Справа № 203/625/17
Провадження № 2/0203/593/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.,

при секретарі Заярній А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім Нєфтек», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

21 лютого 2017 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3 «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2, ТОВ «Торгівельний дім Нєфтек», про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначено, що 06 вересня 2016 року сталась ДТП за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Винним в даному ДТП було визнано ОСОБА_2 Вартість матеріальних збитків внаслідок ДТП склала 26 192,36 грн., яка складається з 20 531,67 грн. вартість відновлювального ремонту та 5 660,69 грн. втрата товарної вартості пошкодженого автомобіля. 06 грудня 2016 року без будь-яких правових підставі страховою компанією було виплачено в рахунок відшкодування шкоди 11 655,68 грн. Разом з тим, фактична вартість відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля склала 21 132 грн. Позивач просить суд стягнути несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 9476,32 грн. з ОСОБА_3 «Страхова компанія «Провідна», стягнути з ОСОБА_2 в рахунок матеріальних збитків у вигляді втрати товарної вартості 5 660,69 грн., та 1 000 грн. витрат на оплату послуг експерта товарознавця, також стягнути з відповідачів на користь позивача 640 грн. судового збору та 3 500 грн. втрат на оплату послуг адвоката. (а.с.2-4)

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до участі у справи в якості співвідповідача було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Нєфтек» (а.с.75)

Позивач у судові засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Від позивача надійшли письмові пояснення в яких він вказує, що наданий відповідачем висновок не може бути оцінений, оскільки він не запрошувався для його складання, акт огляду на який посилається відповідач він не підписував. Також зазначив, що при ДТП був пошкоджений підсилювач заднього бамперу, в експертизі наданій відповідачем зазначено, що вказана деталь підлягає ремонту, водночас в експертизі проведеній за замовленням позивача зазначено, що вказана деталь підлягає заміні. Просив розгляд справи провести без його участі.

Представник позивача в судове засідання для розгляду справи по суті не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. В судових засіданнях де був присутній представник позивача він вказував, що позивачем доведено завдання його матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, тому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилання відповідача на проведену за його замовленням експертизу просив не оцінювати оскільки вона була складена без виклику позивача в порушення норм законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник у судові засідання не з'явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні 10 квітня 2017 року проти задоволення позову заперечувала, вказувала, що ОСОБА_2 на день ДТП знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Торговий дім Нєфтек», якому й належить автомобіль, тому позовні вимоги повинні ставитись не до ОСОБА_2 а до ТОВ «Торговий дім Нєфтек» (а.с.72-73)

Представник відповідача ОСОБА_3 «Страхова компанія «Провідна» в судові засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Від страхової компанії надійшли заперечення на позов в яких зазначено, що 08 вересня 2016 року до них звернувся позивач із заявою про виплату страхового відшкодування де просив перерахувати кошти на рахунок СТО ФОП ОСОБА_5 З метою визначення розмірі шкоди страхова компанія звернулась до судового експерта, за участю позивача було проведено акт огляду пошкодженого транспортного засобу позивача. Відповідно до висновку експертизи вартість матеріального ремонту автомобіля позивача з урахуваннями зносу склала 12 155,68 грн. Враховуючи, що ФОП ОСОБА_5 де проводився ремонт автомобіля позивача не є платником податку то страховою компанією було перераховано суму 11 655,68 грн. без суми франшизи. Стосовно наданого позивачем звіту страхова компанія зазначає, що оскільки вже було складено висновок експерта то позивач не мав права самостійно обирати експерта. Оскільки страхова компанія виконала свої зобовязання щодо сплати страхового відшкодування то вона просить відмовити в задоволенні позову, розгляд справи провести без участі їх представника. (а.с.44-46)

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 жовтня 2016 року (справа № 203/4283/16-п) ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Постанова 18 жовтня 2016 року набрала законної сили. (а.с.6)

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вказаною вище постановою було встановлено, що ОСОБА_2 06 вересня 2016 о 12 год. 15 хв. на просп. Олександра Поля в м. Дніпро, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ Ланос», днз АЕ 6005 ЕІ, у порушення п.13.1 ПДР України, не витримав безпечної дистанції руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, чим скоїв правопорушення передбачене ст.124 КУпАП. (а.с.6)

ОСОБА_3 власності на автомобіль «Fiat», реєстраційний № НОМЕР_2, 2013 року випуску, зареєстроване за ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САО 833055 виданого відділом РЕР ДАІ № 3 ГУМВС України в Дніпропетровській області (а.с.5).

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п.2.4 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 N 1335/5/1159) ( z0724-09 ) зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

При таких обставинах суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 має право вимагати відшкодувати матеріальну шкоду завдану його автомобілю.

Згідно висновку № 3409/16/16 експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку нанесеного власнику КТЗ складеного 22 вересня 2016 року, вартість матеріального збитку з урахуванням втрати товарної вартості, спричиненого власнику колісного транспортного засобу автомобілю «Fiat», реєстраційний № НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП складає 26 192,36 грн. (а.с. 8-18) Вартість складання даного висновку склала 1 000 грн. (а.с.18) З матеріалів справи вбачається, що на адресу голови правління ОСОБА_3 «СК «Провідна» ОСОБА_6 було направлено запрошення на незалежну судову експертизу пошкодженого ТЗ, в якому зазначена дата, місце та час проведення огляду пошкодженого транспортного засобу позивача. (а.с.88-89)

Суд не приймає до уваги посилання на висновок № 4028 експертного дослідження авто товарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 16 вересня 2016 року (а.с.50-57) складеного за замовленням відповідача через те, що відповідно до п.5.1, п.5.2 методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159) ( z0724-09 ) зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки. У разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. У разі відсутності в установлений час на місці огляду осіб, що викликалися, огляд проводиться без їх участі, про що зазначається у звіті (акті), висновку. Замовник повинен забезпечити належні безпечні умови огляду (освітлення, вільний доступ, можливість огляду КТЗ з різних сторін тощо).

Акт огляду транспортного засобу на який посилається відповідач не містить підпису позивача, зазначено лише прізвище та ініціала позивача, доказів запрошення позивача для складання акту огляду транспортного засобу до матеріалів справи не надано. За цих обставин у суду відсутні підстави вважати, що вказаний висновок експерта був складений з урахування усіх необхідних обставин події, та додержанням прав обох сторін.

З наведених обставин суд приходить до висновку про доведеність суми матеріальних збитків в розмірі 26 192,36 грн. завданих автомобілю позивача внаслідок ДТП.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Цивільного правова відповідальність власника транспортного засобу ЗАЗ «Ланос», днз АЕ 6005 ЕІ була застрахована в ОСОБА_3 «Страхова компанія «ПРОВІДНА», що підтверджується полісом № АЕ/7185002 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі (а.с.47)

Позивач скориставшись своїм правом звернувся до страхової компанії із заявою на виплату страхового відшкодування.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Страховою компанією відповідача була виплачена позивачу страхова виплата в розмірі 11 655,68 грн., що було визнано позивачем в позові та страховою компанією в запереченнях (а.с. а.с. 3, 46).

Оскільки вартість матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП є вищою ніж страхова виплата, позивач просить стягнути з страхової компанії суму несплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про страхування» (із наступними змінами та доповненнями) страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Відповідно до наявного в матеріалах справи полісу обовязкового страхування, розмір страхової виплати заподіяний майну становить 50 000 грн. (а.с.47)

За цих обставин суд приходить до висновку, що несплачена сума страхового відшкодування в розмірі 9 476,32 грн. має бути стягнута з ОСОБА_3 «Страхова компанія «ПРОВІДНА» в судовому порядку.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на предявлення вимоги до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП , як з винної особи, яка складається з матеріального збитку у вигляді втрати товарної вартості та витрат на оплату послуг експерта.

Подібна позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15 та № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року. Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ст.3607 ЦПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Підстав для іншого застосування норм матеріального права, ніж у наведених вище постановах Верховного Суду України, не вбачається.

З огляду на вище викладене суд вважає за необхідне в судовому порядку стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортною пригоди суму в розмірі 6 660,69 грн., яка складається з 5 660,69 грн. сума втрати товарної вартості автомобіля та 1 000 грн. сума витрат на оплату послуг експерта.

Вимог до ТОВ «Торговий Дім» НЄФТЕК» про відшкодування шкоди завданої ДТП позивач не предявляв. Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що шкоду позивачу повинно відшкодовувати ТОВ «Торговий Дім» НЄФТЕК» де працював ОСОБА_2, не можуть бути прийняті до уваги через те, що до справи не надано доказів, що на момент ДТП ОСОБА_2 виконував свої трудові обовязки. З доданого до справи наказу (розпорядження) № 1/К-000017 від 04 грудня 2015 року про прийняття ОСОБА_2 на роботу до ТОВ «Торговий Дім» НЄФТЕК» вбачається, що ОСОБА_2 був прийнятий на посаду «механік з ремонту устаткування», а не водія. (а.с.69)

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до складу витрат пов'язаних з розглядом справи відносяться витрати на правову допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 84 ЦПК України граничний розмір витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до ст. 1 закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем на підтвердження своїх витрат на правову допомогу надано фотокопію договору про надання правової допомоги № 17/02/17-1 укладеного 16 лютого 2017 року між ним та адвокатом ОСОБА_7 (а.с. 24), фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 17 листопада 2008 року № 1918 на ім'я ОСОБА_7 (а.с.26), фотокопію розрахунку вартості адвокатського гонорару (правової допомоги) від 16 лютого 2017 року щодо визначення сум видів правової допомоги (а.с.25), копію квитанції до договору про надання правової допомоги від 16 лютого 2017 року про сплату позивачем адвокату 3 500 грн. за послуги (а.с.25 на зв.).

Як вбачається з матеріалів справи представник позивача адвокат ОСОБА_7 здійснював свої обов'язки визначені договором про надання правової допомоги, підготовляв та направляв процесуальні документи, , особисто брав участь в судових засіданнях . Оскільки вказані дії можуть розглядатись як відповідні процесуальні дії сторони, зважаючи на час, необхідний для їх фактичного здійснення, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума 3 500,00 грн. витрат на правову допомогу знаходиться в межах граничних витрат, передбачених законом.

Надані позивачем квитанція містить всі необхідні реквізити: дату видачі, суму, прізвище та ініціали позивача, відомості про адвоката, підпис та печатку, зазначено, що грошові кошти сплачені позивачем на підставі договору про надання правової допомоги від 16 лютого 2017 року (а.с. 25 на зв.).

У зв'язку з цим, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача слід стягнути витрати на оплату правової допомоги в розмірі 3 500,00 грн., з кожного пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України за результатами розгляду сума судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову (а.с. 1), підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до суми задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 511, 636, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 212, 213, 215, 3607 ЦПК України, ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування», ст. 1 закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ПРОВІДНА» , місцезнаходження 03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 25 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 06 вересня 2016 року: матеріальної шкоди в розмірі 9 476,32 грн., витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 2 055 грн. 34 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 375 грн. 83 коп., а разом 11 907 (Одинадцять тисяч девятсот сім) грн. 49 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_4, який зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 06 вересня 2016 року: матеріальної шкоди в розмірі 6 660,69 грн., витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 1 444 грн. 66 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 264 грн. 17 коп,, а разом 8 369 (Вісім тисяч триста шістдесят девять) грн. 52 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В. Єдаменко