Справа № 752/2820/17
Провадження № 2/752/2840/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 липня 2017 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошових коштів,-

встановив?

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач відмовляється виконувати умови укладеного між ними договору позики грошових коштів.

Мотивує свої вимоги тим, що 01 лютого 2016 року між ним та ОСОБА_2 було укладено усний договір позики грошових коштів відповідно до умов якого відповідачу було надано у борг 4152 долара США з кінцевим терміном повернення грошових коштів до 01 лютого 2017 року.

Про отримання грошових коштів відповідачем було власноручно написано письмову розписку.

Відповідач свої зобов'язання за договорами позики від 01.02.2016 року не виконав, суму боргу не повернув, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 115010.40 гривень та три процента річних від простроченої суми за період 02.02.2017 року по 07.02.2017 року(56.72 гривень), що становить в загальній сумі 115067.12 гривень та вирішити питання про судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Зазначила, що нею сума боргу повернути в певній частині, однак доказів такого на момент розгляду справи надати не може.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, дійшов наступних висновків.

В конкретному випадку, суд вважає, що сторонами спору є позивач ОСОБА_1, як позикодавець та відповідач ОСОБА_3, як позичальник.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було передано у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 4152 долара США, а відповідач в свою чергу отримавши грошові кошти написав письмову розписку (а.с. 5).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд вважає, що позивачем доведено правомірність вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 4152 долари США, які становм на 01 лютого 2017 року відповідно до курсу валют встановлених ПАТ «Приват Банк» складають 115010.40 гривень.

Відповідачем не надано суду будь-яких належних і допустимих доказів про повернення нею позикодавцеві частини суми позиики.

Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення три проценти річних від простроченої суми за період з 02.02.2017 року по 07.02.2017 року у розмірі 56.72 гривні.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову повністю.

При цьому суд зазначає, що згідно домовленості сторін, які зазначені у письмовій розписці сторони визначили, що позичальник зобов'язаний повернути суму боргу у гривнях із розрахунку курсу долару США по відношенню до гривні, який буде встановлений станом на 01 лютого 2017 року ПАТ «Приват Банк».

Станом на 01 лютого 2017 року офіційний курс гривні до долара США, встановлений ПАТ «Приват Банк» становить 1 долар США = 27.70 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати, які в конкретному випадку становлять 1150(одну тисячу сто п'ятдесят) гривень 67 копійок.

Керуючись ст.ст. 213-215, 223, 294-296 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошових коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі - 115067 (сто п'ятнадцять тисяч шістдесят сім) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1150(одну тисячу сто п'ятдесят) гривень 67 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак