25 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
ЄвтушенкоО.І., Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» доОСОБА_6 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_5, на заочне рішення Дніпровського районного суду
м. Києва від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від
30 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом доОСОБА_6 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що 12 липня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено договір б/н, згідно умов якого ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 2 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_6 кредит у розмірі, встановленому Договором.
ОСОБА_6 своєчасно ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив, внаслідок чого станом на 30 вересня 2015 року утворилась заборгованість в розмірі
14 567 грн 76 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі
2 500 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі
8 497 грн 87 коп., заборгованості за комісією та пенею в розмірі 2 400 грн, штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штрафу (процентна складова) в розмірі 669 грн 89 коп.
Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути зОСОБА_6 заборгованість в розмірі 14 567 грн 76 коп. за кредитним договором від 12 липня 2013 року б/н.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від
04 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року залишено без змін.
У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -
ОСОБА_5 просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.
У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.
За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суди попередніх інстанцій встановивши, що підписана 12 липня
2013 року між ПАТ КБ «ПриватБан» таОСОБА_6 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не містить відомостей про вид картки, яку бажав оформити на своє імʼя ОСОБА_6, а тому дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог за безпідставністю, оскільки відсутність інформації про вид картки, оформленої на імʼя ОСОБА_6, не дає підстави для застосування умов кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», на що посилається позивач в обґрунтування своїх вимог в частині стягнення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.
Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_5, відхилити.
Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року в справі за Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова