АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1345/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів П'єнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради, Хмельницької міської ради, Хмельницького міського голови Симчишина Олександра Сергійовича про визнання дій незаконними, зобов'язання до вчинення певних дій та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду вище вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати розпорядження Хмельницького міського голови від 03.12.1998 р. за № 584-р "Про укладання контрактів з керівниками підприємств, установ та організацій" незаконним та неконституційним, а також скасувати його; визнати укладання контракту з позивачем, як керівником навчально-виховного закладу комунальної власності незаконним; скасувати, як незаконний наказ про її призначення на посаду директора спеціалізованої загальноосвітньої школи №8 м. Хмельницького в частині укладання контракту між позивачем та управлінням освіти; поновити її на посаді директора спеціалізованої загальноосвітньої школи №8 м. Хмельницького та стягнути з управління освіти Хмельницької міської ради заробітну плату за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що наказом начальника управління освіти Хмельницької міської ради від 11.07.2016 року № 658-к її звільнено з посади директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №8 м. Хмельницького за п. 2 ст. 36 КЗПП України у зв'язку з закінченням строку контракту. Позивачка вважає укладання контракту між нею і управлінням освіти Хмельницької міської ради та звільнення її з займаної посади таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства і порушує її трудові права. Зокрема, укладення саме контракту для займаної нею посади не передбачено законом; звільнення є наслідком упередженого ставлення зі сторони керівництва, адже цьому передували факти незаконного притягнення її до дисциплінарної відповідальності, в тому числі звільнення, за якими в судовому порядку позивачку було поновлено на посаді. ОСОБА_1 вказує, що оскаржуване розпорядження міського голови суперечить висновкам Конституційного Суду України, а тому є незаконним та неконституційним. І після її звільнення їй не було запропоновано жодної посади в системі освіти міста, тоді як вона на даний час самостійно утримує неповнолітню доньку.

Ухвалами Хмельницького міськрайонного суду від 10 листопада 2016 року та від 18 січня 2017 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено Хмельницьку міську раду та Хмельницького міського голову Симчишина О.С..

Ухвалою суду від 20 грудня 2016 року позовну заяву ОСОБА_3 в частині вимог щодо визнання наказу управління освіти Хмельницької міської ради про призначення ОСОБА_1 позачергової атестації незаконним та в частині щодо скасування наказу Управління освіти Хмельницької міської ради про призначення ОСОБА_1 позачергової атестації залишено без розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими та порушення норм матеріального права. ОСОБА_1 зазначає, що суд в порушення положень постанови КМУ від 19.03.1993 року №203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у загальнодержавній власності», яка розроблена на підставі Декрету КМУ від 15.12.1992 року «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» не врахував, що Хмельницький міський голова є представником органу місцевого самоврядування, а тому був не вправі укладати і розривати контракт з керівником підприємства, що відноситься до комунальної власності, адже ці повноваження належать органам державної виконавчої влади, у віданні яких перебувають ці підприємства. Також, апелянт посилається на те, що відмовляючи в задоволенні позову, поза увагою суду залишилось рішення Конституційного суду України від 09 липня 1998 року №12-рп/98, яке обґрунтовує незаконність розпорядження Хмельницького міського голови від 03.12.1998 року №584-р в частині укладання контрактів з керівниками закладів освіти комунальної форми власності.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали та просять її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представники Департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради, Хмельницької міської ради та міського голови Хмельницької міської ради апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Хмельницький міський голова Симчишин О.С. до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день і час слухання справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 03.12.1998 року Хмельницьким міським головою було видано розпорядження №584-р «Про укладання контрактів з керівниками підприємств, установ, організацій, в пункті 1 якого зазначено: «Заступникам міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальникам управлінь та завідуючим відділами, які укладають контракти, до 15.01.1999 року укласти контракти з керівниками підприємств, раніше обраними або призначеними на посаду, застосовуючи типову форму контракту, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 2.08.1995 року № 597».

В п. 2 вищевказаного розпорядження зазначено, що у разі відмови керівника підприємства укласти контракт подати до 15.01.1998 року міському голові доповідні записки з метою припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України» (т. 1 а.с. 51, т. 2 а.с. 3, 4).

Розпорядженням Хмельницького міського голови від 10.10.2003 року № 880-р було затверджено типову форму контракту з керівником підприємства (установи, організації), що є у комунальній власності (т. 2 а.с. 6-11).

До вказаного розпорядження в частині змісту типового контракту неодноразово вносилися зміни, що підтверджується відповідними розпорядженнями від 12.02.2007 року № 37-р, від 05.08.2008 року №291-р, від 10.02.2009 року №26-р, від 13.10.2009 року № 370-р, від 16.01.2016 року №19-р, від 22.06.2016 року №174-р. (т. 2 а.с. 12, 18-29).

Суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.08.2013 року про призначення її на посаду директора СЗШ №8 на умовах контракту з 06.08.2013 року порядком переведення з посади заступника директора з виховної роботи ЗОШ № 24, наказом Управління освіти Хмельницької міської ради від 05.08.2013 року №140-к позивача було призначено на посаду директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на умовах контракту з 06 серпня 2013 року порядком переведення з посади заступника директора з виховної роботи Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 (т. 1 а.с. 37).

Також 05.08.2013 року між Управлінням освіти Хмельницької міської ради та ОСОБА_1 було укладено контракт як з такою, що призначена на посаду директора СЗОШ І-ІІІ ступенів №8 м. Хмельницького, на термін з 6.08.2013 року по 15.07.2016 року (т. 1 а.с. 7 - 10).

Наказом начальника управлінням освіти Хмельницької міської ради від 11.07.2016 року №658-к ОСОБА_1 звільнено з посади директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького у зв'язку із закінченням строку трудового договору (контракту), п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі п. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» (т.1 а.с.5).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що оскаржуване ОСОБА_1 розпорядження №584-р від 3.12.1998 року прийняте в межах повноважень міського голови та з врахуванням пунктів 1 і 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203 і не порушує прав позивачки. Також, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач, займаючи посаду директора загальноосвітнього навчального закладу, відносилася до категорії педагогічних працівників, з яким у відповідності до вимог ч. 4 ст. 20, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» укладається контракт, оскільки контрактна форма трудового договору щодо директора комунального навчального закладу законодавчо визначена. І сторони реалізували своє волевиявлення щодо умов трудового договору, зокрема, і щодо строку його дії, підписавши 05.08.2013 року контракт, що відповідає вимогам чинного законодавства. Тому суд прийшов до вірного висновку, що підстави для визнання незаконним укладення контракту, скасування наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду директора спеціалізованої загальноосвітньої школи № 8 м. Хмельницького в частині укладення контракту, поновлення позивачки на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Дійшовши такого висновку, суд вірно посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

В силу ст. 19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування визнаються незаконними в судовому порядку з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України.

Як слідує з положень ч. 3 ст. 54 Закону «Про освіту» (в редакції на час укладення контракту) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

За змістом ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України (ч. 3 ст. 21 КЗпП України).

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 20 Закону України «Про освіту» навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо). Керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

В силу положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» (в редакції на час видачі наказу про звільнення) призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою.

Відповідно до п.п. 3, 4 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, що затверджене постановою КМУ від 27.08.2010 року №778, загальноосвітній навчальний заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, Кабінету Міністрів України, наказами МОН, інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, цим Положенням та Статутом такого закладу.

Заклад може бути заснований на державній, комунальній чи приватній формі власності. Заклад є юридичною особою, має рахунки в установах банків, самостійний баланс, штамп, печатку.

В силу п. 93 вищезазначеного Положення №778 передбачено, що керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Господарські організації це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку (п. 1 ч. 2 ст. 55 ГК України).

Нормами положень ч.ч. 1, 4 ст. 65 ГК України визначено, що правління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна й участі в управлінні трудового колективу. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

Положеннями ч.ч. 1,4 ст. 65 ГК України передбачено укладення контракту з керівниками комунального навчального закладу.

Однією з підстав припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення. (п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції допущено неповноту розгляду справи та порушено вимоги діючого законодавства є безпідставними, адже судом першої інстанції вірно визначені спірні правовідносини та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Так, судом вірно встановлено, що 03.12.1998 року Хмельницьким міським головою було прийнято розпорядження №584-р «Про укладання контрактів з керівниками підприємств, установ, організацій, в пункті 1 якого зазначено: «Заступникам міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, начальникам управлінь та завідуючим відділами, які укладають контракти, до 15.01.1999 року укласти контракти з керівниками підприємств, раніше обраними або призначеними на посаду, застосовуючи типову форму контракту, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 2.08.1995 року № 597».

В п. 2 вищевказаного розпорядження зазначено, що у разі відмови керівника підприємства укласти контракт подати до 15.01.1998 року міському голові доповідні записки з метою припинення трудового договору за п. 6 ст. 36 КЗпП України» (т. 1 а.с. 51, т.2 а.с. 3, 4).

Також, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачку, на підставі її заяви від 05.08.2013 року, наказом Управління освіти Хмельницької міської ради від 05.08.2013 року №140-к було призначено на посаду директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на умовах контракту з 06.08.2013 року порядком переведення з посади заступника директора з виховної роботи Хмельницької середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24 (т. 1 а.с. 37).

05.08.2013 року між Управлінням освіти Хмельницької міської ради та ОСОБА_1 укладено контракт як з такою, що призначена на посаду директора СЗОШ І-ІІІ ступенів №8 м. Хмельницького, на термін з 6.08.2013 року по 15.07.2016 року (т. 1 а.с. 7 - 10).

Підпунктом «а» пункту 25 вищевказаного контракту (а.с. 9 т. 1) передбачено, що цей контракт припиняється, а трудові відносини з Органом управління освітою розриваються після закінчення терміну дії контракту (п. 2 ст. 36 КЗпП України).

З огляду на п. 29 контракту сторони узгодили, що протягом двох останніх місяців дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий чи інший термін. Якщо новий контракт до закінчення дії контракту не буде укладений, контракт вважається припиненим (а.с. 10 т. 1).

І у відповідності до наказу начальника управління освіти Хмельницької міської ради від 11.07.2016 року №658-к ОСОБА_1 звільнено з посади директора спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького у зв'язку із закінченням строку трудового договору (контракту), п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі п. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» (т.1 а.с.5).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що оскаржуване розпорядження №584-р від 3.12.1998 року прийняте в межах повноважень міського голови та з врахуванням пунктів 1 і 3 постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1993 року №203 та не порушує прав позивачки.

Крім того, доводи апеляційної скарги в тій частині, що оскаржуване розпорядження суперечить рішенню Конституційного суду України від 09.07.1998 року по справі №17/81-97 та судом першої інстанції не взято до уваги посилання позивача щодо неконституційності спірного розпорядження Хмельницького міського голови є такими, що не заслуговують на увагу, адже відповідно до абзацу 4 пункту 4 вказаного рішення зазначено, що виходячи зі змісту частини третьої статті 21 КЗпП України, трудові контракти можуть укладатися у випадках, передбачених як законами, так і постановами Верховної Ради України, указами Президента України, декретами та постановами Кабінету Міністрів України, прийнятими в межах їх повноважень.

А згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

І за змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Оцінюючи доводи апеляції в тій частині, що діючим законодавством не передбачено обов'язкового застосування контрактної форми трудового договору для керівників закладів освіти комунальної форми власності, колегія суддів вважає їх такими, що не ґрунтуються на законі.

Згідно ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Закону України «Про освіту» навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо).

Згідно з пунктами 3-5 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого Постановою КМУ від 27.08.2010 року № 778, загальноосвітній навчальний заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України "Про освіту", "Про загальну середню освіту", іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, Кабінету Міністрів України, наказами МОН, інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, цим Положенням та Статутом такого закладу.

Заклад може бути заснований на державній, комунальній чи приватній формі власності. Заклад є юридичною особою, має рахунки в установах банків, самостійний баланс, штамп, печатку.

Відповідно до роз'яснень, що викладені в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" контракт є особливою формою трудового договору і укладається, коли його застосування відповідає законодавству. Власник або уповноважений ним орган може вимагати від працівника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тільки в тому разі, коли він відноситься до категорії працівників, які згідно із законодавством працюють за контрактом. Порушення цих вимог є підставою для визнання відповідно до ст. 9 КЗпП України недійсними умов праці за контрактом, які погіршують становище порівняно з законодавством України.

За змістом постанови КМУ від 14.06.2000 року № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада директора загальноосвітнього навчального закладу відноситься до переліку посад педагогічних працівників.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що ОСОБА_1, займаючи посаду директора загальноосвітнього навчального закладу, відноситься до категорії педагогічних працівників.

Разом з тим, питання призначення на посаду керівника комунального навчального закладу врегульовано нормами ч. 4 ст. 20, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту».

За змістом ч. 4 ст. 20 вказаного Закону, керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом.

За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту» трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З огляду на наведені норми, закріплено право Департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради на визначення форми та умов трудового договору з керівником комунального навчального закладу, в тому числі і за контрактом.

І судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони реалізували своє волевиявлення щодо умов трудового договору, також і щодо строку його дії, підписавши 05.08.2013 року контракт, який відповідає вимогам закону.

І саме така позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 03.02.2016 року, справа № 6-1451цс15, яка є обов'язковою для застосування усіма судами в силу ст. 360-7 ЦПК України.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не розглядалося питання щодо порушення трудових прав ОСОБА_1, адже при її переводі з посади заступника директора СЗОШ №24, на якій вона працювала за безстроковим трудовим договором, на посаду директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на умовах контракту з 06.08.2013 року, відповідачем погіршено істотні умов праці, колегія суддів вважає їх такими, що не ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Адже прийняття на роботу працівників шляхом укладення з ними контракту власником або уповноваженим ним органом, громадянином може здійснюватись у випадках, прямо передбачених законами. І власник або уповноважений ним орган може вимагати вiд працiвника, який працює за трудовим договором, укладення контракту тiльки в тому разi, коли вiн належить до категорiї працiвникiв, якi згiдно iз законодавством працюють за контрактом.

Оскільки, діючим законодавством призначення на посаду керівника комунального навчального закладу врегульовано нормами ч. 4 ст. 20, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про освіту», а тому при призначенні ОСОБА_1 на посаду директора спеціалізованої середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 8 м. Хмельницького на умовах контракту шляхом переведення з посади заступника директора з виховної роботи Хмельницької загальноосвітньої школи №24 порушення трудових прав позивачки не було.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом не дано оцінку листам Міністерства освіти та науки України, Хмельницької облдержадміністрації та Хмельницької міської прокуратури є такими, що не заслуговують на увагу, адже судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України оцінено усі докази, що надавалися сторонами та їх представниками. І ці доводи апеляції зводяться до незгоди з оцінкою доказів.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ А.П. Корніюк

Судді /підпис/ І.В. Пєнта

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Мороз В.О. Справа № 22ц/792/1345/17

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія №53,54