Справа №473/2379/16-ц 04.10.2017 04.10.2017 04.10.2017
Провадження №22-ц/784/1508/17
Справа № 473/2379/16-ц
Провадження № 22ц/784/1508/17 Головуючий у 1-ї інстанції Ротар М.М.
Категорія 5 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 жовтня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

із секретарем: Лівшенком О.С.,

за участю: представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року

за позовом

ОСОБА_4

до ОСОБА_3

про реальний поділ земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки площею 0,0507 га, розташованої за адресою: вулиця Танасчишина, 10 в місті Вознесенську Миколаївської області.

В обґрунтування позову посилалася на те, що рішенням Вознесенського міськрайоннного суду Миколаївської області від 16 липня 2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Рішеннями того ж суду від 25 липня 2014 року та від 26 жовтня 2015 року за позивачкою визнано право власності на ? частину житлового будинку №10 розташованого по вулиці Танасчишина, в місті Вознесенську Миколаївської області, і на ? частку земельної ділянки площею 0,0507 га, розташованої за тією ж адресою, переданої для обслуговування житлового будинку.

Інші частини зазначеної нерухомості належать на праві власності відповідачу ОСОБА_3.

Позивачка зазначала, що у звязку із реальним поділом житлового будинку між сторонами із визнанням права власності за нею на 43/100 і за відповідачем на 57/100 частин будинку, виникла необхідність поділити і земельну ділянку.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року позов задоволено, ухвалено про проведення реального розподілу земельної ділянки площею 0,0507 га, яка розташована в м. Вознесенськ, Миколаївської області по вул. Танасчишина № 10 згідно часток співвласників наступним чином.

Виділено у власність ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 289кв.м. розташовану з приляганням до фасадної, лівої бічної, правої бічної та задньої межі, що включає, у тому числі, площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А?», частиною веранди літ. «а?», літньою кухнею літ. «Г?», сараєм літ. «Е?», гаражем літ. «Д?» та самочинною будовою літ. «С».

Виділено у власність ОСОБА_4 частину земельної ділянки площею 218кв.м, розташовану з приляганням до фасадної та правої бічної межі, що включає, у тому числі, площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А?», частиною веранди літ. «а?», літньою кутньою літ. «Б?», сараєм літ. «В?» та самочинною будовою літ. «С?».

Межі, що відокремлюють ділянки запропоновані в особисте користування співвласникам описано за геометричними розмірами у відповідності до висновку експерта №18/17 від 16 травня 2017 року. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 посилаючись на те, що експертом було запропоновано лише один можливий варіант поділу, в якому експерт виходила з принципу рівності часток земельної ділянки без врахування належних співвласникам часток у житловому будинку, складнощів у користуванні відповідача належною йому спорудою навісом, та відсутності у нього входу на виділену земельну ділянку, що призвело до неповного зясування судом обставин справи та неправильного застосування норм процесуального і матеріального права. Просила рішення суду змінити в частині визначення варіантів поділу земельної ділянки, для чого призначити по справі повторну судову земельно-технічну експертизу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи позов за єдиним розробленим варіантом поділу земельної ділянки, суд першої інстанції вважав його доцільним та таким, що не порушує прав та інтересів сторін по справі.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна, так як вони не відповідають нормам матеріального права і обставинам справи.

Як вбачається із змісту статті 377 ЦК України, статей 86, 120 ЗК України земельна ділянка може знаходиться у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Право на земельну ділянку визначається пропорційно часток осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Отже, якщо будівля чи споруда знаходиться у спільній частковій власності, то і земельна ділянка переходить до співвласників у спільну часткову власність. При спільній частковій власності на будівлю до кожного із співвласників переходить така сама доля у спільній власності на земельну ділянку, яку співвласник має у спільній власності на будівлю чи споруду. Тобто правовий режим земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на житловий будинок.

Судом встановлено, що сторони по справі є співвласниками житлового будинку №10, розташованого по вулиці Танасчишина в місті Вознесенську Миколаївської області, який між ними поділено в натурі на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 червня 2016 року, що набрало законної сили.

За цим рішенням суду позивачці ОСОБА_4 виділено у власність в натурі 43/100 часток житлового будинку 10, розташованого по вулиці Танасчишина в місті Вознесенську, а відповідачу ОСОБА_3 - 57/100 часток вказаного житлового будинку.

Відповідно до рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року за ОСОБА_4 визнано право власності на ? частину земельної ділянки, загальною площею 0,507га, розташованої по вулиці Танасчишина в місті Вознесенську Миколаївської області, та наданої для обслуговування житлового будинку за державним актом, виданим 2 березня 1998 року на імя відповідача ОСОБА_3.

Обґрунтовуючи необхідність реального поділу земельної ділянки, позивачка посилалася на попереднє проведення реального поділу будинку між співвласниками.

Відповідно до частин 1-2, 4 статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній часткової власності, здійснюється за згодою усіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку.

Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

За висновками судової земельно-технічної експертизи та додаткової судової земельно-технічної експертизи №13/17 від 23 січня 2017 року і №18/17 від 16 травня 2017 року експертом запропоновано один варіант реального поділу земельної ділянки, який покладено в основу судового рішення, що оскаржено відповідачем.

За цими варіантом реальний поділ землі проведено у відповідності з реальним поділом житлового будинку між співвласниками, але без зазначення місця розташування або необхідності нового облаштування входів на земельну ділянку для кожної із сторін, а також такий поділ проведено на підставі меж, визначених у державному акті 1998 року, без зясування їх відповідності межам в натурі.

На підставі повторної судової земельно-технічної експертизи №125-062, проведеної у суді апеляційної інстанції, зясовано невідповідність меж земельної ділянки, визначених в державному акті на землю та винесених у натурі, внаслідок чого фактична площа земельної ділянки складає 0,516га.

За висновками експерта, викладеними у повторної експертизі, провести реальний поділ земельної ділянки за частками, що належать співвласниками, або їх зменшенням з врахуванням компенсації неможливо, у звязку з наявністю тільки одного входу на ділянку та неможливість облаштування іншого для другого співвласника, що, зокрема є порушенням вимог пункту 3.22 ДБН 360-92**.

Тому експертом запропоновано варіант встановлення порядку користування земельної ділянки з наявністю ділянки загального користування для зручностей проходу кожного із співвласників до належних йому приміщень та виділеної, в такому разі у користування, земельної ділянки.

За такого, колегія суддів доходить до висновку щодо неможливості проведення реального поділу земельної ділянки між сторонами в натурі, а висновки суду першої інстанції, які основані на судової експертизи, що не передбачила проходи на земельну ділянку для кожного із співвласників, та визначила їх межі не у відповідності до меж, які є в натурі, вважає необґрунтованими.

Підстав для встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками немає, так як такі вимоги можуть бути розглянуті тільки при предявленні відповідного позову.

Отже, рішення місцевого суду, з підстав, передбачених пунктами 3 і 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення статті 88 ЦПК України, з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та витрати за проведення повторної експертизи з урахування сум, сплачених за проведення кадастрової зйомки, і в обсязі від задоволених вимог апеляційної скарги. З ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 303 грн. судового збору та 2300грн. за проведення повторної експертизи.

Керуючись статтями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 травня 2017 року скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний поділ земельної ділянки - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 303 грн. судових витрат за розгляд справи у суді апеляційної інстанції та 2300 грн. 00 коп. судових витрат за проведення повторної експертизи.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді О.В.Локтіонова

ОСОБА_5