОБА_6 надав в заставу автомобіль SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, тип ТЗ: Напівпричіп фургон, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7, що належав на праві власності ОСОБА_6 та автомобіль SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, тип ТЗ: Напівпричіп, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_1 (колишній номер НОМЕР_2), що належав на праві власності ОСОБА_6 (а.с. 15-17).

Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін.

Стаття 623 ЦК України передбачає, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором.

Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень статті 572 ЦК України та статті 1 Закону України «Про заставу» застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частиною 2 статті 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджуватися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було встановлено що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 березня 2010 року, яке набрало законної сили, у справі № 2-131/10 за позовом ЗАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно, позов було задоволено та передано в заклад ЗАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_6 належне йому на праві власності заставне майно, а саме напівпричіп фургон SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, сірого кольору, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7 та напівпричіп фургон SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, білого кольору, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, сідловий тягач DAF, 95XF380, 1997 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0705/63 від 24.05.2007 року в розмірі 27700,06 доларів США звернути стягнення на заставне майно, а саме напівпричіп фургон SAMRO, модель: SR 334, рік випуску 1996, сірого кольору, № кузова/шасі: НОМЕР_6, реєстраційний номер: НОМЕР_7 та напівпричіп фургон SCHMITZ, модель: SKO 24, рік випуску 1995, білого кольору, № кузова/шасі: НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, сідловий тягач DAF, 95XF380, 1997 року випуску, білого кольору, кузов № НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с. 195).

З пояснень представника позивача з'ясовано, що це судове рішення перебуває на виконанні у ВДВС.

Тобто, під час розгляду справи, судом першої інстанції було встановлено, що вже існує рішення суду, щодо того ж самого предмету позову та з тих же самих підстав.

Крім того рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року № 2-14019/2010 (2-5987/2011) стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок погашення кредитного договору № 0705/63 від 24.05.2007 року - 320721,40 грн. Вказаним рішенням суду повністю були задоволені позовні вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_5 повної суми заборгованості за даним кредитом в сумі 40520,38 доларів США, що є еквівалентом 320721,40 грн.(а.с.199-200).

Суд першої інстанції, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення. дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Таким чином, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно з положеннями ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213?215 ЦПК України.

Судова колегія вважає, що доводи позивача, стосовно того, що оскільки цей позов пред'явлено до інших осіб, то ухвалених раніше судових рішень він не стосується, є безпідставними, оскільки рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 березня 2010 року, яке набрало законної сили, вже було вирішено питання про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості. Крім того, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2011 року № 2-14019/2010 (2-5987/2011), яке також набрало чинності, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не свідчать про наявність передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд, відповідно до ст.308 ЦПК України, відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.О. Бровченко

О.А. Кружиліна