АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Макарова М.О.

суддів Деркач Н.М., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що 02 січня 2014 року його на підставі наказу №3603/К від 26 грудня 2013 року прийнято на посаду головного юрисконсульта служби по роботі з проблемними активами ТВБВ №10003/0407 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». 01 грудня 2014 року на підставі наказу № 2534/К від 01 грудня 2014 року його переведено на посаду головного юрисконсульта відділу по роботі з проблемними активами філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», 30 вересня 2015 року ОСОБА_2 на підставі наказу №2629/К від 28 вересня 2015 року звільнено з посади на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

При прийнятті його на роботу він написав заяву про самостійний вибір місця застосування податкової соціальної пільги, долучив свідоцтва про народження трьох дітей, написав та долучив до кадрової справи автобіографію, в якій вказано сімейний стан, діти, та відомості про те, що дружина не працює. У зв'язку з тим, що табелеграми по заробітній платі не надавалися, тільки в січні 2015 року йому стало відомо про незастосування податкової соціальної пільги до нього та рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року його позов до ПАТ «Державний ощадний банк України», управління Державного казначейства в Жовтневому районі міста Дніпропетровська про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексу інфляції та штрафних санкцій задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на його користь суму податкової соціальної пільги в розмірі 3014,55 грн., інфляційні втрати в розмірі 1248,02 грн., середню заробітну плату за час затримку розрахунку в розмірі 3014,55 грн., а всього 7277,12 грн.

У зв'язку з невиплатою заробітної плати та порушенням законодавства про працю працівниками філії Дніпропетровське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», позивачу спричинена велика моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких останній зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього, а тому позивач просить суд стягнути з Банку на свою користь моральну шкоду у розмірі 43500 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та ухвалено стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн. та судовий збір в сумі 551,20 грн., а в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просить судове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам рішення суду повністю відповідає.

Так, судом встановлено, що 02 січня 2014 року ОСОБА_2 на підставі наказу №3603/К від 26 грудня 2013 року прийнято на посаду головного юрисконсульту служби по роботі з проблемними активами ТВБВ №10003/0407 філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк». 01 грудня 2014 року на підставі наказу № 2534/К від 01 грудня 2014 року його переведено на посаду головного юрисконсульта відділу по роботі з проблемними активами філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк», а 30 вересня 2015 року ОСОБА_2 на підставі наказу №2629/К від 28 вересня 2015 року звільнено із посади головного юрисконсульта відділу по роботі з проблемними активами філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Судом також встановлено, що при прийнятті позивача на роботу він написав заяву про самостійний вибір місця застосування податкової соціальної пільги, долучив свідоцтва про народження трьох дітей, написав та долучив до кадрової справи автобіографію, в якій вказано сімейний стан, дітей, та відомості про те, що дружина не працює. У зв'язку з тим, що телеграми по заробітній платі не надавалися, тільки в січні 2015 року йому стало відомо про незастосування податкової соціальної пільги до нього. У зв'язку з чим, останній звернувся з заявою до начальника філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» про повернення заробітної плати, тобто грошей, які з нього були стягнуті та не отримані. Невиплачена заробітна плата за 2014 рік, яку він не отримав, складає 3 014, 55 грн., у зв'язку з чим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України», управління Державного казначейства в Жовтневому районі міста Дніпропетровська, про стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексу інфляції та штрафних санкцій задоволено частково, стягнуто із ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 суму податкової соціальної пільги в розмірі 3014,55 грн., інфляційні втрати в розмірі 1248,02 грн., середню заробітну плату за час затримку розрахунку в розмірі 3014,55 грн., а всього 7277,12 грн. (а.с. 5-6).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 серпня 2016 року вказане рішення суду залишено без змін (а.с. 7-11).

Задовольняючи частково позовні вимоги районний суд виходив з того, що з урахуванням конкретних обставин справи, глибини та тяжкості моральних страждань позивача, наслідків протиправних дій відповідача, суд вважає, що належною компенсацією моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача є сума 500 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як вбачається з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2016 року, яким стягнуто із ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 суму податкової соціальної пільги в розмірі 3014,55 грн., інфляційні втрати в розмірі 1248,02 грн., середню заробітну плату за час затримку розрахунку в розмірі 3014,55 грн., а всього 7277,12 грн, що потягло за собою порушення прав позивача, якому у зв'язку з невиплатою податкової соціальної пільги права були порушені, що потягло за собою як звернення позивача до відповідача так і звіернення до суду, з приводу вирішення питання про виплату цієї пільги.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України підставою для застосування відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1174 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою, яка виявилась саме в відмові позивачці відповідачем у призначенні пенсії державного службовця, що встановлено судовим рішенням.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції врахував роз'яснення надані у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до яких розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, справедливості та розумності.

Наведені в апеляційних скаргах доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвалаапеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя М.О.Макаров

Судді Н.Н.Деркач

М.Ю.Петешенкова