Справа № 188/696/17
Провадження № 2/188/373/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі Брагін А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

01.06.2017 року ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі відповідач) про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: вулиця Комсомольська, 3 в с. Шевченка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 07.06.2008 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 07.08.2008 року їй її родичі подарували будинок № 3 по вул. Комсомольській в с. Шевченка Петропавлівського району. Після розірвання шлюбу з 24.05.2012 року відповідач переїхав проживати до будинку по вул. Радянська в с. Брагинівка Петропавлівського району. З 24.05.2012 року відповідач жодного разу не зявлявся у будинку № 3 по вул. Комсомольській в с. Шевченка, всі обовязки, що випливають з договору найму житлового будинку, покладені тільки на позивачку.

Позивачка просить суд на підставі статті 107 Житлового кодексу України визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 3 по вул. Комсомольська в с. Шевченка Петропавлівського району Дніпропетровської області.

Позивачка до суду не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги стосовно визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підтримала та просила задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, надав до суду письмову заяву, у якій позовні вимоги визнав, просив провести розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню на підставі наступного.

Частиною 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Як встановлено в судовому засіданні, житловий будинок № 3 по вул.

Комсомольська у селі Шевченка Петропавлівського району належить на праві приватної власності позивачці, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 20.01.2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Петропавлівського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованим в реєстрі за № 20 (а.с.5), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21717948, виданим 29 січня 2009 року комунальним підприємством «Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації» (а.с.4).

Актом обстеження житлово-побутових умов від 17.04.2013 року, складеним депутатом Брагинівської сільської ради ОСОБА_4, встановлено, що позивачка за адресою: вул. Комсомольська, 3, с. Шевченка Петропавлівського району Дніпропетровської області проживає одна. Колишній чоловік ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 24.05.2012 року (а.с. 6).

За адресою: вул. Лугова (колишня Комсомольська), 3, с. Шевченка Петропавлівського району Дніпропетровської області зареєстровані ОСОБА_5, співмешканець ОСОБА_2, донька ОСОБА_6, донька ОСОБА_7, квартирант Засохашвілі Діто, квартирант Засохашвілі Дміран, квартирант Засохашвілі Коба Джемалович, що підтверджується довідкою Брагинівської сільської ради Петропавлівського району № 1035 від 19 вересня 2016 року (а.с.7).

Згідно з відтиском штампу у паспорті позивачки серії АН № 712081, виданому 23.06.2008 року Петропавлівським РВУМВС у Дніпропетровській області, позивачка 07.06.2008 року уклала шлюб з ОСОБА_2 та 24.05.2012 року за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області № 0432/952/2012 шлюб розірвано (а.с.8).

Статтею 316 ЦК України передбачено здійснення власником права власності за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд.

Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як встановлено судом, відповідач не є членом сім'ї власниці будинку, права якого викладені в ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу (далі ЖК) УРСР, а тому у нього відсутні правові підстави, визначені в ч. 1 ст. 405 ЦК України для користування належним позивачці на праві власності будинком № 3 по вул. Лугова (колишня Комсомольська) у селі Шевченка Петропавлівського району Дніпропетровської області. Відповідач не являється наймачем даного житла, оскільки договору найму житла, передбаченого ст. 811 ЦК України, немає.

За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового чи майнового права або інтересу (ч.1).

За частиною 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1)визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Таким чином, виселення є способом захисту цивільних прав, встановленим законом, а саме, ЖК УРСР, який може застосовуватися у передбачених цим кодексом випадках.

Суд вважає безпідставним посилання позивачки на норми ст.107 ЖК УРСР, оскільки вона стосуються розірвання договору найму жилого приміщення наймачем, бо ці норми регулюють житлові правовідносини в будинках державного і громадського житлового фонду, до якого житловий будинок позивачки не відноситься.

Втрата права на користування житлом є способом захисту цивільних прав, встановленим законом, а саме, ч.2 ст.405 ЦК України, який може застосовуватися у передбачених цим законом випадках: член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки від 17.04.2013 року вбачається, що відповідач не проживає за даною адресою з 24.05.2012 року, тобто менше одного року (а.с.6).

Довідка виконкому Брагинівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 19.09.2016 №1035 не містить ніякої інформації щодо відповідача (а.с.7).

Позивачка не посилається у позові на норму ч.2 ст.405 ЦК України, як підставу для задоволення позову.

Отже, у позові відсутні правові підстави для задоволення вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1).

Суд вважає, що позивачка обрала неналежний спосіб захисту свого права власності.

За встановлених обставин визнання відповідачем позову суперечить закону та порушує його права, свободи і інтереси, тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати залишити на позивачці.

На підставі викладеного та ст.ст.16, 317, 319, 386 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_8