Провадження № 2/161/3301/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря судових засідань - Стецюка Р.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

представника третьої особи - Андрусік О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_6.

Позов мотивує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народилася донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружні стосунки не склалися, а тому рішенням суду від 03 листопада 2011 шлюб було розірвано. З моменту розлучення відповідач не виявляє інтересу до своєї доньки, не приймає участі в її вихованні та забезпеченні, самоусунувся від батьківських обов'язків. Донька не згадує про відповідача, сприймає батьком нового чоловіка - ОСОБА_7

А тому, просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги позову підтримали з підстав викладених в заяві. Просили суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Позивач додатково суду пояснила, що відповідач залишив її з дитиною, коли доньці було 1 рік і 2 місяці, без копійки грошей у найнятій квартирі. Займався розбоями. З тих пір дитиною не цікавився. Її новий чоловік є справжнім батьком дитині, дитина називає його татом, іншого тата не знає.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнав. Суду пояснив, що від доньки не відмовлявся, відбував покарання в місцях позбавлення волі, як звільнився з місць позбавлення волі в 2013 то один раз зустрічався з позивачкою і бачив дитину. Позивач поставила умови, щоб не казав дитині, що він її батько. Позивач з дитиною змінила місце проживання і не повідомляла йому, де живе. Він намагався взнати її адресу у знайомих, всі відмовляли. Телефон її він згубив.

Представник третьої особи -- Служби у справах дітей Луцької міської ради подала суду затверджений висновок служби у справах дітей Луцької міської ради №201 від 28.08.2017 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 Заявлені позовні вимоги підтримала.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої ОСОБА_6 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 6).

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня ОСОБА_6 проживає з матір'ю та перебуває на повному її утриманні. Відповідач ОСОБА_4 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки не приймає.

З копій довідок Першого та Другого ВДВС міста Луцька, ВДВС Луцького РУЮ вбачається, що виконавчі листи щодо стягнення з ОСОБА_4 аліментів на утримання дитини, на примусовому виконанні не перебувають (а.с. 9-12). З довідки Маневицької ВК УДПС України у Волинській області №42/3013/9 від 10.06.2014 судом встановлено, що перебуваючи у виправній колонії з 01.12.2013 по 29.05.2014 засуджений ОСОБА_4 матеріальної допомоги не надавав, аліменти не сплачував (а.с. 14).

З представлених суду доказів, вбачається, що на даний час неповнолітня ОСОБА_6 відвідує Рокинівський ДНЗ «Барвінок». За період відвідування дошкільного закладу батько дівчинки, жодного разу не з'являвся на батьківські збори та для вирішення індивідуальних особистих питань. Вихованням доньки займається мама, яка добре справляється зі своїми обов'язками, виховує дитину, цікавиться її розвитком (а.с. 18).

Висновком служби у справах дітей Луцької міської ради № 201 від 28.08.2017, затвердженим рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради № 538-3 від 06.09.2017, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, встановлено, що у позивач та відповідач у справі перебували в зареєстрованому шлюбі. В них народилася донька ОСОБА_6. Спільне життя не склалося та рішенням суду шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення донька залишилась проживати з матір'ю. З 31.07.2011 ОСОБА_4 відбував покарання у Маневицькій виправній колонії. З моменту окремого проживання ОСОБА_4 самоусунувся від виховання та утримання доньки, не цікавився її життям та здоров'ям, не намагався з нею зустрітися. Мама дівчинка перебуває в шлюбі з ОСОБА_7, який повністю взяв на себе всі обов'язки по утриманню дитини. З пояснень ОСОБА_4 було встановлено, що він має бажання спілкуватись з донькою, однак мама та бабуся дівчинки чинять йому перешкоди. Жодних доказів у вчиненні перешкод не надав, в органи опіки з даного приводу не звертався.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує.

В ході судового розгляду встановлено, що відповідач протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, про її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для належного проживання та виховання. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання доньки та самоусунення від виконання батьківських обов'язків.

Дані обставини підтверджуються і показами свідків ОСОБА_9 (хрещена мама дитини), ОСОБА_10 (мама позивача), ОСОБА_11 (сусідка позивача), які в судовому засіданні пояснили, що відповідач покинув сім'ю коли доньці були 1 рік 2 міс., потім відбував покарання в місцях позбавлення волі, за весь час дитиною не цікавився. Після звільнення теж бажання приймати участь в житті дитини не виявляв.

Свідок ОСОБА_10, крім того, пояснила, що відповідач знав, що позивач з дитиною змінили місце проживання, бо як він був у тюрмі, то позивач їздила до нього, і він підписував документи на продаж квартири, в якій була зареєстрована дитина. Відповідач знає, де вона працює, але ніколи не приходив, не цікавився де проживає тепер позивач з дитиною. Бачила його в маршрутці, навіть не поздоровався.

Свідок ОСОБА_12 (сестра відповідача) в судовому засіданні пояснила, що відповідач перестав спілкуватися з донькою в зв'язку з тим, що його позбавили волі. Пізніше він не знав, де проживає дитина, бо позивач змінила місце проживання.

Разом з тим, в судовому засіданні не встановлено наявності у відповідача реальних і об'єктивних перешкод для спілкування з дитиною при його бажанні. Після звільнення з місць позбавлення волі він не вживав заходів для забезпечення своєї участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, не звертався в правоохоронні органи для встановлення її місця проживання, до органу опіки та піклування чи до суду з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення порядку такого спілкування. Знаючи місце роботи бабусі дитини не звертався з пропозицією надання дитині матеріальної допомоги. Такі обставини свідчать про формальність його бажання брати участь у вихованні дитини.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відповідатиме інтересам дитини.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 30, 62, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164 ч.1 п.2, 165-167 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_2 640 (шістсот сорок) гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій