Справа № 463/1929/15 Головуючий у 1 інстанції: Мармаш В.Я.
Провадження № 22-ц/783/3577/17 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі наказу №2282-Ж-Л від 20 грудня 2010 року управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради йому видане свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на квартиру №5 в цілому, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

20 січня 2011 року право власності зареєстроване в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки", про що виданий витяг серії НОМЕР_2.

Належна йому квартира розташована в окремо стоячому приміщенні у дворі житлового будинку АДРЕСА_1, що підтверджується архівними даними БТІ за 1949р.

Відповідно до висновку ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №3/3811 від 21 лютого 2011 року будинок позначений на плані літ. «А-2» в АДРЕСА_1 належить місцевим радам; будинок на плані під літ. А-1 в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2. Будинок літ. «А-1» та літ. «А-2» окремо стоячі.

Він звернувся до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки внести виправлення у свідоцтво про право власності, вказавши що йому на праві власності належить одноквартирний будинок по АДРЕСА_1, однак йому у цьому було відмовлено.

Просив встановити, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 є об»єктом нерухомого майна - Будинковолодіння, яке складається з двох окремих будинків, позначених на плані літ. «А-1» та «А-2», розташованих на одній земельній ділянці під одним порядковим номером;

Встановити, що квартира №5 багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 є одноквартирним житловим будинком позначеним на плані літ. «А-1»;

Зобов»язати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» внести зміни в свідоцтво НОМЕР_1, вказавши, що ОСОБА_2 на праві власності належить одноквартирний будинок по АДРЕСА_1 (а.с.2-3).

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року позов задоволено частково.

Встановлено факт, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 є об'єктом нерухомого майна - будинковолодінням, що складається з двох окремих будинків, позначених під літерами "А-1" та "А-2" і в інвентаризаційній справі на будинковолодіння, розташованих на одній земельній ділянці під одним порядковим номером.

Встановлено факт, що квартира №5 у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 є одноквартирним житловим будинком, позначеним під літерою "А-1" в інвентаризаційній справі на будинковолодіння.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6

В апеляційній скарзі посилається на те, що дане рішення безпосередньо впливає на права та обов"язки як мешканців будинку АДРЕСА_1, так і права і свободи жителів сусіднього житлового будинку №21, одними із мешканців та співвласниками якого є саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру.

Зокрема, між будинками № 19 та 21 знаходиться капітальна цегляна стіна і є межею міжбудинкової території будинків №19 та 21 та забезпечує захист цих будинків від техногенної небезпеки. На підставі оскаржуваного рішення ОСОБА_2 здійснюється реконструкція відносно прибудови А-1 до будинку №19, що порушує права мешканців будинку №21

Судом не взято до уваги, що існуюча архітектурно-планувальна схема розташування на одній земельній ділянці двох будинків під літерами А-2 та А-1, з"єднаних між собою одночасно огороджувальною і з"єднувальною цегляною капітальною стіною, спільним входом та орієнтацією вікон в спільне подвір"я, спільними вводами та виводами інженерної інфраструктури доводить, що одноповерховий будинок під літ. А-1 є другорядним допоміжним будинком, який композиційно та функціонально підпорядковується основному двоповерховому будинку літ. А-2 і є єдиним цілим.

Судом також порушено норми процесуального права. Встановлюючи факт, що квартира №5 у багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 є одноквартирним будинком, не враховано, кому належить право власності на вказаний житловий будинок в цілому та не з"ясовано, чи порушуються права інших співвласників будинку та суміжної території встановленням відповідного факту, не залучено до участі у справі відповідних співвласників, не залишено без розгляду позов ОСОБА_2, зважаючи на наявність спору про право.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, щодо заперечення на апеляційну скаргу перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження у даній справі слід закрити із наступних підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов»язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим кодексом.

Згідно ч.1 ст.292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив їх права та обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Судом та матеріалами справи установлено, що оскаржуване рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року вже було предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Зокрема, рішення суду першої інстанції 23 грудня 2013 року оскаржувала ОСОБА_7 яка є власником квартири АДРЕСА_1, оскільки вважала, що даним рішенням порушуються її права.

В апеляційній скарзі посилалася на те, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_1 є об»єктом нерухомого майна - будинковолодінням, яке складається із двох частин, позначених під літерами «А-1» та «А-2» в інвентаризаційній справі на будинковолодіння, розташованих на одній земельній ділянці під одним порядковим номером.

Встановивши, що будинок є багатоквартирним, суд не залучив до участі у справі інших власників квартир та не з»ясував їх відношення до даної справи.

Суд розглянув справу в порядку окремого провадження у якій убачається спір про право.

У відповідності до рішення облвиконкому за №200 від 09 квітня 1985 року було прийнято рішення №176 від 06 березня 1987 року Червоноармійської районної ради народних депутатів «Про затвердження реєстру житлових будинків», яким було затверджено житловий будинок за АДРЕСА_1 в цілому і який знаходився на балансі ЖЕО Червоноармійського району (тепер Личаківського) у м. Львові.

Орган державної влади прийняв рішення про житловий будинок, що складається з двох частин і не розділяв його на два будинки.

Суд першої інстанції не відмінюючи рішення Червоноармійської районної Ради народних депутатів, не залучаючи до участі у справі інших співвласників багатоквартирного житлового будинку, змінив статус квартири №5 у будинку АДРЕСА_1 і тим самим порушив права та інтереси інших співвласників у даному будинку.

Просила рішення суду скасувати та залишити позов без розгляду.

Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_7 Апеляційний суд Львівської області в ухвалі від 03 квітня 2014 року зазначив: визначаючи квартиру АДРЕСА_1 одноквартирним житловим будинком, позначеним під літерою «А-1» в інвентаризаційній справі на будинковолодіння, суд першої інстанції вірно виходив із технічних даних, які містяться у ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», а також приписів ст.380 ЦК України, які визначають спірний житловий будинок як об»єкт цивільного права.

Доводи апелянта про те, що даний об»єкт є приналежністю до головної речі - будинку АДРЕСА_1 не відповідає ч.2 ст.382 ЦК України, так як відповідно до наведених вище даних спірному об»єкту притаманні усі риси окремого житлового будинку.

Як встановлено в судовому засіданні, в окремо стоячому спірному будинку розмішена єдина квартира №5, власником якого є ОСОБА_2 Жодних допоміжних приміщень, які пов»язані спільністю із іншими об»єктами нерухомого майна (приміщення літ. «А-2») він не має. Жодних взаємних інтересів ОСОБА_2 та ОСОБА_7, які можуть виникати із їх відносин власності, не випливають.

Застереження апелянта про можливість ОСОБА_2 здійснювати добудову чи прибудову до свого об»єкта власності можуть вирішуватися в окремому порядку і не є предметом спору у даній справі.

Як випливає із матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою, поданою у порядку позовного провадження.

Із цієї заяви, окрім прохання встановлення юридичного факту, убачається спір про право, оскільки іншою вимогою було питання про цивільне право позивача. Оскільки ці вимоги є взаємно пов»язаними і випливають одна із іншої, то суд їх розглянув в одному провадженні.

Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що спірний будинок АДРЕСА_1 є одноквартирним житловим будинком (А-1) як окремим об»єктом цивільного права і не є приналежністю головної речі будинку №19, права ОСОБА_7, рішенням суду не порушуються, спір правильно розглянуто в позовному провадженні.

22 квітня 2015 року ОСОБА_7 звернулася до Личаківського районного суду м. Львова із заявою про перегляд рішення цього суду від 16 листопада 2012 року у зв»язку з нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами зазначала те, що 28 лютого 2005 року за територіальною громадою в особі Львівської міської ради було зареєстровано право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер №10026416, площа будинку 337,5 кв.м., частка власності 1/1. Встановивши факт, що квартира АДРЕСА_1 є одноквартирним житловим будинком суди без законодавчої підстави позбавили власника будинку - територіальну громаду її майна.

Залишаючи заяву ОСОБА_7 без задоволення Личаківський районний суд м. Львова в ухвалі від 16 липня 2015 року яка була залишена без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 19 жовтня 2015 року дійшов висновку про те, що питання належності будинку АДРЕСА_1 до власності територіальної громади м. Львова (з урахуванням змісту задоволених судом позовних вимог) не входило до предмету доказування у даній справі та не могло впливати на висновки суду.

Заявниці, яка тривалий час проживає у згаданому будинку АДРЕСА_1, мало бути відомо про приналежність будинку до власності територіальної громади м. Львова.

У той же час, право на справедливий суд, яке гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), в практиці Європейського суду з прав людини (далі - Євросуд) розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

У свою чергу, одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип, як наголошує Євросуд, означає, що: «жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. При цьому, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру» (п. 52 рішення Євросуду по справі «Рябих проти Росії» (2003).

Характерно, що принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду, все ж таки порушується Високими Договірними Сторонами. Такі порушення, як свідчить аналіз практики Євросуду, наприклад, проявляються: 1) при поданні протесту в порядку нагляду на судові рішення, які набрали законної сили; 2) у випадках відсутності часових обмежень на опротестування судових рішень, які набрали законної сили; 3) коли для поновлення процесуального строку на апеляцію ставилась мета не виправлення серйозних судових помилок, а лише перегляд та нове вирішення справи.

Доводиапеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є проживають у будинку АДРЕСА_2 по своїй суті повторюють доводи апеляційних скарг ОСОБА_7 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року та ухвалу цього суду від 16 липня 2015 року, які набрали законної сили, лише в іншій інтерпретації.

Основні доводи зводяться до порушення їх прав як мешканців сусіднього будинку АДРЕСА_2, спірний будинок №19 (А-1) не є окремим об»єктом цивільного права, рішенням суду порушуються їх права, спір розглянуто в окремому провадженні, порушуються права територіальної громади.

Однак всі ці питання вже були предметом розгляду в суді першої й апеляційної інстанції.

З тих підстав колегією суддів відхилено як необґрунтовані клопотання представника апелянтів ОСОБА_6 про залучення третіх сторін до участі в справі, призначення будівельно-технічної експертизи, та відкладення розгляду справи.

Оскільки вищезазначені обставини встановлені судом апеляційної інстанції після відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року питання про права та обов»язки мешканців сусіднього будинку АДРЕСА_2 не вирішувалося, відтак його мешканці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не належить до кола осіб, які відповідно до ст.292 ЦПК України мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку, тому апеляційне провадження слід закрити.

Керуючись ст.292,297,303,314,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" про встановлення фактів, що мають юридичне значення - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бойко С.М.

Копняк С.М.