УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Курдюкова В.М., при секретарі судового засідання Ладики М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічного акціонерного товариства «ІДЕЯ БАНК» про стягнення боргу за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість в сумі 77146 грн. 50 коп. за кредитним договором №910.77912 від 2 червня 2011 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3.

Після відкриття провадження у справі ОСОБА_1 звернувся з заявою якою просить:

-витребувати у Територіального сервісного центру №2347 (вул. Леніна, буд. 265, м. Токмак, Запорізька область, 71709) відомості про транспортні засоби, які перебувають у власності (володінні) ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 71701.

-вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 і знаходиться у нього, а саме на транспортні засоби, в межах суми боргу, яка становить 77146,50 гривень.

Заяву обґрунтовує тим, що 2 червня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Плюс Банк» та ОСОБА_2 (далі - відповідач) укладений кредитний договір №910.77912 (далі - кредитний договір) відповідно до пункту 1 параграфу 1 якого банк надав відповідачу кредит в сумі 128761,30 гривень на строк 84 місяці, тобто до 2 червня 2018 року.

13 жовтня 2011 року кредитор - Публічне акціонерне товариство «Плюс Банк» перейменоване в Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - третя особа), про що міститься інформація на офіційному веб-сайті.

10 січня 2017 року між третьою особою та позивачем укладений договір поруки з метою забезпечення кредитного договору №910.77912, відповідно до якого позивач та відповідач несуть солідарну відповідальність перед третьою особою за виконання відповідачем кредитного договору в межах суми 77146,50 гривень, що визначено пунктами 1 та 2 договору поруки. Порука за цим договором припиняється зі спливом п'яти днів від настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором (пункт 12 договору поруки). Згідно з випискою з особового рахунку відповідача №7912.980, на який відповідач зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, що визначено параграфом 4 кредитного договору, відповідач неодноразово порушував умови кредитного договору по сплаті щомісячних платежів. Крім цього, відповідач сплатив останній щомісячний платіж 12 лютого 2016 року. За зазначених обставин третя особа набула право вимоги від відповідача та позивача як поручителя, дострокового повернення кредиту та сплати процентів, належних їй відповідно до умов кредитного договору, що визначено пунктом 1 параграфу 8 кредитного договору, частиною другої статті 1054, статтею 1052 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), частиною десятою статті 11 Закону України від 12.05.1991 №1023-ХII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII), який був чинний на час укладення кредитного договору.

В день укладення договору поруки, 10 січня 2017 року, третя особа заявила до позивача вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за кредитним договором, на підставі пункту 4 договору поруки.

10 січня 2017 року позивач сплатив третій особі грошову суму, визначену пунктом 1 договору поруки, а саме 77146,50 гривень, чим повністю виконав зобов'язання за кредитним договором. В свою чергу третя особа надала позивачу документи, які підтверджують обов'язок відповідача, а саме: копію кредитного договору, виписку з особового рахунку відповідача №7912.980, чим виконав умови, визначені пунктом 8 договору поруки, частиною 1 статті 556 ЦК. Після сплати кредиту позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення позивачу сплачених грошових коштів, але до теперішнього часу останній зазначені кошти позивачу не виплатив. Позивачу відомо, що відповідач є власником транспортних засобів.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України від 02.10.1992 №2657-ХІІ «Про інформацію» інформація про власників транспортних засобів належить до конфіденційної інформації і не може бути витребувана позивачем. Відомості про наявність у відповідача транспортних засобів перебуває у володінні Територіального сервісного центру №2347. Зазначена обставина зробить неможливим подальше виконання рішення суду за відсутності у позивача грошових коштів і майна, на яке може бути звернуте стягнення. Єдиним видом забезпечення позову, який належить застосувати в даному випадку, є накладення арешту на транспортні засоби, які перебувають у власності відповідача, з метою недопущення відчуження зазначеного майна в процесі судового розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає за необхідне, заяву про забезпечення позову задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зазначене відображено і в постанові № 9 Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду по даній цивільній справі, заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову необхідно задовольнити, а саме накласти арешт на транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151, 152, 153, 209, 210, 293 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM д.н.з. НОМЕР_1, який зареєстрований за ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заборонити відповідачу ОСОБА_2, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, вчиняти будь-які дії щодо відчуження та передачі в користування третім особам наступного майна, яке зареєстроване за ОСОБА_2, а саме: транспортний засіб марки RENAULT PREMIUM д.н.з. НОМЕР_1.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити сторонам, Територіальному сервісному центру №2347 регіонального сервісного центру в Запорізькій області.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: