Справа № 642/3298/17
Провадження № 2/642/1337/17
4 жовтня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Шрамко Л.Л.
за участю секретаря Бондаренко В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з відповідачкою 16 грудня 2010 року був укладений договір б/н відповідно до якого Банк надав відповідачці кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, банк має право в будь-який момент змінювати кредитний ліміт (збільшувати чи зменшувати).
Відповідачка зобовязалась за вказаним договором погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Відповідачка належним чином не виконує свої зобовязання, внаслідок чого у неї, станом на 31 травня 2017 року, утворилась заборгованість в сумі 45 425 грн. 64 коп., яка складається з 1200 грн. 28 коп. заборгованості за кредитом; 37 116 грн. 04 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом; 4 470 грн. заборгованості за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2 139 грн. 32 коп. штрафу (процентна складова).
В судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву з проханням справу слухати у відсутності представника, позов підтримав, та просив постановити заочне рішення у справі у разі неявки відповідача.
Відповідач в судове засідання не зявилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, доказів поважності причин неявки суду не надала.
Керуючись вимогами ст.ст. 224, 169 ч.4 ЦПК України, враховуючи те, що сторони про слухання справи повідомлені належним чином, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача та представника позивача, постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачкою укладений договір б/н від 16.12.2010р., за яким відповідачка отримала за умовами кредитної картки «Універсальна» кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною картою, тарифами банку, складає між нею і банком Договір. Відповідно до п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється банком та може бути ним змінений у будь-який момент.
Відповідно до п. 2.1.1.12.6 правил користування платіжною картою, відсотки за користування кредитом, нараховуються відповідно до тарифів банку з розрахунку 360 календарних днів на рік.
Згідно з умовами договору, при порушенні строків платежів за наявності прострочення по кредиту або відсоткам 5 та більше днів на суму більше 50 грн., нараховується пеня в розмірі 1% вд заборгованості, однак не менш 10 грн. на місяць, та при порушенні строків платежів по якомусь з зобовязань більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн та 5% від суми позову.
Внаслідок несвоєчасного внесення передбачених договором платежів у відповідачки виникла заборгованість за кредимтним договором.
Оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобовязання, зобовязаний сплатити суму боргу, відсотки, відповідно до умов договору.
Згідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком та клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів.
Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови і правила надання послуг банком його клієнтам.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України , якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
З матеріалів справи вбачається, що з часу підписання анкети-заяви 16.12.2010 року, відповідачка виконувала свої обовязки за вказаним договором, що свідчить, що їй достеменно було відомо про умови та Правила надання банківських послуг та порядок надання послуг.
Крім цього, відповідачка до суду з позовом щодо визнання вказаного кредитного договору недійсним не зверталася.
Згідно зі ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору.
Щодо стягнення суми штрафів суд виходить з такого.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня.
Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15.
За таких обставин, правові підстави для стягнення штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 2139,32 грн. (процентна складова), відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині суд відмовляє.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в сумі 1600 грн.
Враховуючи вищенаведене, керуючись, ст. ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212- 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 625, 1048, 1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 16.12.2010 року в розмірі 42 786 грн. 32 коп., та у відшкодування витрат по оплаті судового збору 1 600 грн., а всього стягнути 44 386 грн. 32 коп. (сорок чотири тисячі триста вісімдесят шість грн. 32 коп.).
В інший частині позовних вимог відмовити.
Дане заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення подається відповідачем до Ленінського районного суду м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Ленінський районний суд м.Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя - Л.Л.Шрамко