Провадження № 22-ц/773/1014/17 Категорія: 27 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі :

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

секретар - Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2017 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно - відмовлено.

Позивач ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду першої інстанції, в якій, покликаючись порушення норм матеріального права при його ухваленні, просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи. Позивачем подано заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з перебуванням представника банку у щорічній основній відпустці. Однак, вказана обставина не є поважною причиною для відкладення розгляду справи, з огляду на те, що банк як юридична особа міг направити для участі в справі іншого представника або особу, яка виконує обов'язки юриста на період відсутності представника ОСОБА_3 Представником відповідача ОСОБА_4 подано заяву про відкладення розгляду справи в зв'язку з його зайнятістю в іншому судовому процесі в іншій справі, проте не надано підтверджуючих доказів. Вказані обставини не позбавляють права відповідача взяти участь в розгляді справи особисто або укласти угоду про надання правової допомоги з іншим представником, а тому колегія суддів вважає неявку відповідача та представника відповідача без поважних причин, що не є підставою для відкладення розгляду справи за апеляційною скаргою позивача. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України колегія суддів ухвалила проводити розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Позивач звернувся з позовом до відповідача, у якому просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 475383, 18 грн. за кредитним договором №0201/0908/74-132 від 18.09.2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_2, шляхом визнання права власності на нього за ПАТ "Дельта Банк". Визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки, що полягає у реєстрації іпотекодержателем права власності на нерухоме майно на підставі відповідного застереження в іпотечному договорі.

Висновки суду є правильними і такими, що відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 18.09.2008 року між ПАТ "Сведбанк та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 0201/0908/74-132, відповідно до умов якого остання отримала кошти в розмірі 25000 дол. США під 11,9 % річних строком до 18.09.2033 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 18.09.2008 року між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого, ОСОБА_2 банку передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 а, що знаходиться в Луцьку Волинської області, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 25.052012 року ПАТ "Сведбанк" відступило, а ПАТ "Дельта Банк" прийняло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту укладеного з відповідачем ОСОБА_2

З матеріалів справи встановлено, що внаслідок невиконання зобов'язань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість, яка на 28.07.2015 року становила 475383, 18 грн.

Пунктом 11 Іпотечного договору, укладеного між сторонами передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем основного зобов'язання повністю або частково.

Згідно п. 12 цього ж договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: 1)за рішенням суду; 2) у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, згідно вимог пп.12.3.1. та 12.3.2. цього ж пункту договору. Пунктом 12.3.1. Іпотечного договору передбачено, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття рішення іпотекодержателя про обрання способу звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно умов договору, на підставі висновку незалежного експерта-суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку"; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності.

Разом з тим порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Виникнення права власності за рішенням суду передбачена статтями 335 та 376 ЦК України.

Отже, передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати питання про визнання права власності в такий спосіб.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що визнання права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки є позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки, що не позбавляє банк права звернути стягнення на майно в разі неможливості звернення стягнення на майно на підставі договору в позасудовому порядку, в тому числі і на підставі судового рішення про стягнення заборгованості.

У суду відсутні мотиви для відступу від правових позицій, викладених у висновках Верховного Суду України щодо застосування норм матеріального права - ст. ст. 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 червня 2017 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді