Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/7794/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Редько О.В.
Провадження № 22-ц/778/2467/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2,

При секретарі: Путій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим у подальшому вищевказаним позовом, посилаючись на те, що Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області неодноразово порушувало його права, внаслідок чого постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року дії відповідача було визнано протиправними та зобовязано Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області вчинити певні дії. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2016 року постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року залишена без змін.

Позивач вказував, що протиправними діями Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області йому було спричинено моральну шкоду, яка виявилась в тому, що він, будучи інвалідом та тимчасовим переселенцем, протиправними діями відповідача був позбавлений гарантованих йому державою матеріальних благ, не отримав вчасно грошові кошти, внаслідок чого переніс психологічні та фізичні страждання, які виявилися в приниженні людської гідності, постійних переживаннях, недостатності коштів на своєчасне лікування та забезпечення своєї життєдіяльності (купівля харчів, одягу тощо).

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_3 просив суд стягнути на його користь з Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області моральну шкоду в розмірі 28 000 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_3 рішення суду не оскаржив.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що суд вірно вирішив питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин. З дотриманням вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України суд належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно із законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою від 24.03.2015 року за № НОМЕР_1 (а.с. 15).

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 до Мелітопольського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, 3 особа Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії задоволено частково. Визнано дії Мелітопольського обєднаного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області в частині призупинення виплати пенсії ОСОБА_3 протиправними. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 12-14).

Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 до Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та зобовязання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області щодо припинення соціальних виплат ОСОБА_3, як переселенцю, за період з 01.02.2016 року по 28.03.2016 року. Зобовязано Управління праці та соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області виплатити ОСОБА_3 соціальні виплати, як переселенцю, за період з 01.02.2016 року по 28.03.2016 року (а.с. 7-9).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2016 року постанова Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 квітня 2016 року залишена без змін (а.с. 10-11).

За ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наявність неправомірних дій з боку відповідача щодо припинення соціальних виплат ОСОБА_3, як переселенцю, за період з 01.02.2016 року по 28.03.2016 року, не підлягає доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України).

Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995р. зі змінами, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Правовідносини щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди мають похідний характер і пов'язані з встановленням факту порушення прав особи незаконними діями або бездіяльністю органу владних повноважень.

Судом правильно встановлено, що відповідачем спричинено позивачу моральну шкоду, яка полягає в порушенні його прав, душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з протиправною поведінкою щодо нього з боку відповідача. Право позивача було порушено, внаслідок чого він був вимушений звертатися до суду для захисту своїх прав.

З урахуванням моральних переживань у зв'язку з протиправними діями відповідача, що призвело до порушення душевної рівноваги позивача, до вимушених змін у його життєвих стосунках, завдало позивачу незручності, значні проблеми, змусило позивача звернутися до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, суд виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов вірного висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи та є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Докази та обставин, на які посилається Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 квітня 2017 року у цій справізалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: