Справа № 266/411/17
Провадженя№ 2/266/425/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року м. Маріуполь

Приморськийрайонний суд містаМаріуполяДонецькоїобласті у складі:

головуючого - судді Курбанової Н.М.,

при секретарі Макогон С.Б., Шишхановій К.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору орендипоновленим,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору оренди поновленим.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.11.2013 між ним та ОСОБА_2 був укладений договір оренди квартири АДРЕСА_1. Згідно п.1.1 даного договору орендавець передає без права викупу, а орендатор приймає у тимчасове та платне користування жиле приміщення (квартиру) розташоване за адресою: АДРЕСА_2. Згідно п.3 строк оренди орендатором приміщення складає з 23.11.2013 по 23.11.2014, з послідуючим проживанням до 23.11.2015. По теперішній час він проживає у вказаній квартирі та всі обовязки за договором оренди ним виконуються у повному обсязі. Однак, з 28.01.2017 відповідачка намагається незаконно виселити його з вищевказаної квартири, посилаючись на те, що строк дії договору сплинув 23.11.2015 року. Просить суд визнати поновленим договір оренди жилого приміщення квартири АДРЕСА_3, укладеного 23.11.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Арсеньєвичем з 23. 11. 2014 року по 23.11. 2015 року, з 23.11.2015 року по 23.11.2016 року, з 23.11.2016 року по 23.11.2017 року та стягнути з відповідачки судовий збір.

Представник позивача ОСОБА_1, ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні наддав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив його задовольнити. Крім того зазначив, що позивач своєчасно оплачував та продовжує оплачувати орендну плату за квартиру, а саме по 800 гривень щомісяця, як зазначено в договорі, але з грудня 2015 року по грудень 2016 року оплачував оренду плату у розмірі 1000 гривень, таким чином у нього виникла переплата 2400 гривень, тобто вказану сума фактично була сплачена наперед. Згідно умов договору, зміни до нього, а саме щодо розмірі орендної плати, приймаються тільки шляхом внесення письмових змін до договору, але таких змін щодо розміру орендної плати сторонами не вносилось. Крім того, позивачка не повідомляла своєчасно позивача про намір розірвати договорі оренди, таким чином, позивач вважає договір поновленим на новий строк. Крім того, за 2016 рік позивач у повному обсязі вніс плату за комунальні платежі а також, у зв,язку з тим, що відповідачка відмовляється приймати оплату за комунальні платежі за 2017 рік, вказані суми були перераховані через поштове відділення на її ім,я та частку цих коштів вона отримала. Крім того, у позивача відсутній доступ до поштового ящику, де знаходяться квитанції, їх забирає відповідачка, а позивач тільки зобов,язаний згідно умов договору, передавати їй по 200 гривень в рахунок їх оплати. Заборгованість по орендній платі та комунальним платежам у позивача відсутня. Всі дії відповідачки, на його думку, свідчать про те, що договір був поновлений та діє до листопада 2017 року. Просив врахувати, що цей договір це двосторонні обов,язки та порушення його умов з боку ОСОБА_2 погіршить становище ОСОБА_1, як сумлінного орендаря вказаної квартири.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не зявився, але наддав заяву, згідно якої просить розглянути дану справу у його відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, посилаючись на те, що 23.11.2013 між нею та позивачем був укладений договір оренди квартири АДРЕСА_1. на строк з 23.11.2013 по 23.11.2014, з послідуючим проживанням до 23.11.2015 та щомісячною оплату у розмірі 800 грн. З 23.11.2015 року вона збільшила орендну плату до 1000 грн, домовленість письмово не оформлювали. До листопада 2016 року, продовжуючи жити у даній квартирі позивач припинив оплату, посилаючись на відсутність коштів, у звязку з чим 30.01.2017 року вона направила йому повідомлення про розірвання договору. Однак, позивач не сплачує орендну плату, продовжуває проживати у квартирі та добровільно її не звільняє, перешкоджає її входу до квартири для перевірки контролюючих приборів, змінив замок на дверях, без дозволу відповідних служб та її дозволу здійснив переустановленя газового обладнання. Про намір розірвати договорі у 2016 році вона казала позивачу усно, письмово завчасно про намір розірвати договір оренди його не повідомляла. Крім того зазначила, що 27.06.2017 року через нотаріальну контору направила позивача повідомлення про розірвання договору. Не заперечувала, що отримувала кошти за оренду плату у розмірі 1000 гривень, але наполягала на тому, що в цю суму входили і 200 гривень за комунальні платежі. Крім того зазначила, що дійсно отримувала через пошту грошові перекази від позивача у 2017 році, але потім вона стала сама оплачувати квитанції за квартиру та відмовилась отримувати перекази від ОСОБА_1 Просила відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_5, який діє на підставі договору, в судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка 23.11.2013 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір оренди квартири 50 в буд. 122 по пр..Нахімова в м.Маріуполі (а.с.3).

Згідно п.3 договору, строк дії договору з 23.11.2013 року по 23.11.2014 року та с послідуючим проживанням до 23.11.2015 року.

Згідно п.4.1 договору щомісячний розмір орендної плати складає 800 грн. на 2014 рік.

Згідно п.4.2 договору, орендатор зобовязується сплачувати орендну плату 30 числа кожного місяця.

Згідно п.п. 5.4.2, оредавець зобов,язаний своєчасно вносити орендні платежі та оплачувати комунальні послуги.

Позивач здійснював оплату за оренду даної квартири з грудня по листопад 2015 року у розмірі 800 грн. щомісяця, з грудня 2015 року по грудень 2016 року у розмірі 1000 грн. щомісяця, сторони по справі, в тому числі і відповідачка, підтвердили, що вказані записи до договору про отримання орендної плати, відповідають дійсності (а.с.44).

Таким чином, у зв,язку із визнання вказаних обставин та доказів сторонами по справі, суд вважає їх доведеними, що не суперечить вимогам ст.. 61 ЦПК України.

Крім того, орендна плата була сплачена позивачем шляхом переводу грошових коштів через пошту за січень березень, липень 2017 року у розмірі 800 гривень. Переплата орендної плати у розмірі 2400 гривень, яку орендар врахував за квітень-червень 2017 року у розмірі 800 гривень, є слушною, та враховується судом, як доказ належної оплати оренди за вказану квартиру, бо іншого суду не доведено.

Згідно п.п. 5.1.2 договору, «Арендодавець» має право виступати з ініціативою про внесення змін в договорі оренди чи його розірвання в разі погіршення орендованого житла чи неналежного виконання його умов.

Згідно листа ОСОБА_2 від 30.01.2017 року, остання повідомила ОСОБА_1 про те, що розриває договір оренди квартири,розташованої АДРЕСА_4, укладений 23.11.2013 та строк дії якого закінчився 23.11.2015 року (а.с.45,46), вказаний лист позивачем було отримано 07.02. 2017 року та повторний 04.07.2017 року, коли справа позивача вже розглядалася в суді.

У відповідності до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

У відповідності до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як встановлено в судовому засіданні 23.11.2013року між позивачем та відповідачкою було укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець здає, а орендар наймає квартиру АДРЕСА_5 з 23.11.2013 року до 23.11.2014 року з наступним проживанням до 23.11.2015 року.

Позивач продовжив користуватися орендованим майном у 2015- 2017 роках та ці обставини сторони не заперечували.

Своєчасно з повідомленням про намір розірвати договір, відповідачка до позивача не зверталася, напроти, продовжувала отримувати оренду плату та кошти за комунальні послуги і, тільки у січні 217 року вирішила припинити дію договору, направив відповідно листа позивачу, якого він отримав у лютому 2017 року.

Вказані дії відповідачки суперечать загальним правилам виконання зобов,язань між сторонами, умовам договору, а також вимогам ст.764 ЦК України та порушують права орендаря.

Крім того, суд погоджується з доводами представника позивача про те, що розмір орендної плати по договору складав 800 гривень щомісяця та інших письмових змін до договору, сторонами не вносилося, таким чином, у позивача утворилась переплата за оренду квартири. Вказані кошти відповідачка отримувала без заперечень, що свідчить про те, що вона погоджувалася з тим, що позивач продовжує користуватися орендованим майном у 2016, 2017 роках та дія договору продовжена.

Претензій з приводу заборгованості по комунальним платежам з боку орендодавця, якою є відповідачка, до ОСОБА_1, не пред,являлося, крім того, намір відповідачки штучно створити у позивача таку заборгованість, шляхом відмови від отримання коштів та переказів через пошту, є порушеннями умов договору.

Також відповідачкою не доведено належними та допустимими доказами наявність переобладнань в орендованій квартирі з боку позивача, які б свідчили про порушення умов договору, тому пояснення відповідачки в цій частині не можуть покладені в основу рішення.

За таких обставин суд вважає, що оскільки позивач продовжував проживати у належній відповідачці квартирі, користуватися орендованим майном, сплачувати своєчасно орендну плату та комунальні платежі до липня 2017 року, тому договір оренди квартири АДРЕСА_5 є поновленим з 23. 11. 2014 року по 23.11. 2015 року, з 23.11.2015 року по 23.11.2016 року, з 23.11.2016 року по 23.11.2017 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 Арсеньєвича задовольнити.

Визнати поновленим договір оренди жилого приміщення квартири АДРЕСА_3, укладеного 23.11.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Арсеньєвичем з 23. 11. 2014 року по 23.11. 2015 року, з 23.11.2015 року по 23.11.2016 року, з 23.11.2016 року по 23.11.2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Арсеньєвича судові витрати у розмірі 640 гривень

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Курбанова Н. М.