Справа № 761/1406/17
Провадження № 2/761/3261/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

за участю секретаря Голопич Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Регіональний сервісний центр МВС України у м. Києві в особі Територіального сервісного центру МВС № 8046 про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним 31.12.1998 р. між нею та ОСОБА_4 було укладено шлюб,зареєстрований відділом РАГС м. Донецька, Донецької області, актовий запис № 965. Під час шлюбу було придбано автомобіль марки «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1, свідоцтво про право власності оформлено на позивача. В липні 2015 р. позивач передав транспортний засіб разом із оригіналом свідоцтва про реєстрацію в тимчасове користування без укладання письмового договору ОСОБА_5 В подальшому зс»ясувалось, що автомобіль вибув із володіння зазначеної особи. Під час з»ясування обставин щодо зникнення автомобіля було встановлено, що 16.02.2016 р. транспортний засіб було продано на підставі договору купівлі - продажу. За даним договором позивач продала, а ОСОБА_6 придбав транспортний засіб. Під час проведення досудового розслідування було розшукано ОСОБА_6, який повідомив, що не укладав зазначений догові, не підписував його. Зважаючи на викладене позивач просить визнати недійсним договір купівлі - продажу транспортного засобу автомобіля 3250/8046 від 16.02.2016 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги, просили задовольнити. Надали згоду на ухвалення заочного рішення.

Відповідач, треті особи, їх представники в судове засідання не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань від них в адресу суду не надходило.

Суд, керуючись положеннями ст.ст. 169,22 4 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та третіх осіб, на підставі наявних доказів, ухваливши заочне рішення, отримавши на це згоду представників позивача.

Вислухавши пояснення представників ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, і не заперечується сторонами, що 07.08.2010 р. на ім»я позивача ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на автомобіль «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1, що його придбано у шлюбі з ОСОБА_4.

Як пояснили в судовому засіданні представниками позивача, в липні 2015 р. транспортний засіб, без укладання відповідного договору, було передано у користування ОСОБА_5 та в подальшому автомобіль зник.

Як було з»ясовано ОСОБА_1 16.02.2016 р. даний автомобіль було продано від її імені ОСОБА_2, договір зареєстровано в Регіональному сервісному центрі МВС України у м. Києві Територіального сервісного центру МВС № 8046, копія договору долучена до матеріалів справи.

Представники позивача зазначили, що договір купівлі - продажу транспортного засобу № 3250/8046, а ні ОСОБА_1, а ні ОСОБА_7 не укладався, ними не підписувався.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину, відповідно до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України, не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

В свою чергу відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як свідчать матеріали справи, межах досудового розслідування по кримінальному провадженню 0010635, що перебуває у провадженні Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, внесеного до ЄРДР 26.08.2016 р. за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, було проведено було проведено почеркознавчу експертизу.

За висновком експерта № 205/тдл від 06.03.2017 р., належним чином засвідчена копія якого долучена до матеріалів справи, договір купівлі - продажу № 3250/8046 від 16.02.2016 р., виданий Сервісним центром № 8046 м. Києва, підпис у графі «Продавець» - виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

На вимогу суду Регіональним сервісним центром в м. Києві надано матеріали, які стали підставою для перереєстрації автомобіля ОСОБА_1 та ім»я ОСОБА_7 та зазначено, що оригінали документів було вилучено на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.11.2016 р.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_1 16.02.2016 р. здійснювала дії направлені на укладання спірного договору купівлі - продажу транспортн6ого засобу № 3250/8046 .

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ст. 11 ЦПК України.

Доказами, відповідно до ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

За приписами ч. 2,3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що наявні підстави , в розумінні чинного законодавства України для визнання оспорюваного договору недійсним, а тому вважає за можливе задовольнити заявлені вимоги.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 3,10,15,30,57,88,169,209,212-215,224-226 ЦПК України, ст. ст. 15,202,203,215,236 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 3250/8046 від 16.02.2016 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1судовий збір у розмірі 551 грн. 21 коп.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач, який не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.

Суддя