Ухвала

іменем україни

25 жовтня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Леванчука А.О.,
суддів: Євграфової Є.П., Маляренка А.В., Мостової Г.І., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за клопотанням представника компанії «Nіbulon SА» Слободяника Олександра Петровича до публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про визнання та надання дозволуна примусове виконання рішення іноземного суду, за касаційною скаргою компанії «Nіbulon SА» на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року представник компанії «Nіbulon SА» Слободяник О.П. звернувся до суду із клопотанням, у якому з урахуванням уточнень просив визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з публічного акціонерного товариства «Компанія «Райз» (далі - ПАТ «Компанія «Райз») на користь компанії «Nіbulon SА» 17 536 000 доларів США у рахунок відшкодування збитків, 4 % за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року у розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат з визначенням суми стягнення в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, та стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «Nіbulon SА» судового збору у розмірі 243 грн 60 коп.

Заявник посилався на те, що ПАТ «Компанія «Райз» відмовляється добровільно виконувати рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року, клопотання компанії «Nіbulon SА» задоволено.

Визнано рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) про стягнення з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «Nіbulon SА» 17 536 000 доларів США у рахунок відшкодування збитків, 4 % за період з 11 січня 2011 року по 29 січня 2015 року у розмірі 3 071 329,52 доларів США та 68 762,43 фунтів стерлінгів арбітражних витрат, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до долара США станом на день постановлення ухвали було еквівалентно 328 633 626 грн 09 коп.

Надано дозвіл на примусове виконання зазначеного рішення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ПАТ «Компанія «Райз» на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 5 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою клопотання компанії «Nіbulon SА» задоволено частково.

Визнано та надано дозвіл на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), згідно з яким рішення арбітражного суду першого рівня змінюється відповідно до висновків цього рішення.

Продавці - апелянти - ПАТ «Компанія «Райз» - повинні сплатити покупцям - відповідачам - компанії «Nіbulon SА» - 17 536 000 доларів США, що згідно із встановленим Національним банком України офіційним курсом гривні до долара США станом на 14 січня 2016 року було еквівалентно 414 585 410 грн 56 коп., в якості відшкодування збитків, а також складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4 % з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повної сплати відшкодування збитків.

Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується.

Витрати на арбітраж за розгляд цієї апеляції (за виключенням витрат відповідачів - покупців - компанії «Nіbulon SА» - на їх торгового представника) несуть продавці - апелянти - ПАТ «Компанія «Райз». Витрати та збори за цією апеляцією у сумі 53 594,85 фунтів стерлінгів, що за офіційним курсом гривні до фунта стерлінга станом на 14 січня 2016 року було еквівалентно 1 826 821 грн 68 коп., сплачуються продавцем - ПАТ «Компанія «Райз». Стягнуто з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «Nіbulon SА» судові витрати у сумі 243 грн 60 коп.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Компанія «Райз» відхилено, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року залишено без змін.

Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року частково задоволено заяву ПАТ «Компанія «Райз» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року у порядку, передбаченому главою 3 ЦПК України. Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду м. Києва.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання компанії «Nіbulon SА» до ПАТ «Компанія «Райз» про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) відмовлено.

У касаційній скарзі компанія «NіbulonSА» просить скасувати ухвалу, постановлену судом апеляційної інстанції, і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, між ПАТ «Компанія «Райз» (Україна) та компанією «Nіbulon SА» (Швейцарія) були укладені три контракти на поставку кукурудзи.

Сторони обрали англійське право, як таке, що має застосовуватись під час вирішення спору, а також під час вирішення питання відповідності форми правочину вимогам закону.

Сторонами були укладені арбітражні угоди, які імплементовані до укладених контрактів (п. 13), відповідно до яких будь-яка суперечка, яка виникає з цих контрактів або за ними, повинна бути вирішена арбітражним судом Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA, м. Лондон, Сполучене Королівство Великої Британії, згідно з Правилами Арбітражу № 125 GAFTA у редакції, чинній на дату укладання цих контрактів, правила є невід'ємною частиною даних контрактів, знання та розуміння яких сторони підтвердили шляхом підписання контрактів.

У зв'язку з невиконанням ПАТ «Компанія «Райз» своїх обов'язків за даними контрактами та відповідно до п. 13 вказаних контрактів компанія «Nіbulon SА» звернулася до арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA з позовом від 30 серпня 2011 року.

Рішенням арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 12 липня 2012 року вимоги компанії «Nibulon SA» до ПАТ «Компанія «Райз» задоволено та стягнуто з останнього на користь компанії «Nibulon SA» 26 858 000 доларів США у рахунок відшкодування збитків за невиконання зобов'язань, а також відсотки на зазначену суму за ставкою 4 % річних, що розраховуються поквартально, з 3 березня 2011 року до дати сплати; вирішено, що продавці несуть всі витрати та мито за арбітраж.

Рішенням апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року зазначене рішення змінено, а саме: стягнуто з ПАТ «Компанія «Райз» на користь компанії «Nibulon SA» 17 536 000 доларів США у рахунок відшкодування збитків, завданих невиконанням контрактів; складні відсотки на цю суму, що розраховуються поквартально, за ставкою 4 % з дати невиконання зобов'язань - 11 січня 2011 року, і до дати повного відшкодування збитків. Порядок відшкодування арбітражних витрат, передбачений рішенням суду першого рівня, підтримується, тобто залишено без змін. Витрати на арбітраж за розгляд цієї Апеляції (за виключенням витрат компанії «Nibulon SA» на їх торгового представника) несе ПАТ «Компанія «Райз». Витрати та збори за цією апеляцією - 53 594,85 фунтів стерлінгів сплачуються ПАТ «Компанія «Райз» (т. 1 а. с. 90-122).

Відповідно до п. 12.6 Правил Арбітражу № 125 GAFТА рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFТА від 23 травня 2014 року № 4323А(і) починаючи з 23 травня 2014 року є остаточним та підлягає виконанню в Англії та будь-якій іншій країні.

11 серпня 2014 року стягувач звернувся до боржника з листом щодо добровільного виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), однак в добровільному порядку рішення від 23 травня 2014 року боржником виконано не було.

Підставою звернення представника компанії «Nibulon SA» Слободяника О.П. до суду є невиконання ПАТ «Компанія «Райз» в добровільному порядку рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і).

Задовольняючи клопотання компанії «Nibulon SA» про визнання та надання дозволу на виконання рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323(і), суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 12.6 Правил Арбітражу № 125 GAFTA рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTAвід 23 травня 2014 року № 4323А(і) є остаточним, починаючи з 23 травня 2014 року, та підлягає виконанню в Англії та будь-якій іншій країні. Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ст. 396 ЦПК України судом не встановлено. Ухвалюючи рішення і визначаючи розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, суд визначив розмір у національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції в своїй ухвалі від 14 січня 2016 року, з якою погодився суд касаційної інстанції, залишаючи її без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року, установив, що арбітражне рішення, постановлене апеляційною колегією арбітражного суду Міжнародної асоціації торгівлі зерном та кормами GAFTA з урахуванням положень пункту 12.6 Правил Арбітражу GAFTA, є остаточним, обов'язковим і підлягає виконанню, та дійшов висновку, що клопотання компанії «Nibulon SA» підлягає частковому задоволенню відповідно до змісту резолютивної частини зазначеного рішення.

26 жовтня 2016 року Верховним Судом України було прийнято постанову у справі за клопотанням компанії «Nibulon SA» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, якою заяву ПАТ «Компанія «Райз» про перегляд ухвалених у справі рішень задоволено частково.

Вирішуючи питання про усунення розбіжностей в застосуванні судами касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, а саме ч. 6 ста. 395 ЦПК України, Верховний Суд України виходив з такого.

Допустивши до виконання рішення, в якому не зазначено конкретної суми складних відсотків, яка підлягає стягненню, суд не з'ясував, чи не суперечить публічному порядку в Україні визнання та звернення до виконання такого рішення іноземного суду, ураховуючи, що відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади України зобов'язані діяти в межах повноважень, що передбачені законами України, а Закон України «Про виконавче провадження» не надає права державному виконавцю самостійно обчислювати суму, яка підлягає стягненню, і для виконання такого рішення державний виконавець змушений буде вийти за межі своїх повноважень.

Ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду м. Києва.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про надання дозволу, виходив із того, що делегування права на нарахування відсотків стягувачу або державним виконавцям суперечить основним засадам правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права і забезпечує право кожного на справедливий суд. Неконкретизований розмір суми відсотків апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTAвід 23 травня 2014 року № 4323А(і), не дозволяє визначати їх розмір компетентному органу країни, де це рішення буде виконуватись, оскільки це розцінюється, як втручання у відносини, врегульовані у арбітражному застереженні, а тому виконання рішення іноземного суду про стягнення грошової суми, розмір якої не визначено у рішенні, має ознаки такого, що суперечить публічному порядку України.

Також суд апеляційної інстанції вважав, що за наявності у рішенні іноземного арбітражу вимог про стягнення з боржника складних відсотків, точний розмір яких не визначено, за наявності у клопотанні заявника вимоги про їх стягнення, а також беручи до уваги відсутність у суду повноважень самостійно змінювати вимоги клопотання заявника, чи його часткового задоволення, шляхом надання дозволу на виконання рішення лише в певній частині - правові підстави для задоволення вказаного клопотання, відповідно до п. п. b п. 2 ст. V Нью-Йоркської Конвенції та ч. 6 ст. 396 ЦПК відсутні.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 ЦПК України суди розглядають справи про визнання та надання дозволу на виконання рішень міжнародного комерційного арбітражу.

Згідно з положеннями гл. 1 розд.VIII ЦПК України для визнання та звернення до виконання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню, стягувач подає до суду клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 11 ЦПК України) і змісту ст. 395 цього Кодексу суд розглядає клопотання в межах заявлених у ньому вимог.

У справі, яка є предметом перегляду, стягувач у клопотанні просив надати дозвіл на примусове виконання рішення іноземного суду, зазначивши суму збитків у іноземній валюті з визначенням еквіваленту в національній валюті на час розгляду клопотання судом першої інстанції - 29 січня 2015 року, а також складні відсотки, обчисливши їх розмір в іноземній валюті з визначенням еквіваленту в національній валюті на вказану дату.

Заперечуючи проти задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду ПАТ «Компанія «Райз» посилалося на те, що рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і), ще не стало обов'язковим для сторін, оскільки оскаржується у Верховному суді, відділення Квінс Бенч, Комерційному суді.

Також у запереченні на вказане клопотання представником ПАТ «Компанія «Райс» зазначено, що в клопотанні про визнання та надання згоди на виконання рішення іноземного суду подано суду власний розрахунок 4 % за період з 11 січня 2011 року по 18 вересня 2014 року у розмірі 2 774 705,74 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 18 вересня 2014 року складає 37 236 551 грн 30 коп., що суперечить положенням Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень 1958 року та гл. 1 розд. VІІІ ЦПК України, оскільки ні заявник, ні суд не мають повноваження щодо визначення точних сум грошових коштів, які підлягають стягненню на підставі рішення апеляційної колегії арбітражного суду Міжнародної організації торгівлі зерном та кормами GAFTA від 23 травня 2014 року № 4323А(і) (а. с. 47-50, том 3).

Нью-Йоркська Конвенція про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року, в якій Україна бере участь з 8 січня 1961 року, презумуючи обов'язковість арбітражного рішення, передбачає вичерпний, що не підлягає розширеному тлумаченню перелік підстав, за яких компетентний суд може відмовити у визнанні та виконанні арбітражного рішення.

Пунктом 2.1 статті 5 цієї Конвенції визначено, що у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямоване, тільки якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем, де проситься визнання і приведення у виконання, докази того, що рішення не стало обов'язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання було зупинено компетентною владою держави, в якій воно було постановлено чи закон якої було застосовано.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні у клопотанні з огляду на те, що відсутні правові підстави для задоволення вказаного клопотання відповідно до п. п. b п. 2 ст. V Нью-Йоркської Конвенції (порушено публічний порядок), суд апеляційної інстанції в порушення вищевказаних процесуальних норм, залишив поза увагою те, що заперечуючи проти задоволення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, ПАТ «Компанія «Райз» на таку підставу для відмови у задоволенні не посилалося.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору і ці порушення були допущені апеляційним судом, то ухвала цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Під час нового розгляду справи в апеляційному порядку, суду апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 4 ст. 338 ЦПК України слід прийняти до уваги вищенаведене, належним чином з'ясувати всі обставини за поданим компанією «Nіbulon SА» клопотанням, перевірити їхні доводи, на які вони посилалася як на підставу подання до суду даного клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, так і заперечення ПАТ «Компанія «Райз» щодо пред'явлених до них вимог.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу компанії «Nіbulon SА» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 23 лютого 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук Є.П. Євграфова А.В. Маляренко Г.І. Мостова О.В. Ступак Головуючий: Судді: