УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/17241/15-ц

Провадження № 4-с/638/235/17

27.10.2017 року м. Харків

Суддя Дзержинського районного суду м. Харків, ОСОБА_1, розглянувши скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на постанову старшого державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.06.2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

26.10.2017 року у провадження Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга Комунального підприємства «Харківводоканал» на постанову старшого державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.06.2017 року. Вимоги скарги обґрунтовує тим, що 23.10.2017 року на адресу підприємства надійшла постанова про повернення виконавчого документа судового наказу від 23.11.2015 року по справі №638/17241/15-ц, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь підприємства суми боргу за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 4780 грн. 19 коп.. Вважає постанову необґрунтованою і винесеною з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та просить суд її скасувати, зобовязавши старшого державного виконавця Кунєву М. І. поновити виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №638/17241/15-ц від 23.11.2015 року та провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до статті 385 ЦПК України, скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до розяснень, викладених у пункті 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Зі змісту скарги вбачається, що постанову старшого державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.06.2017 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» отримало 23.10.2017 року, проте в порушення вимог статей 58, 59 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів,матеріали скарги не містять підтвердження, коли саме скаржник дізнався про порушення своїх прав зі сторони державного виконавця. До Дзержинського районного суду м. Харкова, як до суду, що видав виконавчий документ, заявник звернувся лише 26.10.2017 року, про що свідчить вхідний реєстраційний штамп суду, тобто після чотирьох місяців з дня винесення постанови, а отже заявник звернувся до суду поза межами десятиденного строку, визначеного статтею 385 ЦПК України.

Строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом (стаття 67 ЦПК України).

У відповідності із статтею 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд наголошує, що право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями. Правовий строк існує у багатьох своїх різновидах, характер яких залежить від мети встановлення строку, його функцій, порядку регулювання відносин, яких він стосується і на які він має вплив. Одним із різновидів строків у цивільному судочинстві є строки за визначенням, до них належать абсолютно визначені, відносно визначені, не визначені, альтернативні (загальні та виключні).

Встановлення в законі порядку обчислення, продовження і поновлення строків обумовлюється необхідністю досягнення завдань цивільного судочинства та забезпечення законних інтересів і прав субєктів цивільного процесу. Приписи ЦПК про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків. Суворе дотримання строків у цивільному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг. Не викликає труднощів визначення його тоді, коли він прямо зазначений у законі. У тих випадках, коли початок перебігу строку не позначено, ним слід вважати момент учинення тієї процесуальної дії або настання події, що спричиняє виникнення відповідного процесуального обовязку, для виконання якого і встановлюється цей строк.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що особа, яка звертається до суду із скаргою на постанову старшого державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.06.2017 року, пропустила визначений цивільним процесуальним законом строк, а тому суд вважає необхідним скаргу залишити без розгляду.

Про поважність причин пропуску строку звернення до суду заявник не вказує та не обґрунтовує, як і не ставить питання про поновлення пропущеного строку.

Одночасно суд розяснює заявнику його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що стали підставою для залишення заяви без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 385 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Комунального підприємства «Харківводоканал» на постанову старшого державного виконавця Дзержинського відділу Державної виконавчої служби міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.06.2017 року - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд міста Харкова в 5-денний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: