Справа № 639/5645/17
Провадження № 2/639/2285/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, суд

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2., в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 05.03.1994 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач зазначає, що спільне життя у сторін не склалося, з серпня 2009 року сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально.

Крім того позивач вказує, що їх неповнолітня дитина залишилася проживати з матірю, знаходиться на її утриманні. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини у розмірі ? частини у усіх видів доходу (заробітку) відповідача.

Сторони надали суду заяви, відповідно до яких, позивач заявлений позов підтримала, відповідач проти його задоволення не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що 05 березня 1994 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 175, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №209560. (а.с. 8)

За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з розясненнями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім*ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 березня 1994 року, від шлюбу мають дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с. 9)

Спільне життя сторін не склалося, сторони не підтримують сімейно шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не живуть однією сімєю.

Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі.

За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач також просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Як було встановлено судом, після припинення фактичних шлюбних відносин неповнолітня дитина залишилася проживати з матір'ю, знаходиться на її утримання, а батько достатньої матеріальної допомоги не надає.

Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду.

Частина 3 ст. 181 СК України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 мають стягуватися у розмірі 1/4 частини доходу відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 174, 209, 212- 215, 235 ЦПК України, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113, 180-183 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 175.

Після реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити без змін «Литвин».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, працюючого регіональна газова компанія «Харківміськгаз» монтером, проживаючого за адресою ІНФОРМАЦІЯ_5, б. 28, кв. 252 на користь ОСОБА_1, аліменти на утримання їх спільної неповнолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менш 50% про житнього мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.09.2017 року і до досягнення повнолітнього віку дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень).

Рішення у межах суми рахунку за місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович