Справа № 703/3159/16-ц
12 липня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Васильківської Т.В.,
секретар судових засідань ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином.
Представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, проте надали суду заяву, в якій позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з наведених в ньому підстав. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.81,96,97).
Представник третьої особи - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» в судове засідання не зявився, проте надав суду клопотання, в якому просив розгляд справи провести без його участі.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку, передбаченому гл.8 ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.74 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.
В судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 близько 08 год. 00 хв. 14 квітня 2016 року, керуючи автомобілем НОМЕР_3, по вул.Жовтнева в м. Сміла Черкаської області, в порушення вимог п.2.3(б), 12.1 ПДР України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4, який рухався попереду, в попутньому напрямку та виконував поворот ліворуч. Внаслідок ДТП водій автомобіля «Шевролет Авео» ОСОБА_2 отримав легкі тілесні ушкодження.
Відповідно до копії постанови Смілянського міськрайонного суд Черкаської області від 18 липня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, яка набрала законної сили 29 липня 2016 року (а.с.11).
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Належність автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2 позивачу по справі, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії СХТ №196391 (а.с.7).
Згідно з копією висновку експертного товарознавчого дослідження №028 від 25 квітня 2016 року (а.с.12-28):
2). Вартість матеріального збитку, який спричинений власнику автомобіля СHEVROLET Aveo, реєстраційний номер №СА1653ВЕ, внаслідок пошкодження даного транспортного засобу під час дорожньо-транспортної пригоди, становить 103965 (сто три тисячі девятсот шістдесят пять) гривень.
Статтею 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані, зокрема, з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Згідно копії полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/6431846 від 17 грудня 2015 року, автомобіль НОМЕР_2, застрахований в ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4» (а.с.31).
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з п.16 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Факт належності джерела підвищеної небезпеки - автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_3 відповідачу по справі, підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 671455 (а.с.32).
Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат на отриману правову допомогу, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.
Відповідно до ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Разом з тим, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
В силу ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Позивачем та його представниками, на обґрунтування вимоги про стягнення коштів за надання правової допомоги за виготовлення позовної заяви та ведення цивільної справи в суді, надано квитанції про сплату позивачем винагороди за надані послуги на загальну суму 1600 гривень (а.с.36,60), однак відповідно до чинного законодавства, оплата виконаної роботи адвокатом має підтверджуватися розрахунком, який позивачем суду не надано.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Враховуючи, що позовні вимоги, в частині стягнення матеріальних збитків, підлягають задоволенню в повному обсязі, то відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.
Керуючись ст. 10, 11, 58, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ОСОБА_4», про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
В задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповдача на його користь судових витрат по оплаті правової допомоги відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення відповідач може подати протягом 10 днів з дня отримання його копії до Смілянського міськрайонного суду.
В 10 денний строк з дня проголошення заочного рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його перегляд та оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуючий: Т.В. Васильківська