Справа №678/173/17
Провадження № 2-к-678-1/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2017 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

розглянувши справу за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ Московського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 27 жовтня 2008 року у справі №2-6888/08 за заявою ОСОБА_1 про порушення наказного провадження про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2017 року до Летичівського районного суду Хмельницької області із Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення білоруського суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на території України.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявилася, подала суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявився, подав суду заяву згідно якої не заперечує щодо визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України ухвали Московського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 27 жовтня 2008 року про стягнення аліментів на сина ОСОБА_3.

Судове засідання проведено у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши подані документи суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

У ст. 81 Закону «Про міжнародне приватне право» вказано, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Міжнародним договором, що регулює визнання та виконання рішення Республіки Білорусь, є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року (далі - Конвенція).

Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання щодо надання правової допомоги в обсязі, передбаченому статтею 6 Конвенції, за винятком визнання і виконання виконавчих написів. Україна бере на себе зобов'язання визнавати і виконувати рішення, винесені на територіях держав - учасниць Конвенції, передбачені пунктом "а" статті 51 Конвенції, за винятком нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

Судом встановлено, що ухвалою про судовий наказ Московського району міста Мінськ Республіки Білорусь від 27 жовтня 2008 року у справі № 2-6888/08 за заявою ОСОБА_1 про порушення наказного провадження про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2, порушене наказне провадження про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, аліменти на користь ОСОБА_1, на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 25 відсотків його заробітку та іншого доходу, щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2008 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 державне мито в дохід держави в розмірі 184270 рублів.

З довідки суду Московського району міста Мінськ Республіки Білорусь вбачається, що ухвала цього суду від 27 жовтня 2008 року вступила в законну силу 10 листопада 2008 року. ОСОБА_2 був своєчасно і у встановленому процесуальним законом Республіки Білорусь порядку повідомлений про винесення судового наказу. Судове рішення виконувалось по 02 серпня 2016 року.

Враховуючи те, що судом не встановлено підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, які визначені ст. 396 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення клопотання.

У ч. 7 ст. 395 ЦПК України передбачено, якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.

Суд вважає, що оскільки ухвала про судовий наказ Московського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 27 жовтня 2008 року виконувалось включно по 02 серпня 2016 року на території Республіки Білорусь, то вказане рішення іноземного суду підлягає виконанню на території України з 03 серпня 2016 року.

До матеріалів справи додано також розрахунок судового виконавця по визначенню заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню №6 аліменти в розмірі 25% ОСОБА_2, згідно якого залишок боргу з наростаючим підсумком становить: за серпень 2016 року - 183,65128 рублів, за вересень 2016 року 400,99031 рублів, за жовтень 2016 року - 635,80937 рублів.

Однак, ОСОБА_2 у відзиві на клопотання ОСОБА_1 від 21 березня 2017 року вказав, що 03 листопада 2016 року на імя стягувача перерахував 2555,87 грн. аліменти за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2016 року, що відповідно до законодавства України становить 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає розрахунок судового виконавця по визначенню заборгованості по аліментах безпідставним.

Суд приходить до висновку, що визначення наявності чи відсутності заборгованості за серпень, вересень, жовтень 2016 року не є предметом судового розгляду клопотання ОСОБА_1, оскільки вирішується лише питання щодо визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду.

Наявність або відсутність заборгованості по аліментах у вказаний період має встановлюватись при примусовому виконанні виконавчого документа.

Керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22 січня 1993 року, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 390-398 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України ухвали про судовий наказ Московського району м. Мінськ Республіки Білорусь від 27 жовтня 2008 року у справі № 2-6888/08 за заявою ОСОБА_1 про порушення наказного провадження про стягнення аліментів на неповнолітню дитину з ОСОБА_2.

Рішення іноземного суду підлягає виконанню на території України з 03 серпня 2016 року.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_4

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_4