Справа № 159/1343/17
Провадження № 2/159/590/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Бойчука П.Ю.,

з участю секретаря Гусар Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.12.2005 року помер батько позивача - ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на все належне йому майно, а саме: на житловий будинок та господарські споруди, який розташований в селі Ворона по вулиці Лісова, 10, Ковельського району Волинської області; земельні ділянки на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, які відповідно до рішення Любитівської сільської ради від 21.12.1993 року за № 16/4 «Про передачу у приватну власність жителям сільської ради народних депутатів» передані у власність, а саме: передано у власність ОСОБА_3 земельні ділянки 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Ворона, вул. Лісова, 10, Ковельського району Волинської області та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства с. Ворона Ковельського району Волинської області.

На випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповіту не склав, а тому спадкування належного йому майна здійснюється по закону. Відповідач у справі, рідна сестра позивача, відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 шляхом написання заяви до Ковельської державної нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини.

Позивачем була подана заява в Ковельську державну нотаріальну контору про оформлення своїх спадкових прав після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.12.2005 року, як спадкоємцям першої черги спадкоємців за законом, однак Ковельська державна нотаріальна контора відмовила позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, та запропоновано позивачу звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав та інтересів. Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 23.09.2016 року визнано за позивачем право власності на житловий будинок, господарські та побутові споруди по вул. Лісова, 10 в с. Ворона Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер 13.12.2005 року. Оскільки приватизація вказаної земельної ділянки не завершена видачею правовстановлюючого документа, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

Враховуючи наведене, позивача просила суд визнати за нею право на завершення приватизації та право на одержання нею на її ім'я свідоцтва про право власності на: земельну ділянку розміром 0,25 га, яка розташована в селі Ворона по вул. Лісова, 10 Ковельського району Волинської області, призначена для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд; на земельну ділянку розміром 0,25 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, призначена для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 12.12.2005 р., спадщину після смерті якого прийняла позивач ОСОБА_1.

В судове засідання позивач та її представник ОСОБА_4 не з'явились. Однак до суду надійшла спільна заява від позивача та представника позивача про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю, просили їх задовольнити.

В судове засідання відповідач та її представник ОСОБА_5 не з'явились. Однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти їх задоволення.

Дослідивши письмові докази суд дійшов висновку, що позов підставний і підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності:

- ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки;

- виготовлення технічної документації на земельні ділянки;

- визначення меж земельної ділянки в натурі;

- погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами;

- одержання у встановленому порядку Державного акта на землю;

- реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

13.12.2005 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 012039, виданим 14.12.2005 року Любитівською сільською радою Ковельського району Волинської області 03.01.2007 року, актовий запис № 55.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 23.09.2016 року визнано за позивачем право власності на житловий будинок, господарські та побутові споруди по вул. Лісова, 10 в с. Ворона Ковельського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 13.12.2005 року.

Вказаним рішенням доводиться та обставина, що єдиним спадкоємцем майна, власником якого на час відкриття спадщини був ОСОБА_3, є позивач ОСОБА_1

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 23.09.2016 року доводиться та обставина, що позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3.

Матеріалами справи доводиться також і та обставина, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має, а його дочка ОСОБА_2, в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 подали заяви про визнання ними позову.

Згідно рішення Любитівської сільської ради від 21.12.1993 року за № 16/4 «Про передачу у приватну власність жителям сільської ради народних депутатів», передані у власність, а саме: передано у власність ОСОБА_3 земельні ділянки 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Ворона, вул. Лісова, 10 Ковельського району Волинської області та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства в с. Ворона Ковельського району Волинської області.

На підставі вказаного рішення складено акт про перенесення в натуру меж зон обмежень земельної ділянки та акти прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 17.03.2017 року ОСОБА_3

Таким чином, в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність позову, оскільки до позивачки перейшли права спадкодавця щодо земельної ділянки.

Зважаючи на обставини справи, суд залишає судові витрати за позивачем.

На підставі ст. 10, 60, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 1268-1262, 1266, 1268 ЦК України, п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та право на одержання ОСОБА_1 на її ім'я свідоцтва про право власності на: земельну ділянку розміром 0,25 га, яка розташована в селі Ворона по вул. Лісова, 10 Ковельського району Волинської області, призначена для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд; на земельну ділянку розміром 0,25 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Любитівської сільської ради Ковельського району Волинської області, призначена для ведення особистого селянського господарства в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3, який помер 12.12.2005 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його оголошенні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_6