Справа № 266/3698/17
Провадження№ 2/266/1066/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 жовтня 2017 року м. Маріуполь

Приморський районний суд в складі головуючого судді Пантелєєва Д.Г. за участю секретаря Циганкової М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту мешкання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення факту мешкання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину спільного майна, вказуючи на те що він мешкав разом з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 06 травня 2006 року по 12 вересня 2008 року. З метою поліпшення житлових умов подружжя позивач, взявши кредит в АКІБ «Укрсиббанк», поручителем за яким була відповідач, сумісно з відповідачем придбав 20 травня 2008 року кв. АДРЕСА_1. Кошти продавцю за квартиру передано позивачем, оформлена нерухомість була на відповідача, позивач вважає її спільним майном. 13 вересня 2009 року ОСОБА_1 уклав шлюб з відповідачем, від якого вони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 листопада 2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу він не дійшов згоди з відповідачем про розподіл сумісного майна. Просив суд визнати факт мешкання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 06 травня 2006 року по 12 вересня 2008 року, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно в рівних частках, по ? за кожним.

Позивач та представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, надіслали на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, розглянувши справу за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, згідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

10 жовтня 2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір поруки №148777, згідно якого ОСОБА_2 зобов'язалась перед Кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором (а. с. 5)

Аналізуючи цей договір, суд вбачає, що ще до офіційного укладення шлюбу відносини ОСОБА_1 та відповідача по справі, ОСОБА_2 мали всі ознаки сімейних, вони мали спільні права та обов'язки, а також в рівних долях несли відповідальність по кредитним зобов'язанням.

Сума зобов'язань за кредитним договором складає 50 000 доларів США та повністю співпадає з сумою, яка була сплачена при укладенні договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1, покупцем згідно якого є ОСОБА_2 (а. с. 6)

Шлюб між сторонам було укладено після придбання нерухомого майна, 13 вересня 2008 року. Після його укладення ОСОБА_2 змінила прізвище на ОСОБА_2. Шлюб між сторонами було розірвано рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 16 листопада 2016 року (а. с. 7, 9)

Аналізуючи вказані документи, суд вбачає, що ще до офіційного укладення шлюбу відносини ОСОБА_1 та відповідача по справі, ОСОБА_2 мали всі ознаки сімейних, вони мали спільні права та обов'язки, а також в рівних долях несли відповідальність по кредитним зобов'язанням, спільно придбали нерухоме майно. Тобто суд вважає встановленим факт мешкання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 06 травня 2006 року по 12 вересня 2008 року.

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Встановлений судом під час вивчення матеріалів справи факт мешкання сторін однією сім'єю без реєстрації шлюбу в даному випадку є спеціальною підставою для виникнення у них прав подружжя, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

В правових позиціях постанови Верховного Суду України від 06 червня 2016 року 6-2253цс15 визначено, що згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, що проживають однією сім'єю, але не перебувають в шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім'єю.

Під час мешкання однією сім'єю без реєстрації шлюбу сторонами 23.05.2008 року було придбано квартиру АДРЕСА_1, яка складається з чотирьох кімнат загальною площею 75,9 кв.м., житловою - 51,9 кв. м. (а. с. 6).

Вказана квартира визнається судом спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 шляхом визнання за кожним із них права власності в розмірі ? частки квартири за кожним.

Також суд зазначає, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає разом з відповідачем.

В судовому засіданні встановлено факт мешкання сторонам без реєстрації шлюбу однією сім'єю, факт придбання майна під час знаходження сторонами в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд, керуючись положеннями ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Враховуючи обставини справи, неможливість сторін добровільно розділити сумісне майно, суд, керуючись ст.ст.69, 70, 71 СК України, ст. ст.213, 214, 215, 224 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту мешкання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання нерухомого майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частину спільного майна задовольнити повністю.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 75,9 кв.м., житловою площею - 51,9 кв.м., сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 75,9 кв.м., житловою площею - 51,9 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 75,9 кв.м., житловою площею - 51,9 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Копію судового рішення направити відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Приморський районний суд м. Маріуполя шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Пантелєєв Д. Г.