Справа № 265/1085/17
Провадження № 2/265/668/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 червня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді - Міхєєвої І.М.,

за участю секретаря судового засідання - Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з червня 2008 року по лютий 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею. Після розірвання шлюбу відповідач життям доньки не цікавився, не виявляв бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки, однак за період з 24.01.2013р. по 07.02.2017р. він їх не сплачує, про що свідчить довідка про неотримання аліментів. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просила позбавити його батьківських прав у відношенні доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка до судового засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з'явився за невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради до суду не з'явився, надіславши до адреси суду письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, неповнолітня ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1.

При цьому батьки дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду від 12.02.2013р. (справа № 265/502/13-ц).

Згідно довідки від 15.02.2017р. про неотримання аліментів, ОСОБА_1 не отримувала аліменти з ОСОБА_2 у період з 24.01.2013р. по 07.02.2017р. згідно виконавчого листа № 2/265/584/13, виданого 07.04.2016р. Орджонікідзевським районним суду м.Маріуполя.

Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина.

Згідно довідки з місця мешкання від 13.02.2017р., виданої директором ЖКП «АЖК», позивачка ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, склад сім*ї: донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3

Згідно довідки № 268 від 11.04.2017р., виданої КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 6 м.Маріуполя», а також довідки № 227 від 03.05.2017р. про умови навчання та виховання ОСОБА_3, виданої КЗ «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 10», вихованням дитини ОСОБА_3 займається тільки мати, батько у вихованні участі не бере, у школі ніколи не з'являвся.

Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Проте згідно матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, діє всупереч інтересам та потребам своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_3, що на думку суду є неприпустимим.

Згідно листа служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради від 23.06.2017 року громадянин ОСОБА_2 на території Лівобережного району м.Маріуполя не проживає. Згідно відповідей Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, останнім місцем реєстрації ОСОБА_2 є АДРЕСА_2, наразі місце його реєстрації не відомо.

Згідно акту обстеження умов проживання від 20.04.2017 року № 107, складеного службою у справах дітей Лівобережної районної адміністрації міста Маріуполя, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з матір'ю ОСОБА_1, умови проживання задовільні, для виховання дітей створені умови.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідач ОСОБА_2, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав.

Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він не опікується її долею, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, неповнолітня дитина не отримує від нього тепла та батьківської турботи, суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Отже, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір на час звернення позивача до суду у розмірі 640 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа: Орган опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 640 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Міхєєва