Провадження № 2/522/3552/17
24 липня 2017 року Приморський районний суд м.Одеси
у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.
при секретарі Іскрич В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування та визнання втратившим право користування житлом,-
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до відповідачів в обгрунтування якого зазначила, що їй, її матері та її татові в рівних частках належала квартира АДРЕСА_1 на підставі ОСОБА_5 про право власності на житло від 15.11.1995 року. 23 січня 2010 року помер її батько, ОСОБА_6. Після його смерті відкрилась спадкова справа. Спадкове майно складалося з 1/3 частини вищевказаної квартири. Спадкоємцями були: позивач, як його донька, мати позивача - дружина покійного, ОСОБА_7, онуки покійного, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (згідно зі ст. 1266 ЦК України, мати яких ОСОБА_10 померла 02.01.1994 року, яка була теж його донькою). Таким чином після смерті ОСОБА_6 спадщина розподілялася наступним чином: позивач успадковувала 1/3 частини спадкового майна; ОСОБА_7 успадковувала 1/3 частини спадкового майна; ОСОБА_9 успадковувала 1/6 частини спадкового майна; ОСОБА_8 успадковувала 1/6 частини спадкового майна. В 2012 році вказані особи отримали у нотаріуса відповідні ОСОБА_5 про право на спадщину за законом. Позивачка та відповідачки своє право власності зареєстрували в БТІ (тоді ще раєстрація проходила в БТІ). Однак мати позивача, ОСОБА_7, своє право власності в БТІ не зареєструвала. Таким чином право власності на 1/3 частину спадщини після смерті ОСОБА_6, що складає 1/9 частини квартири зареєстроване не було. 05.03.2013 року мати позивача, ОСОБА_7, померла. Після її смерті відкрилась спадкова справа. Спадкоємцями були: позивач, як її донька; відповідачі (згідно зі ст. 1266 ЦК України, мати яких ОСОБА_10 померла 02.01.1994 року, яка була її донькою). Спадкове майно складалося з: - 1/3 частини квартири, яка належала ОСОБА_7 на підставі ОСОБА_5 про право власності на житло від 15.11.1995 року; - 1/9 частини квартири, яка була нею успадкована після смерті ОСОБА_6, але право на які не було зареєстроване своєчасно в БТІ. На 1/3 частини квартири, яка належала ОСОБА_7 на підставі ОСОБА_5 про право власності на житло позивачкою та відповідачами було отримане ОСОБА_5 про право на спадщину за законом. Однак на 1/9 частини квартири, яка була успадкована матірю після смерті ОСОБА_6 нотаріус не може видати ОСОБА_5, так як право власності на вказані 1/9 частини не було своєчасно зареєстроване в БТІ. Відповідачі усі отримані та оформлені частки в якості спадкування після ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продали позивачці. Що стосується своїх частин від 1/9 частини квартири (по 1/36 кожній), які покійна ОСОБА_7 не встигла оформити, то відповідачі не бажають оформлювати їх на себе та фактично продали їх позивачці, на підтвердження чого отримали від позивачки грошові кошти в розмірі 2500 доларів США, про що написали розписку.
Наразі позивачка та відповідачі не спілкуються оскільки позивачка не знає де останні знаходяться. При цьому відповідачки зареєстровані у вказаній квартирі, але вже більше року там не мешкають.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідачі викликалися належним чином за останнім відомим місцем реєстрації, однак до суду не зявилися. На виконання вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України судом було надано оголошення про виклик відповідачів до судового засідання до газети Урядовий Курєр, яке було опубліковано 17.05.2017 році у № 89.
Вислухавши позивача та її представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Як вбачається із ОСОБА_5 про право власності на житло від 15 листопада 1995 року позивачці, її матері, ОСОБА_7 та її татові, ОСОБА_6 в рівних частках належала квартира АДРЕСА_2, загальною площею 51 кв.м.
23 січня 2010 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, а спадкове майно складалося з 1/3 частини вищевказаної квартири.
Спадкоємцями ОСОБА_6 були: позивач, як його донька, мати позивача - дружина покійного, ОСОБА_7, онуки покійного, відповідачі по справі - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (згідно зі ст. 1266 ЦК України, мати яких ОСОБА_10 померла 02.01.1994 року, яка була теж донькою ОСОБА_6М.).
З врахуванням, що вказані особи є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 спадщина розподілялася наступним чином: позивачка успадковувала 1/3 частини спадкового майна (1/9 від усієї квартири); ОСОБА_7 успадковувала 1/3 частини спадкового майна (1/9 від усієї квартири); ОСОБА_9 успадковувала 1/6 частини спадкового майна (1/18 від усієї квартири); ОСОБА_8 успадковувала 1/6 частини спадкового майна (1/18 від усієї квартири).
В 2012 році усі спадкоємці особи отримали у нотаріуса відповідні ОСОБА_5 про право на спадщину за законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідачі своє право власності на 1/9 та по 1/16 відповідно зареєстрували в БТІ, однак мати позивача, ОСОБА_7, хоча і отримала у нотаріуса ОСОБА_5 про право власності на спадщину, своє право власності на 1/9 частку в БТІ не зареєструвала.
Таким чином право власності на 1/3 частину спадщини після смерті ОСОБА_6, що складає 1/9 частини квартири зареєстроване не було.
05.03.2013 року мати позивачки, ОСОБА_7, померла.
Після її смерті спадкоємцями стали: позивач, як її донька; відповідачі (згідно зі ст. 1266 ЦК України, мати яких ОСОБА_10 померла 02.01.1994 року, та яка була донькою ОСОБА_7І.).
При цьому спадкове майно після смерті ОСОБА_7 складалося з 1/3 частини вказаної квартири, які їй належали на підставі ОСОБА_5 про право власності на житло від 15 листопада 1995 року та 1/9 частини квартири, які ОСОБА_7 прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_6, отримала на них відповідне свідоцтво, однак право на які не встигла зареєструвати в БТІ.
З матеріалів справи вбачається, що на 1/3 частини спадщини після смерті ОСОБА_7, які їй належали на підставі ОСОБА_5 про право власності на житло від 15 листопада 1995 року позивач та відповідачі отримали відповідні ОСОБА_5 про право на спадщину, а на 1/9 частину яку покійна ОСОБА_7 прийняла, отримала відповідне свідоцтво, але право власності не зареєструвала, нотаріус видати свідоцтво не може, оскільки право власності в реєстрі не зареєстроване.
При цьому позивач та відповідачі 09.09.2016 року уклали договір купівлі-продажу за умовами якого відповідачі продали позивачу усі успадковані та належним чином оформлені ними частини квартири як після смерті ОСОБА_6 так і після смерті ОСОБА_7
Що стосується 1/9 частини квартири які ОСОБА_7 прийняла після смерті ОСОБА_6, однак право власності на які не встигла оформити, то ні позивачка, ні відповідачі не отримували у нотаріуса відповідного свідоцтва.
При цьому судом встановлено, що з вказаної 1/9 частини позивач має успадкувати 1/18, а відповідачі по 1/36 кожна.
Як пояснює позивач відповідачі відмовилися займатися оформленням на себе вказаних частин спадкового майна, й напроти, 09.09.2016 року фактично продали вказані частини позивачу, отримали від позивача грошові кошти в розмірі 2500 доларів США, про що написали відповідну розписку.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що дійсно 09.09.2016 року в нотаріальній конторі, в якій позивач та відповідач оформлювали договір купівлі-продажу успадкованих та оформлених належним чином частин квартири, окрім грошових коштів, отриманих за цим договором відповідачі отримали від позивачки додатково 2500 доларів США за свої частки по 1/36 у вказаній квартирі, які вони прийняли, але не можуть оформити. Свідок пояснила, що на підтвердження фактичного продажу вказаних часток позивачці, відповідачки власноручно написали розписку.
Як вбачається із наданої до суду розписки, дійсно 09.09.2016 року ОСОБА_4 та ОСОБА_9 продали позивачу свої 1/36 частини кожна, що спільно складає 1/18 частини за що отримали від позивачки 2500 доларів США.
З Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.11.2016 року № 772/02-31, виданої приватним нотаріусом ОМНО ОСОБА_1 вбачається, що нотаріус не може видати позивачу ОСОБА_5 про право на спадщину за законом на 1/9 частку вказаної квартири.
Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Таким чином вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 05.03.2013 року підлягають задоволенню.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі не мешкають та ніяким іншим шляхом не користуються вказаною квартирою більше року.
Вказане підтверджується Актом про непроживання в квартирі, складеним 22.11.2016 року сусідами та посвідченим 24.11.2016 року начальником дільниці № 10 КП ЖКС Фонтанський.
Крім того, суд бере до уваги також й той факт, що усі повістки на судові засідання, які надсилалися на адресу реєстрації відповідачів, ними не отримувалися з причини їх не проживання у квартирі.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів про домовленість між позивачкою та відповідачами щодо порядку користування квартирою, позовні вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою підлягають задоволенню.
Керуючись ст., ст. 41 Конституції України, ст. ст. 1216 1218, 1223, ч. 5 ст. 1268, ч. 2 ст. 405 ЦК України
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлої 05.03.2013 року, яка прийняла спадщину але не зареєструвала на неї право власності.
Визнати ОСОБА_9 (16.10.1990 р.н.) та ОСОБА_8 (27.11.1986 р.н.), такими, що втратили право на користування житловою площу в квартирі АДРЕСА_3.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо позивач не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, він може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя А. Ю. Бойчук