Справа № 495/109/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 вересня 2017 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі - Завацькій І.В.,

за участю:

відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на непрацездатну матір, стягнення аліментів за минулий час та стягнення заборгованості за утримання спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду з уточненим позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на своє утримання у розмірі 1633 грн. на місяць; стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні три роки у розмірі 1633 за кожен місяць в сумі 58788 грн.; стягнення платних послуг з цілодобового піклування за 2016 рік у розмірі 72000 грн.; на необхідні медичні препарати та медичні послуги за період з 2014 року і на момент подання цього позову у розмірі 20656 грн.; грошові кошти у розмірі 12000 грн. в якості заборгованості за утримання спільного майна та стягнення грошових коштів у розмірі 12750 грн. за надання в оренду спільного майна.

В судове засідання позивачка ОСОБА_2 та її представник за дорученням ОСОБА_4 не з'явились, але до суду надана заява про розгляд цивільної справи у їх відсутність, оскільки за сімейними обставинами не можуть бути присутніми, позивачка ОСОБА_2 самостійно не пересувається, хворіє. Позовні вимоги викладені в уточненій позовній заяві підтримують в повному обсязі та просили по справі прийняти рішення згідно закону України.

З уточненої позовної заяви вбачається, що 11 жовтня 2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було прийняте рішення у справі №495/3268/16-ц про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері у твердій грошовій сумі, згідно з яким відповідачці ОСОБА_1 було присуджено сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 400 (чотириста) гривень, починаючи з 27 квітня 2016 року і до моменту смерті позивачки ОСОБА_2. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду у справі №495/3268/16-ц було залишено без змін в частині ОСОБА_1.

Згідно із зазначеним вище рішенням, стосовно відповідачки ОСОБА_1 було застосовано зобов'язання сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 400 грн. (чотириста). Але, починаючи з дати прийняття судом рішення, відповідачка ухилялась від сплати аліментів та до моменту подачі цієї позовної заяви, позивачка в якості аліментів від ОСОБА_1 грошові кошти не отримала, заборгованість по аліментам складає 4000 грн..

Позивачці ОСОБА_2 в цьому році виповнюється 76 років, вона є пенсіонером за віком, отримує пенсію в мінімальному її розмірі, що підтверджується довідкою з УПФ, крім того, вона є дитиною війни та ветеран праці. В силу похилого віку, позивачка має слабке здоров'я і численні хронічні хвороби, вже тривалий час тяжко хворіє, не має можливості самостійно пересуватися, цілком втратила здатність самостійно себе обслуговувати, потребує постійного стороннього догляду, забезпечення якісними медичними препаратами, що підтверджується епікризом стаціонарного хворого, платіжною документацією про сплату лікарських послуг і препаратів та угодами про цілодобовий догляд. Окрім інших захворювань, позивачка страждає на церебральний атеросклероз судин головного мозку, психічно-депресивний розлад, останнім часом стан її здоров'я погіршився, потребує постійного стаціонарного та амбулаторного лікування, що підтверджується довідкою лікаря №14 від 18 березня 2016 року. Протягом всього часу перебігу хворобу, позивачка несла непосильні для неї витрати на необхідні медичні препарати та медичні послуги, які за період з 2014 року і на момент подання цього позову становлять 20656 грн. 29 коп., що підтверджується епікризами стаціонарного хворого з переліком медичних препаратів призначених до застосування, квитанціями про оплату придбаних медичних препаратів, інформаційною довідкою про вартість придбаних медичних препаратів видана ТОВ «ЕСКУЛАП». В силу своєї немічності, позивачка змушена була звернутися за допомогою до сторонніх осіб, які на договірних умовах надавали їй платні послуги з цілодобового піклування та сплачувала по 3000 грн. щомісячно, сума на рік складає 72000 грн..

В зв'язку з чим, з огляду на обставини викладені вище, позивачка ОСОБА_2 вважає, що аліменти у розмірі 400 грн. на її утримання є занадто малими та такими, що не покривають весь необхідний обсяг витрат для її нормального існування, а її пенсія за віком, яка є єдиним видом її доходу становить лише 1497 грн..

В свою чергу позивачка неодноразово зверталась до відповідачки з проханням про надання допомоги, повідомляла про свій скрутний стан та серьозні проблеми зі здоровям, сподіваючись на її сумління та родинні почуття, але відповідачка проігнорувала, почала уникати зустрічі та залишила позивачку у безпорадному скрутному матеріальному становищі.

З огляду на зазначене вище, позивачка вважає, що матеріальний стан відповідачки ОСОБА_1 суттєво покращився, а тому сума стягуваних аліментів може бути збільшена до розміру прожиткового мінімуму на непрацездатних осіб, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» становить 1247 грн..

Тобто, на думку позивачка ОСОБА_2, відповідачка ОСОБА_1 зобов'язана виплачувати аліменти на її користь з розрахунку середньої заробітної плати по Одеській області, яка становить 6535 грн., з моменту подачі заяви про стягнення аліментів з ОСОБА_1 в Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, а саме з квітня 2016 року та призначити аліменти у твердій грошові сумі у розмірі 1633 грн. з можливістю індексації, що становить ? частину від середньої заробітної плати по Одеській області.

Крім того, на адресу відповідачки ОСОБА_1 було відправлено рекомендований лист з повідомленням з проханням виконувати рішення суду №495/3268/16-ц про сплату аліменти в розмірі 400 грн. на утримання позивачки, але відповідачка всіляко ухилялась від сплати аліментів і до цього часу аліменти не сплачуються.

Позивачка ОСОБА_2 зазначила, що має у спільній власності з відповідачкою ОСОБА_1 нерухоме майно у вигляді квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідачка ухиляється від сплати комунальних платежів за користування житловим приміщенням, одноосібно, без погодження з позивачкою як співвласницею квартири укладає від свого імені договори оренди спірного майна з третіми особами, що фактично унеможливлює проживання позивачки у спільній спірній квартир.

З огляду на ситуацію що склалася, позивачка, як співвласник квартири та сумлінний користувач, своєчасно та одноосібно сплачувала рахунки за користування комунальними послугами, що підтверджується абонентськими книжками та квитанціями про сплату, а також несла витрати пов'язані із збереженням спільного майна у належному та придатному для проживання стані, поточний косметичний ремонт, модернізація та оновлення інженерних комунікацій у спільній спірній квартирі (внутрішня квартирна електрична мережа, внутрішні водопровідні та каналізаційні вузли тощо).

Внаслідок зазначених обставин позивачка понесла суттєві грошові витрати в сумі 12000 грн., що підтверджується розрахунковою документацією, розписками про отримання коштів тощо.

Відповідачка ОСОБА_1 одноосібно, без погодження зі позивачкою ОСОБА_2 як співвласницею квартири укладає від свого імені договори оренди спірного майна з третіми особами та отримала одноосібно прибуток у розмірі 1500 гривень щомісячно, що за 17 місяців складає 25500 гривень з яких 12750 гривень належить позивачці, оскільки вона є співвласницею квартири, також були сплаченні кошти в сумі 4000 гривень за технічну експертизу, за рішенням суду.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги не визнала, заперечувала щодо їх задоволення, вказавши, що представник позивачки приховує правдиві обставини справи, вона, як донька позивачки не відмовляється в наданні матеріальної допомоги матері, але не в такому розмірі, оскільки вона сама має тяжкий стан здоров'я, перенесла складну операцію та на теперішній час також потребує лікування, в зв'язку з станом здоровя не працює, отримує мінімальну пенсію, коштів, які вона отримує не вистачає навіть на життя. Заборгованість по аліментам виникла не з її вини, оскільки вона зверталась до державного виконавця та їй повідомили, що аліменти будуть стягувати лише на підставі виконавчого листа та після відкриття виконавчого провадження, ні позивачка ні її представник до виконавчої служби стосовно виконання рішення суду та з виконавчим листом не звертались, що і призводить до зростання заборгованості по аліментам.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з урахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України.

Вислухавши відповідачку, вивчивши матеріали цивільної справи за уточненим позовом, докази, суд встановив.

Позивачка ОСОБА_2 є матір'ю відповідачки по справі ОСОБА_1.

Позивачка ОСОБА_2 є людиною пенсійного віку, непрацездатною особою, в силу свого віку, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням (а.с.14). Має слабке здоров'я і численні хронічні хвороби, вже тривалий час тяжко хворіє, не має можливості самостійно пересуватися, цілком втратила здатність самостійно себе обслуговувати, потребує постійного стороннього догляду, забезпечення якісними медичними препаратами. Окрім інших захворювань, позивачка страждає на церебральний атеросклероз судин головного мозку, психічно-депресивний розлад, останнім часом стан її здоров'я погіршився, потребує постійного стаціонарного та амбулаторного лікування.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з ч.1, 2 ст.172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обовязок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: - походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення); - непрацездатність матері, батька; - потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов'язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року по цивільній справі №495/3268/16-ц позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі - задоволені частково.

З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 4000 грн. щомісячно починаючи з 27 квітня 2016 року і до її смерті.

З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на її утримання у розмірі 400 грн. щомісячно починаючи з 27 квітня 2016 року і до її смерті.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справ апеляційного суду Оеської області від 06 грудня 2016 року прийнята відмова ОСОБА_2 від її позовних вимог про стягнення аліментів на утримання матері з ОСОБА_4 і апеляційної скарги стосовно ОСОБА_4 щодо рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року, з тих підстав, що до ОСОБА_4 у позивачки ОСОБА_2 немає претензій, вона усьому їй допомогає та підтримує.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі в частині позовних вимог до ОСОБА_4 скасовано і закрито в цій частині провадження у справі.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в частині вимог до ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року закрито.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справ апеляційного суду Одеської області від 06 грудня 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_2 відхилена, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року по цивільній справі №495/3268/16-ц в частині стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_1 у розмірі 400 грн. - залишено без змін.

Згідно вимог п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Враховуючи те, що основним джерелом доходу позивача є пенсія за віком, позивач хворіє на церебральний атеросклероз судин головного мозку, психічно-депресивний розлад, самостійно не пересувається та потребує амбулаторного лікування, у звязку з чим, надала суду доказ на підтвердження потреби в отриманні матеріальної допомоги.

З зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позивачка ОСОБА_2 беззаперечно має право на отримання аліментів та діючим сімейним законодавством не передбачено звільнення від обов'язку утримувати батьків в залежності від матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Але, суд не може погодитись з розміром аліментів а саме 1633 грн..

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України.

Суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст.60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27, 46 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачка ОСОБА_2 в порушення статті 60 ЦПК України не надала до суду належних та допустимих доказів що відповідачка ОСОБА_1 дійсно в силу свого матеріального становища має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі.

Докази, на які посилається позивачка та її представник, доводять потреби позивачки, проте жодним чином не свідчать про реальну можливість відповідачки ОСОБА_1 сплачувати аліменти в вказаному розмірі. Лише та обставина, що на дітей покладено обов'язок утримувати своїх непрацездатних батьків, не враховуючи матеріальний стан платника, сама по собі не може бути підставою для задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Тобто позивачкою та її представником, до суду не надано жодного належного доказу на підтвердження своїх доводів та виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачку в даному випадку лежить обов'язок доведення можливостей відповідачки сплачувати аліменти у розмірі 1633 грн..

Відповідно до ч.1 ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Коментована стаття визначає, що розмір аліментів на батьків визначає суд у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу), з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Під матеріальним становищем розуміється рівень забезпеченості платника та одержувача. В кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків. В залежності від цих обставин і визначається розмір аліментів.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо.

Судом встановлено, що також підтверджено відповідними доказами, сама відповідачка ОСОБА_1 в силу свого тяжкого стану здоров'я, перенесла складну операцію та на теперішній час також потребує лікування, в зв'язку з станом здоров'я не працює, отримує мінімальну пенсію, коштів, які вона отримує не вистачає навіть на життя, розуміє обов'язок приймати участь у надані матеріальної підтримки, не заперечує щодо сплати аліментів, розуміє потреби матері, але з урахуванням викладеного, виходячи з принципу розумності та з урахуванням принципу співмірності, суд вважає, збільшити розмір аліментів на утримання позивачки та стягнути з відповідачки аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно, що є достатніми й можливими як для стягувача так і для платника.

Задовольняючи частково уточнений позов та збільшуючи аліменти, суд бере до уваги стан здоров'я відповідачки, її матеріальний та сімейний стан, стан здоров'я та матеріальний стан позивачки, зокрема наявність у неї щомісячного доходу у вигляді пенсійного забезпечення та матеріальну допомогу і обов'язок другої доньки позивачки ОСОБА_4.

Тобто, при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

Відповідно до розяснень, викладених в п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2016 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно з ч.2 ст.205 СК України при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей.

Суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін та інших обставин, що заслуговують на увагу.

Поняття достатній дохід (заробіток) є оціночним поняттям і визначається у кожному конкретному випадку судом. Джерела доходу (заробітку) дитини можуть бути досить різні наприклад: кошти отримані за результати інтелектуальної та творчої діяльності, премії, гонорари, грошові винагороди, стипендії, кошти отримані від підприємницької діяльності, доходи по акціям, дивіденди заробітна плата тощо. При отриманні дитиною доходу (заробітку) в іноземній валюті відбувається перерахування в національну валюту - гривню і встановлення або одноразового платежу або строкових аліментних платежів.

Щодо зростання та стягнення заборгованості по аліментам, судом встановлено.

Для своєчасного отримання аліментів стягувачу необхідно пред'явити виконавчий лист про стягнення аліментів, виданий на підставі рішення суду у відділ державної виконавчої служби міста (району), на території якого проживає або отримує доходи боржник.

Виконавчий лист по аліментах - документ, на підставі якого порушується виконавче провадження після винесення судом рішення про присудження аліментних виплат, який видається судом після того, як відповідне судове рішення вступить в силу. Виконавчий лист для стягнення аліментів в рамках виконавчого виробництва видається стягувачу в єдиному екземплярі.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до вимог ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документу (тобто виконавчого листа, виданого судом на підставі відповідного рішення) і заяви стягувача або його представника про примусове виконання рішення. При цьому повноваження представника мають бути підтверджені відповідними документами.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ст.25 Закону України "Про виконавче провадження" у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до 7 днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення - буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

До виконання рішення про стягнення аліментів державний виконавець приступає негайно при отриманні виконавчого документу.

В матеріалах цивільної справи відсутні належні докази стосовно звернення позивачкою ОСОБА_2 та/або її представником до органів виконавчої служби з приводу виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року по справі №495/3268/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Що стосується уточнених позовних вимог стосовно стягнення аліментів за минулий час, а саме за останні три роки у розмірі 1633 за кожен місяць в сумі 58788 грн.; стягнення платних послуг з цілодобового піклування за 2016 рік у розмірі 72000 грн.; на необхідні медичні препарати та медичні послуги за період з 2014 року і на момент подання цього позову у розмірі 20656 грн.; грошові кошти у розмірі 12000 грн. в якості заборгованості за утримання спільного майна та стягнення грошових коштів у розмірі 12750 грн. за надання в оренду спільного майна нічим об'єктивно не підтверджені, не надано належних та допустимих доказів.

При вирішенні справи суд виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення уточнених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.202, 205 СК України, ст.ст.10, 11, 57-61, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на непрацездатну матір, стягнення аліментів за минулий час та стягнення заборгованості за утримання спільного майна - задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 жовтня 2016 року по справі №495/3268/16-ц за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно.

В інших частинах уточнених позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя