13 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Кузнєцова В.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Слідянської сільської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Слідянської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 10 квітня 1972 року ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповів все належне на день смерті майно ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.
ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину, вступивши в оперативне управління майном: проживав в будинку діда після його смерті, провів ремонт, обробляв земельну ділянку.
Ураховуючи наведене, та те, що оформити спадкове майно через нотаріальну контору не має можливості, оскільки в ОСОБА_6 були відсутні правовстановлюючі документи на будинок, ОСОБА_4 просив визнати право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.
Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21 січня 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_5.
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від

15 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок, позначений на плані КП «ВООБТІ» літ. «А», загальною площею 42,0 кв. м., житловою площею 32,4 кв. м., допоміжною площею 10,6 кв. м. (який складається з коридору 1, площею

5,3 кв. м., житлової кімнати 2, площею 12, 8 кв. м., кухні 3, площею 5,3 кв. м., житлової кімнати 4, площею 19, 6 кв. м.) 1930 року забудови, а також веранду «а», 1930 року забудови, які розташовані по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в

с. Сліди, Тиврівського району, Вінницької області.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада

2016 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від

15 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року та залишити в силі рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 15 вересня 2016 року, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв, вступивши до шести місяців з часу його смерті у володіння та управління спадковим майном, проживав в належному йому житловому будинку, провів його ремонт, обробляв присадибну земельну ділянку. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину відсутні, заборона на спадкове майно відсутня.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Апеляційний суд на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки при вирішенні спору про спадкування необхідно встановити всіх осіб, які мають право на спадкове майно.

Рішення апеляційного суду не перешкоджає ОСОБА_4 захистити свої права шляхом повторного звернення до суду з аналогічним позовом, зазначивши у ньому відповідачами всіх осіб, яких стосуються заявлені ним вимоги.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 23 листопада

2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Слідянської сільської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов