Справа № 202/4739/17
Провадження №2-з/202/114/2017
УХВАЛА

21 липня 2017 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Волошина Є.В.,

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовною ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна прикордонна служба України, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про визнання заяви про надання згоди на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України такою, що втратила чинність, заборону виїзду малолітньої дитини за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Державна прикордонна служба України, Служба у справах дітей Індустріальної районної у м. Дніпрі ради про визнання заяви про надання згоди на тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України такою, що втратила чинність, заборону виїзду малолітньої дитини за межі України.

21 липня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд в якості забезпечення позову накласти заборону на виїзд за межі України малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно, у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 чи інших осіб за будь-яким напрямком та в будь-яку країну світу. В обґрунтування клопотання зазначає, що 10 травня 2017 року він склав нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на тимчасовий виїзд своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Федеративної Республіки Німеччини та інших країн учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку з 08 серпня по 05 листопада 2017 року включно. Згідно цієї заяви поїздка відбуватиметься у супроводі її матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, і яка по закінченню терміну перебування за кордоном забезпечує повернення доньки позивача в Україну. Разом з цим, після оформлення зазначеної заяви позивачу стала відомо, що відповідач їде за кордон з метою працевлаштування та позивач відчуває, що відповідач може не повернутися з дитиною до України. 12 липня 2017 року позивач відкликав свою згоду на виїзд дитини, однак, при повідомленні про це Прикордонної служби України, через «гарячу лінію», йому було розяснено, що Прикордонна служба України буде мати законні підстави не випустити доньку позивача за межі України лише на підставі відповідної ухвали чи рішення суду. Таким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки вже 08 серпня 2017 року дитина може покинути територію України.

Вивчивши клопотання та матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Забезпечення позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення в подальшому.

У відповідності до частини першої та третьої ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову: невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду; невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Обовязок доведення існування підстав для забезпечення позову покладається на позивача, який заявив про вжиття відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом з цим, позивачем суду не надано доказів того, що відкликання позивачем своєї заяви від 10 травня 2017 року про надання згоди на тимчасовий виїзд своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Федеративної Республіки Німеччини та інших країн учасниць Шенгенської угоди з метою відпочинку з 08 серпня по 05 листопада 2017 року включно, не перешкоджає відповідачу вивезти малолітню дитину за межі України.

Крім того, задоволення клопотання позивача про забезпечення позову шляхом накладення заборони на виїзд за межі України малолітній дитині ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно, у супроводі матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 чи інших осіб за будь-яким напрямком та в будь-яку країну світу, фактично призведе до вирішення спору по суті до початку судового розгляду справи, оскільки накладення заборони на виїзд за межі України доньки позивача в період з 08 серпня 2017 року по 05 листопада 2017 року включно фактично і є предметом спору.

За таких обставин, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову не обґрунтована та є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Волошин Є.В.