АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Станішевській Б.В.,

за участю: заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 12 липня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту щодо форми власності заявнику на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 12 липня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту щодо форми власності заявнику на спадкове майно.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на її незаконність та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні заявник підтримав доводи апеляційної скарги, просив ухвалу суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення заявника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для прийняття заяви ОСОБА_1, оскільки з неї вбачається наявність спору про право, у тому числі між заявником та ОСОБА_3, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справа № 755/10295/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9849/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно роз'яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» , в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинена особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту щодо форми власності на спадкове майно, з метою визначення особистих прав і обов'язків останнього в частині питання володіння і розпорядження спадковим майном.

Як убачається з витягу № 9751497 від 04 лютого 2006 року з реєстру прав власності на нерухоме майно Ірпінського бюро технічної інвентаризації, будинок АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами належить ОСОБА_6 у частці 1/2 з формою власності приватна спільна часткова та ОСОБА_3 у частках 1/4 та 1/4 з формою власності приватна спільна часткова.

Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна ОСОБА_6, а саме: Ѕ частки будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належали померлій ОСОБА_6

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право між ОСОБА_1 та іншим співвласником, яким належить спірний будинок.

Визначення форми власності на окрему частину нерухомого майна може вплинути на права та обов'язки іншого співвласника.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не є власником цілого будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами, колегія суддів вважає, що даний спір слід вирішувати в порядку позовного провадження.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують і на правильність постановленої ухвали не впливають.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки ухвала постановлена з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 12 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: