Провадження № 2/537/639/2017
Справа № 537/1505/17
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2017 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі - головуючого судді Сьоря С.І., при секретарі Яворській А.Г. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом фізичної особи ОСОБА_1 до фізичних осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт її, ОСОБА_1, проживання однією сім»єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 26.01.2017 року, з травня 2002 року до 26.01.2017 року.

Свої вимоги мотивувала тим, що 26.01.2017 року помер ОСОБА_4.

Вона проживала з ОСОБА_4 однією сім»єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 2002 року. Після його смерті вона звернулась до приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 з метою оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину після померлого 26.01.2017 року ОСОБА_4

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.03.2017 року за вих. №113/02-31 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_5 їй було відмовлено у заведенні спадкової справи до майна померлого 26 січня 2017 року ОСОБА_4 та у видачі в подальшому свідоцтва про право на спадщину.

Однією з підстав винесення такої постанови було ненадання нею доказів відносин зі спадкодавцем.

Зі слів чоловіка падчерки ОСОБА_4 ОСОБА_3 їй стало відомо, що ОСОБА_4 нібито склав заповіт та заповів належне йому на праві власності все майно своїй падчерці ОСОБА_3

Разом з ОСОБА_4 вона проживала однією сім'єю, як чоловік та жінка без шлюбу близько 15 років. У 2002 році вони познайомились та почали проживати разом однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу. Проживали разом то у його квартирі, то у її квартирі. Вони спільно вели господарство, налагодили спільний побут, мали спільний бюджет. Разом купували продукти харчування та харчувалися. Також купували предмети домашнього вжитку, одяг, взуття. Вона повністю виконувала всю хатню роботу: прибирання, прання білизни, одягу тощо. За роки їхнього спільного проживання вони разом повністю облаштували квартиру ОСОБА_4, зробили її комфортною та затишною. Разом придбали меблі, кондиціонер, супутникову антену, встановили нові вікна, двері, лічильники води, газу та ін. Крім того, ОСОБА_4 допомагав робити ремонт і в її квартирі, зокрема: робив дрібний поточний ремонт, у тому числі і побутової техніки.

ОСОБА_4 дуже любив свою квартиру та не бажав звідти переїжджати, оскільки вона була краще для нього пристосована як для інваліда (відсутня нога вище коліна).

Також вони сім'єю разом з родичами та друзями зустрічали свята, дарували один одному подарунки. Декілька разів їздили на відпочинок до АР Крим та на бази відпочинку на р. Псьол.

У 2010 році ОСОБА_4 вийшов на пенсію. У 2011 році вони разом придбали автомобіль «Таврія», який був переобладнаний на ручне управління. На вказаному автомобілі також їздили разом до її та ОСОБА_4 родичів.

Таким чином, вони разом проживали, доглядали за квартирами, робили ремонт, разом сплачували комунальні платежі, вели спільний побут, відпочивали, мали спільний бюджет.

У 2014 році ОСОБА_4 захворів. Йому було поставлено діагноз: «гангрена». З грудня 2014 року - лікування у Першій міській лікарні ім. Богаєвського, січень 2015 року - лікарня у м. Полтава.

ОСОБА_4 переніс дві операції: ампутація 2-х пальців ноги, шунтування. Через півроку гангрена з'явилась на культі. Спочатку було лікування у Першій міській лікарні ім. Богаєвського, у лікарні м. Полтави, у Третій міській лікарні. Потім - ампутація культі та реабілітація. Весь цей час вона також була разом з ОСОБА_4, підтримувала його, повністю доглядала за ним, слідкувала за прийомом ліків та ін. Після операції у м.Полтава вони також проживали разом у її квартирі.

26 січня 2017 року ОСОБА_4 помер. Їх спільні речі залишились у його квартирі, доступу до якої вона зараз не має.

Поховано ОСОБА_4 на Ревівському цвинтарі м. Кременчука на місці могили її матері ОСОБА_6, тобто здійснене підпоховання.

Весь цей час ані рідний син ОСОБА_2, ані падчерка ОСОБА_3 тісно зі своїм батьком ОСОБА_4 майже не спілкувались, не допомагали йому під час його хвороби.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, що в ньому зазначені, суду пояснила, що з ОСОБА_4 вони зустрілись у 2002 році, однак до цього вона його знала з дитинства. Під час зустрічі ОСОБА_4 сказав, що він одинокий чоловік, а вона йому сказала, що теж одинока. Він запросив її до нього додому до квартири по вул..Леніна в м.Кременчуці. Ця квартира йому була дорога, він не хотів із неї виїжджати так як там були його друзі. Її квартира йому не подобалась, а тому вона «розривалась» між двома квартирами. Деякий час він проживав у її квартирі, а деякий час вона жила у його квартирі. Фактично половину кожного дня вона проводила з ОСОБА_4 у його квартирі. Вони за спільні кошти придбавали продукти харчування, разом готували їжу. Вона прибирала у його квартирі, прала його речі. ОСОБА_4 казав, що на ринку він не був вже десять років. В 2014 році ОСОБА_4 захворів та вона рятувала його від хвороби, доглядала його у лікарні, придбавала ліки, приносила продукти харчування. Коли у ОСОБА_4 почорніли пальці, то вона повідомила про це ОСОБА_3 і при зустрічі та сказала, що вона йому не рідна дочка. ОСОБА_4 із ОСОБА_3 бачився один раз на рік на його день народження. При житті ОСОБА_4 казав, що квартиру залишить дочці, а земельні паї залишить синові. Восени 2014 року коли у ОСОБА_4 виявили гангрену, то із лікарні також виписали дружину її померлого брата із відкритим переломом ноги, яку вона також вимушена була доглядати. Коли ОСОБА_4 у м.Полтава зробили операцію, то близько десяти днів він проживав у її квартирі, поки навчився ходити на милицях. Потім ОСОБА_4 сказав, що сумує по його квартирі та його перевезли до цієї квартири. Коли останній проживав у неї, то до нього приходили його друзі та провідували. Останні пів року хвороби ОСОБА_4, вона половину дня перебувала у нього в квартирі. Ночами у нього були фантомні болі, він не спав та казав, що не хоче, щоб вона це бачила, а тому вона в нього не залишалась на ніч. 30.12.2014 року ОСОБА_4 виписали із лікарні та дали направлення до лікарні м.Полтави. 03.01.2015 року вона із знайомим ОСОБА_4 відвезли останнього до лікарні у м.Полтаву, де вона доглядала за ОСОБА_4 Його дочка ОСОБА_3 у цей час відпочивала на курорті. Коли остання приїхала із курорту, то відвідувала ОСОБА_4 у лікарні декілька разів. Між нею та ОСОБА_4 інколи виникали конфлікти на побутовому ґрунті. Також був конфлікт з приводу відношення його дітей до нього, які відвідували його один раз на рік, а син взагалі відвідував його лише два три рази. Майже все, що знаходилось у ОСОБА_4 у квартирі, придбала вона за свої кошти. Вона сама придбавала йому одяг. У них були спільні кошти. Коли ОСОБА_4 захворів, то він відкладав його пенсію, яка складала близько 2 800 грн. та фактично жили на її пенсію, яка складає близько 3 500 грн. Його діти кошти ні на операцію, ні на ліки не давали. Із ОСОБА_4 вони неодноразово їздили до АРК Крим, на р.Псьол, до його родичів у с.Козельщина та с.Глобине, а також їздили до її родичів. ОСОБА_4 пропонував їй одружитися, однак вони це вирішили зробити, коли той одужає, однак він потім знову захворів, а тому вони так і не одружилися. Встановлення вказаного факту спільного проживання їй необхідно для того, щоб поділити із спадкоємцями майно, яке набуте нею та ОСОБА_4 під час спільного проживання однією сім»єю та отримати спадщину, що відкрилась після ОСОБА_4.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що ОСОБА_4 його батько. Батько познайомив його із ОСОБА_1 десь у 2008 році та представив її як знайому (подругу). ОСОБА_4 був самостійним, сам себе обслуговував та відмовлявся від допомоги його дружини. Батько за все завжди платив сам. З батьком він спілкувався рідко, в 2005 2007 роках перебував у місцях позбавлення волі. Батько розповідав про ОСОБА_1 як про подругу і про ніякі сімейні відносини мова не йшла взагалі. З 2008 року і по час смерті батька він бачився із ним кожного місяця по декілька разів.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнала, суду пояснила, що ОСОБА_4 їй рідним батьком не доводиться, однак виховував її з п»ятирічного віку. 07.02.2001 року ОСОБА_4 придбав квартиру на вул..Леніна в м.Кременчуці. За кошти батька та за її з чоловіком кошти, вони зробили у цій квартирі ремонт і після цього у квартирі ремонт не робився. ОСОБА_1 вперше вона побачила в 2007 чи в 2008 році на дні народження батька. Потім ОСОБА_1 вона бачила дуже рідко. В 2015 році бачила ОСОБА_1 у лікарні, коли батько захворів. З ОСОБА_1 вона фактично не спілкувалась. З батьком вона спілкувалась постійно, він приходив до них на свята, вони ходили до нього, допомагали в побуті, придбавали ліки, відвозили до лікарні. У квартирі позивачки батько ніколи не проживав, як і позивачка ніколи не проживала у квартирі батька, за виключенням п»яти днів, протягом яких батько проживав у ОСОБА_1 у квартирі після лікарні. Після цього він зателефонував їм та попросив перевезти його до його квартири, пояснивши, що у квартирі ОСОБА_1 він не може жити. У ОСОБА_1 ключів від квартири батька не було, як і у квартирі не було жодних її речей. Батько все купляв за власні кошти, деякі речі придбавав у кредит, при цьому казав, що у кредит йому придбавати зручно. На дні народження батька ОСОБА_1 приходила рідно, а з 2014 року взагалі не приходила. Батько залишив заповіт, яким все майно заповів їй ОСОБА_3. ОСОБА_1 часто сварилась з батьком, вимагала, щоб він на ній одружився, продав квартиру, переїхав жити до неї, а отримані кошти витратити на подорожі. Батько їй у цьому відмовляв та після чергової сварки і по час смерті із ОСОБА_1 він взагалі не спілкувався. Незадовго до смерті батько пропонував її матері знову проживати разом. Коли він вперше представив їм ОСОБА_1, то сказав, що це його знайома і звертався до неї завжди на Ви та на ім»я і по батькові, як і ОСОБА_1 до нього. Автомобіль батько придбав за власні кошти. Ніякого спільного господарства батько із ОСОБА_1 не вів, спільних обов»зків у них не було. ОСОБА_1 допомагала батьку вести саме його господарство та за це він їй платив гроші. Її чоловік, коли батько хворів, придбавав продукти харчування та ліки.

Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 до судового засідання не з»явився з невідомих суду причин.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, пояснення відповідача ОСОБА_2, пояснення відповідача ОСОБА_3 та її представника, пояснення свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до договору купівлі продажу квартири від 07.02.2001 року, що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_7. за р.№1196, ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 (Леніна) в м.Кременчуці Полтавської області.

Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім»ї і реєстрацію), яка видана 09.08.2007 року, місце проживання ОСОБА_4 у встановленому законом порядку з 20.02.2001 року було зареєстроване за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (Леніна) б.34/32 кв.74.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САК 070125, що видане Кременчуцьким ВРЕР, з 13.09.2011 року за ОСОБА_4 на праві власності зареєстровано автомобіль НОМЕР_1.

Як встановлено судом, та це підтверджується листом Кременчуцького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Полтавській області від 24.03.2017 року, ОСОБА_4 помер 26.01.2017 року.

Як встановлено судом, за життя ОСОБА_4 мав ряд захворювань, з приводу яких неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні у закладах охорони здоров»я, зокрема: з 22.12.2014 року по 03.01.2015 року у Кременчуцькій першій міській лікарні ім..ОСОБА_8 ( виписка із медичної карти стаціонарного хворого №9056), з 05.01.2015 року по 04.02.2015 року у Полтавській обласній клінічній лікарні ім..ОСОБА_9 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №111), з 14.05.2015 року по 21.05.2015 року у Кременчуцькій першій міській лікарні ім..ОСОБА_8 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3520), з 23.05.2015 року по 02.06.2015 року у Кременчуцькій першій міській лікарні ім..ОСОБА_8 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3520), з 10.08.2015 року по 28.08.2015 року у Третій міській лікарні м.Кременчука (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №3491), з 09.03.2016 року по 18.03.2016 року у Кременчуцькій першій міській лікарні ім..ОСОБА_8 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №1711), з 04.10.2016 року по 14.10.2016 року у Кременчуцькій першій міській лікарні ім..ОСОБА_8 (виписка із медичної карти стаціонарного хворого №6858).

Згідно паспорту серії КО 272655, який видано 19.09.2003 року Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області, місце проживання ОСОБА_1 у встановленому законом порядку з 05.03.1991 року було зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, а з 14.06.2006 року зареєстровано за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (60 років Жовтня) б.5 кв.44.

Із наданих позивачкою копій із фотокарток вбачається, що на них зображені: ОСОБА_4 із ОСОБА_1 у різних місцях, ОСОБА_4 із родичами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із його родичами.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 06.03.2017 року №113/02 31, відмовлено ОСОБА_1 у заведенні спадкової справи до майна померлого 26.01.2017 року ОСОБА_4 та у видачі в подальшому свідоцтва про право на спадщину.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_1 вона знає десь з 2002 2003 років. Одного разу ОСОБА_1 познайомила її з ОСОБА_4 та вона бачила, що в них «теплі» відносини. На її питання ОСОБА_1 казала, що це ще не її чоловік, однак до цього все йде. В подальшому ОСОБА_1 розповідала про ОСОБА_4, як про її чоловіка. З ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вона зустрічалася на свята у ОСОБА_1 вдома. У квартирі ОСОБА_4 вона не була. При зустрічах ОСОБА_4 називав ОСОБА_1 «Ніночка». Від ОСОБА_4 та ОСОБА_1 чула про їх плани спільно відпочивати, про плани щось робити у квартирі ОСОБА_4 ОСОБА_4 вона бачила давно і до моменту смерті останнього спілкувалась із ОСОБА_1 по телефону 1 2 рази на місяць і та їй розповідала про їх життя із ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що ОСОБА_1 її подруга, яку вона знає близько 20 років. З ОСОБА_4 вона познайомилася на день народження ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_1 Після цього вони приходили до них у гості, а ОСОБА_1 та ОСОБА_12, в свою чергу, приходили у гості до них. У квартирі ОСОБА_1 бачила одяг ОСОБА_4, домашні капці та взуття. У квартирі ОСОБА_4 вона ніколи не була, однак часто бачила ОСОБА_4 у квартирі ОСОБА_1 і не тільки на свята. Про ОСОБА_4 ОСОБА_1 їй розповідала ще задовго до того, як вона особисто познайомилась із ОСОБА_4 З її слів зрозуміла, що вона проживає із ОСОБА_4 як чоловік та дружина, разом роблять покупки та живуть на дві квартири. ОСОБА_4 вона останній раз бачила ще до операції. Їй відомо, що ОСОБА_1 доглядала ОСОБА_4 у лікарні, придбавала ліки, піклувалась про нього.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що ОСОБА_4 він знає десь з 1998 1999 року, а потім той почав проживати у їх дворі. Десь у 2004 році ОСОБА_4 познайомив його з ОСОБА_1 та представив її як дружину. Також ОСОБА_4 йому казав, що у нього є син та дочка. З 2001 року бачив ОСОБА_4 практично кожного дня, а з 2004 року бачив майже кожного дня і ОСОБА_1, при цьому в основному ввечері. У ОСОБА_4 у квартирі він був, однак не часто, при цьому бачив у квартирі речі ОСОБА_1 Чи ночувала ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_4 йому невідомо. Коли ОСОБА_4 приїхав із лікарні м.Полтави, то він жив у ОСОБА_1 десь 2 3 місяці, при цьому він, на прохання ОСОБА_1, їздив до неї на квартиру де ремонтував інвалідний візок та протягом цього часу спілкувався із ОСОБА_4 по телефону. На його думку, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 жили як чоловік та дружина.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 та знає її десь з 2010 року. На її думку ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жили як чоловік та дружина. Цей висновок вона зробила з того, що вона з ОСОБА_1 придбавали продукти харчування та речі побутового призначення, які приносили до квартири ОСОБА_4 З ОСОБА_4 вона познайомилася десь в 2010 2012 роках. Бачила їх разом як у квартирі ОСОБА_1 так і у квартирі ОСОБА_4 Після операції ОСОБА_4 жив у квартирі ОСОБА_1. Їй відомо, що ОСОБА_4 лікувався у лікарнях м.Кременчука та м.Полтави, при цьому ОСОБА_1 доглядала його, придбавала йому ліки та продукти. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 разом їздили відпочивати, їздили до родичів, придбали автомобіль, меблі та побутову техніку у його квартиру. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проводили більше часу у його квартирі, так як йому було важко пересуватись. Інколи ОСОБА_1 залишалась у нього ночувати. Про дітей ОСОБА_4 майже нічого не повідомляв.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що знає ОСОБА_1 близько 20 років та бачить її фактично кожного дня. ОСОБА_1 казала, що живе з ОСОБА_4 Коли того поклали до лікарні на операцію, то вона його доглядала, а його діти поїхали на курорт відпочивати. Особисто із ОСОБА_4 вона знайома не була. Зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що всі речі, які буди у квартирі ОСОБА_4 вони придбали за спільні кошти. Вона працює у відділі соціального захисту і ОСОБА_1 їй казала, що якщо із нею щось трапиться, то щоб вона взяла ОСОБА_4 під опіку.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що ОСОБА_1 вона знає з того часу, як ОСОБА_4, який доводиться дядьком її чоловіка, придбав автомобіль та він приїздив до них із нею у гості десь в 2013 році. Потім приїздили ще один раз, здається влітку. До цього з ОСОБА_4 вони спілкувались по телефону, він приїздив до них у гості та вони їздили до нього. Про ОСОБА_1 він їм нічого не повідомляв. ОСОБА_4 із ОСОБА_1 приїздили до них два рази. ОСОБА_4 представив ОСОБА_1 як знайому, звертався до неї «Ніна Миколаївна» та на Ви, а вона зверталась до нього «Олександр Іванович» та також на Ви. Про те, що вони спільно проживають жодних розмов не було. ОСОБА_4 був заощадливою людиною, давав їм кошти, пропонував допомогу. Їй відомо, що він брав кредит і придбав у квартиру меблі. Казав, що хоче замовити протез та на це у нього є кошти, при цьому від їх допомоги відмовився. У нього були земельні паї та кошти від продажу квартири батька. Казав, що придбав машину та буде їздити до них частіше. До 2015 року вони приїздили до ОСОБА_4 часто, інколи кожного тижня, потім раз на місяць. У квартирі ОСОБА_17 вони жодного разу ОСОБА_1 не зустрічали, жіночих речей у квартирі вона не бачила. При спілкуванні ОСОБА_4 про ОСОБА_1 не згадував. Останній раз бачила ОСОБА_4 на Різдво 2017 року. 26.06.2017 року їй телефонувала ОСОБА_1 та у розмові, як вона зрозуміла, та хотіла фактично відмовити її від надання свідчень по цій справі.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що ОСОБА_4 доводиться їй двоюрідним братом. З 04.02.1977 року і до моменту його смерті вона з ним дуже часто спілкувалась. ОСОБА_1 вона вперше побачила в червні чи липні 2012 року, коли ОСОБА_4 приїхав з нею до них у гості. В 2008 2009 роках вона працювала майстром в аварійній службі та бачила ОСОБА_4 майже кожного дня. Потім бачилися десь один раз на тиждень. До 2012 року із ОСОБА_4 вона бачила багато жінок, одна із яких була ОСОБА_1 ОСОБА_14 ОСОБА_1 ОСОБА_4 приїздив до неї у 2012 році десь чотири рази та представив її як подругу. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 звертались один до одного на Ви. Коли ОСОБА_4 та ОСОБА_1 приїхали до неї, то вона постелила їм на одному ліжку, однак це ОСОБА_1 обурило і вона сказала, що не буде спати на одному ліжку із чужим чоловіком. До їхніх родичів ОСОБА_1 із ОСОБА_4 ніколи не їздила. ОСОБА_4 був матеріально забезпечений, сам купляв собі продукти, а коли захворів, то давав ОСОБА_1 гроші і та придбавала продукти. У квартирі ОСОБА_4 речей ОСОБА_1 не було. Коли ОСОБА_4 був у лікарні у м.Полтава то вона казала, що з ним побуде, однак ОСОБА_1 сказала, що буде сидіти з ним сама. ОСОБА_3 приїхала до лікарні на третій день після операції. Чоловік ОСОБА_3 забрав ОСОБА_4 та ОСОБА_1 із лікарні та вони заїхали до неї у гості. ОСОБА_1 наполягала, щоб ОСОБА_4 поїхав жити до її квартири, так як у будинку є ліфт і йому буде зручно. Після п»яти днів проживання у ОСОБА_1, ОСОБА_4 зателефонував чоловіку ОСОБА_3 та попросив перевезти його до своєї квартири, так як тут він не витримує. Ніякого спільного господарства ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не вели. ОСОБА_4 був матеріально забезпеченим, мав гроші від земельних паїв та від продажу квартири. 24.01.2017 року вона спілкувалася із ОСОБА_4 останній раз та той казав, що дуже посварився з ОСОБА_1 Як їй відомо, ОСОБА_1 періодично вимагала, щоб він на ній одружився, однак ОСОБА_4 їй казав, що одружуватись не збирається, так як не може її витримати більше трьох годин. Одного разу вона у ОСОБА_1 ночувала. Про дітей ОСОБА_4 ОСОБА_1 постійно недобре відзивалась, а після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 їй телефонувала та у розмові казала, що вона буде поганим адвокатом, якщо не відсудить гроші. Жодного разу ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_4І не ночувала.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона працює завідуючою рецептного відділу Центральної міської аптеки №232. ОСОБА_4 вона особисто не знає, однак протягом тривалого часу знає ОСОБА_20, який колись у аптеці, де вона працювала, встановлював програмне забезпечення. ОСОБА_21 придбавав у їх аптеці ліки для тестя по рецептам лікарів. В 2014 2015 роках, коли його тесть хворів, то ліки придбавав часто. Одного разу вона допомагала йому знайти та придбати для тестя новий препарат, який коштував близько 1000 грн. та який, на той час, був не дуже поширений. Одного разу ОСОБА_21 телефонував з приводу ліків та сказав, що їх забере ОСОБА_1. ОСОБА_1 прийшла до аптеки та забрала ліки. Це був один єдиний раз, коли вона бачила ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що з 08.06.1974 року по 1983 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_4, однак разом вони прожили до 1995 року, після чого вона пішла жити до гуртожитку, а син залишився проживати із ОСОБА_4. Після цього вона з ОСОБА_4 часто спілкувалась по телефону, а особисто бачились рідко. Коли їх спільний син ОСОБА_23 хворів, то ОСОБА_4 дуже переймався та давав кошти на його лікування. У 2014 році син їй казав, що ОСОБА_4 просив їй передати, що у нього з»явилась якась жінка кандидат наук. 23.01.2017 року ОСОБА_4 їй телефонував та пропонував допомогу з приводу залиття водою її квартири та питав чи вона подумала про їх спільне подальше проживання.

Свідок ОСОБА_24 суду пояснив, що ОСОБА_4 доводиться йому дядьком. Він з ним часто спілкувався по телефону, а також приїздив до нього в гості до м.Кременчука. Останні два роки він із ОСОБА_4 бачився рідше, однак спілкувався по телефону. ОСОБА_1 він перший раз побачив, коли ОСОБА_4 придбав автомобіль та приїхав до них. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 один до одного звертались на Ви. ОСОБА_4 при спілкуванні не казав, що в нього є жінка чи дружина. На його питання про те, чому він не зійдеться із якоюсь жінкою, ОСОБА_4 казав, що йому самому краще. ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_4 він ніколи не бачив, жіночих речей у квартирі не було. ОСОБА_1 він бачив один раз, коли та приїздила до них із ОСОБА_4, а інший раз на похороні ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що ОСОБА_4 є батьком його дружини ОСОБА_3 ОСОБА_1 він вперше побачив із ОСОБА_4 десь в 2007 2008 роках на день народженні ОСОБА_4 Він дуже часто спілкувався із ОСОБА_4, навіть більше ніж його дружина ОСОБА_3 З 2002 року по 2010 рік ОСОБА_4 працював, сам себе забезпечував та окрім ОСОБА_1 спілкувався із багатьма жінками. У нього була жінка на ім»я «Віра» із якою він тісно спілкувався, однак станом на 2010 рік та поїхала до Італії. У 2010 році у ОСОБА_4 був ювілей, який святкували у кафе. ОСОБА_1 спізнилась, пробула на ювілеї 10 хвилин та пішла. У період часу з 2011 року по 2014 рік у ОСОБА_4 виникли проблеми із здоров»ям і той давав йому кошти на продукти і він йому їх придбавав. Також за кошти ОСОБА_4 йому придбавала продукти і ОСОБА_1 В 2015 році у ОСОБА_4 була запланована операція. Його дружина ОСОБА_3 має проблеми із здоров»ям та вони їздять до Трускавця лікуватись, а не відпочивати, як стверджує позивачка. Щоб встигнути повернутись додому із Трускавця до закінчення лікування ОСОБА_4, вони спеціально змінили час їхньої відпустки і коли приїхали, то відвідували ОСОБА_4 у лікарні. Ремонт у квартирі ОСОБА_4 вони робили з 2001 року по весну 2002 року і після цього ремонт у квартирі не робився та ОСОБА_1 ніякої участі у цьому не приймала. Всі речі, які знаходяться у квартирі ОСОБА_4, ОСОБА_4 придбавав за власні кошти, при цьому деякі придбавав у кредит. Він йому пропонував допомогти грошима, однак ОСОБА_4 казав, що йому так зручніше. До 2010 року ОСОБА_4 із ОСОБА_1 спілкувався дуже рідко, так як у нього були інші жінки. В 2010 чи 2011 році ОСОБА_4 з ОСОБА_1 їздив до АРК Крим і коли він зателефонував ОСОБА_4 то той йому сказав, що він хоче повернутися додому, так як не може витримати спілкування з ОСОБА_1 більше трьох годин. Після операції ОСОБА_4 жив у квартирі ОСОБА_1 п»ять днів, а потім попросив перевезти його додому, так як він не може жити у цій квартирі з ОСОБА_1 З 2002 року будь яких жіночих речей у квартирі ОСОБА_4 не було. В 2004 році ОСОБА_4 отримав спадщину, частину якої продав та тримав гроші, на які в 2011 році придбав автомобіль. У ОСОБА_4 завжди були кошти, він навіть давав йому кошти в борг та давав кошти на лікування сина ОСОБА_23. Зі слів ОСОБА_4 йому відомо, що ОСОБА_1 періодично вимагала, щоб він на ній одружився, однак одружуватись із нею він не хотів та не збирався. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були відносини як між друзями, а не як між чоловіком та дружиною. Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 сказала, що на Ревівському кладовищі, де поховані її родичі, є вільне місце та запропонувала поховати ОСОБА_4 там. Щоб було ближче відвідувати могилу ОСОБА_4, вони на її пропозицію погодилися, однак потім з»ясувалось, що місце не вільне, а буде підпоховання. На даний час ними вирішується питання про перепоховання ОСОБА_4 на іншому кладовищі.

Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Ч.2 ст.3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

З наведеного вбачається, що встановлені ч.2 ст.3 СК України винятки, згідно з якими подружжя вважається сім»єю, стосуються саме офіційно зареєстрованих шлюбів.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу (фактичні шлюбні відносини) за своєю суттю це шлюбні відносини, які не мають державного визначення та реєстрації, відзначаються серйозністю намірів обох сторін і спрямовані на тривале співжиття жінки та чоловіка.

Основними ознаками фактичних шлюбних відносин є: наявність факту спільного проживання та ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім»ї.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачкою суду не надано належних доказів того, що остання разом із ОСОБА_4 спільно проживали і були пов»язані спільним побутом, за виключенням нетривалого періоду часу у лютому 2015 року, коли ОСОБА_4 фактично проживав у квартирі за зареєстрованим місцем проживання позивача, та не надано доказів того, що мали місце спільні витрати, які були спрямовані на забезпечення їх життєдіяльності як сім»ї, в тому числі і витрати, які пов»язані із придбанням майна, оплатою житлово комунальних послуг, ремонтом квартир та лікуванням.

Факти відвідування ОСОБА_1 ОСОБА_4 та здійснення за ним догляду, під час перебування його у лікарнях, їх спільний відпочинок в АКР Крим та на базах відпочинку, спільна присутність на святкуванні свят, самі по собі, без доведення факту спільного проживання та ведення спільного господарства, не можуть свідчити про те, що між останніми склались усталені відносини, які притаманні подружжю.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що вказані докази не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що з травня 2002 року до 26.01.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім»єю без шлюбу, а тому у задоволенні позовної вимоги необхідно відмовити за її недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст.15, 16 ЦК України, ст..3, 21, 36 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім»єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: