Справа 328/2714/17
УХВАЛА

іменем України

20 жовтня 2017 р. м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Ушатого І.Г.

при секретарі: Гніпель О.Я.

розглянувши заяву головуючого Ушатого І.Г. про самовідвід, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області знаходиться цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

В судовому засіданні суддя Ушатий І.Г. заявив самовідвід з тих підстав, що відповідно до інформації наданої в.о.керівника апарату Токмацького районного суду ОСОБА_1 є присяжною Токмацького районного суду на підставі рішення Токмацької міської ради №37 від 22.12.2016 року «Про затвердження списку присяжних». Таким чином за її участю суддями Токмацького районного суду розглядаються визначені законом справи.

Вважає, що вказана обставина викликає сумнів у його об,єктивності та неупередженості та унеможливлює розгляд ним вказаної справи, а тому заявляє про самовідвід.

Сторони в судове засідання не з,явились.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заяву судді Ушатого І.Г., суд вважає, що заява судді про самовідвід підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Токмацької міської ради № 137 від 22 грудня 2016 року затверджено список присяжних Токмацького районного суду Запорізької області, відповідно до якого, ОСОБА_1 (заявник у даній справі) станом на даний час є присяжним Токмацького районного суду Запорізької області.

У пункті 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та ОСОБА_2 ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення обєктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності і неупередженості судді.

Зважаючи на складність і різноманітність цивільних справ, життєвих явищ, із ними повязаних, законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для самовідводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його обєктивність і неупередженість.

Частиною 1 ст. 23 ЦПК України встановлено, що за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобовязані заявити самовідвід.

Згідно зі статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим зїздом суддів України 22 лютого 2013 року, неупереджений розгляд справ є основним обовязком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним обєктивного рішення у справі.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і, відповідно до статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства (далі - Конвенція) кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обовязків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначив, що Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у відповідній частині передбачено: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи…незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру…».

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з'ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Занд проти Австрії» (заява №7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) комісія звернула увагу на те, що стаття 6 Конвенції передбачає: «всю організаційну систему судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції».

Окрім того, у рішеннях у справі «Посохов проти Росії» (заява № 63486/00) від 4 березня 2003 року та у справі «Федотова проти Росії» (заява № 73225/01) від 13 квітня 2006 року Європейський суд з прав людини також вказав, що суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані.

Таким чином, можна стверджувати, що «судом, встановленим законом» (пункт 1 ст. 6 Конвенції) не вважається суд, який розглядає справу, не дивлячись на наявність підстав для заявлення самовідводу.

Отже, самовідвід це обовязок, зокрема судді, метою якого є гарантування неупередженості та обєктивності здійснення правосуддя, який попереджає можливість скасування рішення з мотивів незаконності складу суду.

Враховуючи те, що заявник ОСОБА_1 станом на даний час є присяжною Токмацького районного суду Запорізької області, що може в подальшому викликати в іншої сторони сумніви в обєктивності та неупередженості головуючого у даній справі, з метою уникнення у сторін будь-яких сумнівів в обєктивності та неупередженості судді при розгляді даної справи, запобігання конфліктних ситуацій, які ставлять під сумнів неупередженість судді у розгляді даної справи, та для прискорення подальшого розгляду справи по суті, головуючий підлягає самовідводу.

У відповідності до ч.1 ст.25 ЦПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається в порядку, встановленому ч.3 ст.11-1 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 24 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заявлений самовідвід судді Ушатого І.Г. - задовольнити.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати передати в канцелярію Токмацького районного суду Запорізької області для перерозподілу в порядку ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Суддя: (підпис) З оригіналом згідно

Суддя Токмацького районного суду

Запорізької області ОСОБА_3