Справа №489/2930/17 25.07.2017 25.07.2017 25.07.2017
Провадження №22-ц/784/1701/17
Справа № 489/2930/17 Головуючий у 1-й інстанції Кирильчук О.І.
Провадження № 22ц-784/1701/17 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

25 липня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем Горенко Ю.В.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року, постановлену у справі за позовом ОСОБА_2 до Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и л а:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Заводського відділу Державної виконавчої служби м. Миколаєва Головного управління юстиції у Миколаївській області про зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року, відмовлено у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постановлену у справі ухвалу, а матеріали повернути до Ленінського районного суду м. Миколаєва для вирішення питання про відкриття провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та позовної заяви, ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Заводського ВДВС м. Миколаєва про зняття арешту з нерухомого майна, накладеного державним виконавцем на підставі постанови Заводського ВДВС від 14 лютого 2011 року по виконавчому провадженню про стягнення з неї коштів. Зазначене виконавче провадження завершене постановою від 28 березня 2012 року, однак під час перевірки реєстрації права власності на нерухоме майно, було з'ясовано, що на нього існує обтяження.

Отже, спір фактично стосується бездіяльності державного виконавця, яка виразилася у не вчиненні дій щодо зняття арешту з майна боржника при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження.

Як роз'яснено у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв'язку із цим боржник не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК.

З огляду на те, що предметом оскарження по суті є процесуальна дія державної виконавчої служби, суд першої інстанції вірно вважав, що розгляд такої скарги повинен здійснюватися в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавче провадження завершене, а тому позивачка не є його учасником, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки предметом оскарження по суті є процесуальна дія державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження на момент якого позивачка мала статус боржника.

За наведених обставин колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись статтями 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу суді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :