Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Дронська І.О.
Справа № 420/1189/16-ц
Провадження № 22ц/782/179/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого - судді Дронської І.О.

суддів: Карташова О.Ю., Яреська А.В.,

за участю секретаря Попової Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» на рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року позивач КС «Імперіал ЛТД» звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 30.09.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії № 700нп, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 50000грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання строком на 60 фактичних місяців, зі сплатою 12 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії № 700нп від 30.09.2014 року, між КС «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_3, 30.09.2014року було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе обовязок відповідати за зобовязаннями відповідача ОСОБА_2, що випливають з кредитного договору №700 нп від 30.09.2014 року. Зобовязання за кредитним договором відповідач ОСОБА_2 вчасно не виконувала, постійно порушувала графік сплати кредиту та необхідні до сплати суми сплачувала у неповній сумі, що призвело до утворення заборгованості яка, станом на 04.06.2016року, становить 60773,60грн. Зазначену суму позивач просив суд стягнути на користь КС «Імперіал ЛТД» у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судові витрати.

У подальшому позивач неодноразово уточнював свої позовні вимоги в частині суми заборгованості та остаточно просив суд стягнути на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованість за договором кредитної лінії, яка утворилась станом на 27.10.2016року в сумі 67000,73 грн. у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Імперіал ЛТД» судові витрати по 689грн. з кожного, а всього 1378грн.

Рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 16 грудня 2016року позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором №7000нп від 30 вересня 2014 року у розмірі 67000,73 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по 229,66 грн. з кожного, всього 1378 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 03.02.2017року виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 грудня 2016року в частинах зазначення номеру кредитного договору № 7000нп, замість вірного №700нп, та стягнення судових витрат, замість стягнутих з ОСОБА_2 на користь держави судових витрат по 229,66 грн. з кожного, всього 1378 грн. стягнуто з ОСОБА_2 на користь КС «Імперіал ЛТД» судові витрати у розмірі 1378грн.

Не погоджуючись із рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 16.12.2016року позивачем КС «Імперіал ЛТД» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права щодо визначення строку припинення поруки, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КС «Імперіал ЛТД» заборгованість за кредитним договором №700нп від 30 вересня 2014 року у розмірі 67000,73 грн. та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави судові витрати.

Сторони, яких було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились.Від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі відповідача ОСОБА_2 Також заява про розгляд справи без участі представника надійшла і від позивача КС «Імперіал ЛТД».

Щодо належного повідомленя про час та місце розгляду справи відповідача ОСОБА_3

Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Як встановлено судом відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у встановленому законом порядку за адресою: с.Новорозсош, Новопсковського району, Луганської області, вул.. Новорозсошанська,21.

Апеляційним судом вживалися усі можливі заходи щодо повідомлення відповідача ОСОБА_5 про час та місце розгляду справи шляхом надсилання судових викликів та повідомлень рекомендованими поштовими відправленнями, рекомендованою телеграмою. З рекомендованих відправлень вбачається, що повідомлення про розгляд даної справи, яка призначалась в апеляційному суді на 05.04.2017року, 19.04.2017року, 10.05.2017року, направлялених на адресу відповідача ОСОБА_3: с.Новорозсош, Новопсковського району, Луганської області, вул. Новорозсошанська,21, яка зазначена у позовній заяві, договорі поруки, копії поспорта, довідці Новорозсошанської сільської ради, повернулися на адресу суду без виконання, з посиланням поштового відділення на причину не вручення відповідачу «за закінченням терміну зберігання». Направлена судом телеграма також відповідачем не отримана та повернута із посиланням на те, що адресат за зазначеною адресою не проживає.

Іншої адреси свого місця проживання чи місця перебування відповідачем ОСОБА_3 апеляційному суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляжду справи.

Справу розглянуто на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України без участі сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у повній мірі не відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2, у відповідності до вимог ст..627 ЦК України, обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і 30.09.2014 року уклала з КС «Імперіал ЛТД» договір кредитної лінії № 700нп на запропонованих кредитною спілкою умовах та, відповідно до п.п. 1.1., 2.1., 3.1., КС «Імперіал ЛТД» надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 50000 грн. строком на 60 фактичних місяців від дати отримання кредиту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до заяв, адресованих на імя Голови правління КС «Імперіал ЛТД», ОСОБА_2 просить видати їй черговий транш кредитної лінії у розмірі 20606 грн., 15000 грн. та 14395,11 грн.

Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи у кредитному договорі.

Відповідно до п.2.3. договору відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеному п. 2.1. цього договору.

Згідно п. 5.1.3. Договору відповідач ОСОБА_2 зобовязалася вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів.

Відповідно до п.п. 3.7., 3.8. Договору у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може, за рішенням Кредитного комітету, визнаватись кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 24% річних від суми залишку кредиту.

Волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача ОСОБА_2 на отримання кредиту, а з боку позивача на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.

Сторони також погодили між собою відповідальність, яка настає при невиконанні ними умов договору.

У забезпечення виконання зобовязань за Договором №700 нп від 30.09.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 , 30.09.2014року був укладений договір поруки №700 нп/1.

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором №700 нп від 30.09.2014 року.

Згідно п. 3.1. договору поруки поручитель відповідає по зобовязаннях за вищезазначеним кредитним договором перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник.

Пунктом 3.2. договору поруки передбачено, що солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 5.2 Договору поруки №700нп/1 від 30.09.2014 року, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за кредитним договором, а також коли кредитор протягом трьох років, з моменту настання права вимоги за зобовязання, не предявить вимоги до поручителя.

У звязку із неналежним виконанням позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань по поверненню кредитної заборгованості виникла заборгованість, яка складається із заборгованості з основної суми боргу - 49560,00 грн. та заборгованості зі сплати відсотків -17440,73 грн., що підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості за кредитом.

Зазначені обставини повністю відповідають матеріалам справи.

Задовольняючи позовні вимоги КС «Імперіал ЛТД» в частині стягнення заборгованості за договором кредитної лінії з відповідача ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена наявність заборгованості за кредитним договором, та дійшов висновку про те, що на користь позивача підлягає стягненню з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 67000,73 грн. з яких: заборгованість з основної суми боргу -49560,00 грн. та заборгованість зі сплати відсотків -17440,73 грн.

При цьому, дослідивши надані позивачем ОСОБА_6 про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 №554364, відповідно до якого КС «Імперіал ЛТД» зареєстрована та має ідентифікаційний код юридичної особи 35520810, ОСОБА_6 про реєстрацію фінансової установи, видане 18.12.2008 року Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України щодо реєстрації КС «Імперіал ЛТД» як фінансової установи, реєстраційний номер 14102294, серія та номер свідоцтва КС№892, Ліцензію серії АВ №614958 КС «Імперіал ЛТД» для здійснення діяльності кредитною спілкою по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, видану Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, суд першої інстанції вважав безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону доводи представника відповідача ОСОБА_2 щодо відсутності у КС «Імперіал ЛТД» письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями),що свідчить про недійсність договору.

Також суд першої інстанції, враховуючи, що відповідачем ОСОБА_2 не доведено та не надано доказів вчинення сторонами кредитного договору для приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили, відхилив доводи представника відповідача ОСОБА_2 про те, що відсутність зазначення у кредитному договорі №700 нп від 30.09.2014 року того, що КС «Імперіал ЛТД» є уповноваженою фінансовою установою на здійснення валютних операцій та що вказаний правочин є фіктивним, оскільки його вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, так як ніяких грошей ОСОБА_2 не отримувала.

Проаналізував наявні дані, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив обставини по справі та надані сторонами, в їх сукупності, всі докази щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 за договором кредитної лінії та наявності підстав для стягнення цієї заборгованості на користь КС «Імперіал ЛТД», відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України та правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10,60 ЦПК України).

Так, відповідно до заяви ОСОБА_2 про надання кредиту у вигляді кредитної лінії, остання, 30.09.2014року звернулась до КС «Імперіал ЛТД» із заявою про надання кредиту у вигляді кредитної лінії в сумі 50000грн. на строк 60 місяців з періодичною сплатою відсотків і періодичною сплатою рівних часток основної суми кредиту, а.с.8.

30.09.2014 року між КС «Імперіал ЛТД» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії № 700нп, за умовами якого відповідач ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 50000грн. на умовах строковості, зворотності та цільового використання строком на 60 фактичних місяців, зі сплатою 12 % річних від загальної суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а.а.с.4,5, (чергові транши кредитної лінії у розмірі 20 606 грн., 15 000 грн. та 14 395,11 грн.).

Пунктами 3.7., 3.8. договору кредитної лінії №700нп від 30.09.2014року передбачено, що у разі несвоєчасного надходження (прострочення) планового платежу повністю або частково, з першого дня прострочення, цей кредит може, за рішенням Кредитного комітету, визнаватись кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процентна ставка за ним встановлюється у розмірі 24% річних від суми залишку кредиту.

Відповідно до заяв ОСОБА_2, остання зверталась до голови правління КС щодо видачі траншів в рамках ліміту 30.09.2014року в сумі 15000грн., 01.12.2014року в сумі 20606грн., 31.12.2014року -14395,11 грн, а.с.9.

Відповідно видаткових касових ордерів відповідачем ОСОБА_2 отримано від КС «Імперіал ЛТД за договором №700 нп від 30.09.2014року: 30.09.2014року - 15000грн 01.12.2014року - 20600грн., 31.12.2014року -14395,11 грн., а.а.с.122-124.

Як вірно встановлено судом першої інстанції відповідач ОСОБА_2 належним чином свої зобовязання за договором кредитної лінії №700нп від 30.09.2014року щодо своєчасного здійснення платежів погашення кредиту не виконувала.

Відповідно до витягу з протоколу № 89 від 01.06.2015року затверджено надання статусу кредиту з підвищеним ризиком та зміну з цього приводу процентної ставки на 24 % річних по договору кредитної лінії №700 нп від 30.09.2014року, укладеного між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_2 у звязку з невиконанням боржником п..5.1.3. договору щодо своєчасного здійснення платежів погашення кредиту, а.с.120.

Станом на 27.10.2016року утворилась заборгованість в сумі 67000,73 грн., що складається з основної суми боргу 49560,00 грн. та заборгованості зі сплати відсотків 17440,73 грн.

Колегією суддів перевірено правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості, а.с.119, з урахуванням складових цієї заборгованості та рішення Кредитного комітету позивача від 01.06.2015року щодо підвищення процентної ставки за кредитом.

Відповідачами правильність розрахунку заборгованості не спростована, іншого розрахунку заборгованості не надано.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що позивачем доведена наявність заборгованості ОСОБА_2 за договором кредитної лінії №700нп від 30.09.2014року та підстав для стягнення цієї заборгованості, яка, у встановленому порядку, відповідачами не спростована.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог КС «Імперіал ЛТД» щодо стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №700 нп від 30.09.2014року з відповідача ОСОБА_3, як поручителя за договором поруки №700 нп/1 від 30.09.2014року у солідарному порядку з позичальником ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного припинення усіх зобов'язань боржників за основними договорами не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 ЦК України та ч.1 ст.252 ЦК України, тому, як вважав суд першої інстанції, в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 цього Кодексу про припинення поруки, та з урахуванням того, що вимогу до поручителя про повернення боргових сум позивач предявив більш ніж через шість місяців після настання строку виконання основного зобов'язання, а саме 13.06.2016 року, тоді як боржник ОСОБА_2 зобовязана була здійснити черговий платіж 30.11.2014 року (відповідно до розрахунку заборгованості від 27.10.2016 року) дійшов висновку про те, що порука за договором поруки, укладеним між КС «Імперіал ЛТД» та поручителем ОСОБА_3 є припиненою, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Проаналізував наявні дані щодо відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3, та стягнення з останньої у солідарному порядку з ОСОБА_2 заборгованості за договором кредитної лінії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив і не оцінив обставини, що мають значення для справи, що призвело до помилкового висновку щодо припинення договору поруки та неправильного вирішення справи в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Згідно ч. 2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Судом першої інстанції вірно було встановлено, що 30.09.2014року, у забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за договором кредитної лінії №700 нп від 30.09.2014 року, між КС «Імперіал ЛТД» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №700 нп/1, за умовами п.п.1.1.,3.1.,3.2. якого ОСОБА_3, як поручитель, зобовязується перед кредитором КС «Імперіал ЛТД» відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором №700 нп від 30.09.2014 року в тому ж обсязі, що і боржник, солідарні боржники залишаються зобовязаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобовязання за кредитним договором не будуть виконані повністю.

Також, судом першої інстанції було вірно встановлено, що відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 5.2 договору поруки №700нп/1 від 30.09.2014 року, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання за кредитним договором, а також коли кредитор протягом трьох років, з моменту настання права вимоги за зобовязання, не предявить вимоги до поручителя.

Але, на зазначені положення договору суд першої інстанції уваги не звернув і відмовляючи у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3, посилався на те, що з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст.3 ЦК України).

Як вбачається з положень ч.1 ст..627 ЦК України відповідно до ст..6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Cвобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідач ОСОБА_3 та позивач КС «Імперіал ЛТД», укладаючи договір поруки, погодили між собою, що порука припиняється, якщо Кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п.5.2. цього договору, не предявить вимоги до Поручителя.

Відповідно п.5.2. договору поруки сторони домовились, що кредитор має право звернутися з вимогами до поручителя у трирічний термін, з моменту настання права вимоги за Зобовязаннями.

Вирішуючи питання про строк позовної давності за вимогами щодо невиконання умов договору кредитної лінії колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до п.2.1. договору кредитної лінії №700нп від 30.09.2014року кредит надається на 60 фактичних місяців від дня отримання усієї суми кредиту або першого траншу за кредитом, а.с.4.

Як вбачається з видаткового касового ордеру перший транш за договором кредитної лінії позичальник ОСОБА_2 отримала 30.09.2014року в сумі 15000грн, а.с.124, другий транш 01.12.2014року в сумі 20606грн., третій- 31.12.2016року в сумі 14395,11грн., а.а.с.122-124.

Як вбачається з графіку платежів, що є додатком до договору кредитної лінії №700 нп від 30.09.2014 року, а.с.6, та заяви ОСОБА_2 про надання кредиту у вигляді кредитної лінії, а.с.8, сторонами передбачено повернення кредиту частинами та періодична сплата ОСОБА_2 відсотків і рівних часток суми кредиту з 30.09.2014року по 30.09.2019року.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі предявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ( ст..1048 ЦК України)), що підлягає сплаті.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення та обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії від 27.10.2016року, відповідач ОСОБА_2 порушила графік платежів 25.01.2015року щодо сплати чергового платежу (основний борг), а не 30.11.2014року, як зазначено судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що графіком платежів не передбачена сплата нарахуванних відсотків на 30.11.2014року в сумі 04,93грн., 01.12.2014року в сумі 04,93грн., 31.12.2014року графіком платежів передбачена тільки сплата відсотків в сумі 351,17грн. без сплати основного боргу, які відповідачем ОСОБА_2 були сплачені в сумі 362грн.

З 25.01.2015року графіком платежів передбачена сплата відсотків і щомісячна сплата основного боргу в сумі 877,19грн., а саме: відсотків в сумі 410,96грн., які відповідач сплатила в сумі 509грн.; основного боргу в сумі 877,19грн., який відповідач ОСОБА_2 не сплатила та й у подальшому не сплачувала, а з 25.05.2015року припинила і сплату відсотків, а.а.с.6, 97.

Саме з 25.01.2015року у позивача виникло право на вимогу щодо стягнення заборгованості за договором кредитної лінії.

13.06.2016року КС «Імперіал ЛТД» звернулося до суду з вимогою до відповідачів позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, тобто у межах передбаченого договором поруки трирічного строку, а тому висновок суду першої інстанції про пропущення КС «Імперіал ЛТД» строку предявлення вимог до поручителя є помилковим, як і висновок про припинення поруки та відсутність підстав для задоволення позовних вимог до поручителя ОСОБА_3

Аналогічний висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду України у постанові № 6-18цс16 від 03 лютого 2016 року, згідно якої, коли договором передбачено припинення поруки якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя, у такому випадку трирічний строк обчислюється з настання строку виконання основного зобов'язання.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що позивачем доведено, що позичальник ОСОБА_2 порушила умови договору кредитної лінії, допустив заборгованість, розмір якої визначено згідно вимог закону та умов договору, тому повинна понести відповідальність, у тому числі у солідарному порядку з поручителем ОСОБА_3

Колегія суддів вважає, що апелянтом доведено порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині відмови у стягненні заборгованості за договором кредитної лінії у солідарному порядку з поручителя ОСОБА_3

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне зясування судом обставин, що мають значення по справі;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Колегія суддів , відповідно до ст.. 309 ЦПК, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні із скасуванням в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3, а тому апеляційна скарга КС «Імперіал ЛТД підлягає частковому задоволенню, оскільки підстав для повного скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, ст.ст.309, 313, 314, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» задовольнити частково.

Рішення Новопсковського районного суду Луганської області від 16 грудня 2016року змінити, скасувавши в частині відмови у задоволенні позовних вимог до поручителя ОСОБА_3 та ухвалити нове рішення, яке викласти у наступній редакції.

Позовні вимоги Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у солідарному порядку з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД», р/р 8585 в АТ «Ощадбанк», МФО 304665, , заборгованість за договором кредитної лінії №700нп від 30.09.2014року, яка утворилась станом на 27.10.2016року в сумі 67000,73 грн. та складається із заборгованості з основної суми боргу в розмірі 49560,00 грн. та заборгованості зі сплати відсотків в розмірі 17440,73 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Кредитної спілки «Імперіал ЛТД» судові витрати в сумі 1378грн. по 689грн. з кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: