Справа № 709/995/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2017 року смт. Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Чубая В.В.,

за участі секретаря судового засідання Кіян С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з цивільним позовом до Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області (далі відповідач), третя особа ОСОБА_2, про визнання права власності у порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 1 серпня 2016 року померла її баба ОСОБА_3. При житті, а саме 16 жовтня 2012 року, ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачеві все своє майно. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка. Позивач прийняла спадщину, оскільки подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості оформити свої спадкові права, оскільки оригінал правовстановлюючого документа втрачено. Третя особа, який є онуком спадкодавця та відповідно рідним братом позивача, на спадщину не претендує. У звязку з цим, посилаючись на приписи законодавства, що регулює спадкові відносини, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

У судове засідання сторони та третя особа не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 25). Відповідач надіслав до суду лист, в якому просив провести розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 24). В матеріалах справи міститься також заява третьої особи з проханням розглядати справу за його відсутності, оскільки на спадщину він не претендує (а.с. 19).

Виходячи з приписів ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

1 серпня 2016 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 2 серпня 2016 року серії І-СР № 281155 (а.с. 21).

Згідно з довідкою Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 13 січня 2017 року № 17, виданої на підставі погосподарської книги № 2 за 2016 рік (а.с. 8), ОСОБА_3 на день смерті проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та мала склад сімї: ОСОБА_2 онук (третя особа).

При житті ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області 16 жовтня 2012 року та зареєстрований у реєстрі за № 216, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачеві

(а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташована на території Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, яка належала їй на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 30 липня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 040824 (а.с. 10), що також підтверджується листом відділу у Чорнобаївському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 28 березня 2017 року № 258 (а.с. 9).

Зі змісту позову вбачається, що позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану земельну ділянку у звязку із втратою оригіналу правовстановлюючого документа.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2. ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Таким чином часом відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 є день її смерті, тобто

1 серпня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що померла ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до змісту якого все своє майно заповіла позивачу.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до змісту листа Чорнобаївської державної нотаріальної контори від 7 липня 2017 року (вих. № 842/01-16) (а.с. 28), що надійшов у відповідь на запит суду (а.с. 27), після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори позивачем подана заява про прийняття спадщини (а.с. 29), свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Таким чином позивач прийняв спадщину, оскільки подав заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк, однак в силу вимог п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5), згідно з яким видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, не може оформити право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом у звязку з втратою оригіналу правовстановлюючого документа.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі

№ 6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

За таких обставин, оцінивши наявні у справі письмові докази, зважаючи на наявність заповіту, а також на те, що третя особа на спадщину не претендує, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом право власності на вказану земельну ділянку.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка народилася у селі Велика Бурімка Чорнобаївського району Черкаської області, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,96 га, розташовану на території Великобурімської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області, що належала її бабі ОСОБА_3, яка померла 1 серпня 2016 року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 30 липня 2002 року серії ІІІ-ЧР № 040824.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд Черкаської області.

Суддя В.В. Чубай