БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/200/17
Справа № 356/655/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2017 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.,

при секретарі Мамей Н. І., Харченко Ж. В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Березанський комбінат комунальних підприємств», третя особа: Березанська міська рада Київської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_2 з позовом до Комунального підприємства «Березанський комбінат комунальних підприємств», третя особа: Березанська міська рада Київської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування свої вимог позивач посилався на те, що 09.11.2016 о 19 годині 12 хвилин, рухаючись за кермом власного автомобіля НОМЕР_1, по вул. Якіра в м. Березань Київської області, був засліплений іншим автомобілем та допустив наїзд на бетонну плиту, що незаконно знаходилась на правій крайній проїзній частині дороги. Позивач вказує, що балансоутримувачем вулиці Якіра, яка є складовою вулично-дорожньої мережі м. Березань Київської області та є комунальною власністю, є КП «Березанський комбінат комунальних підприємств», бездіяльність якого щодо належного утримання в безпечному для дорожнього руху стані дороги стало причиною ДТП. Відтак, позивач вказує, що внаслідок винних дій відповідача йому були спричинена матеріальна шкода у сумі 7990,00 грн., та моральна шкода у розмірі 1000 грн.

У судове засідання позивач та його представник не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с.,21,23,29,26, 33, 37,49,50).

Представник відповідача у судовому засіданні подала письмові заперечення проти позову, в яких у задоволення позову просив відмовити, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявленого позову, на порушення правил дорожнього руху позивачем, а саме, п.19.3; позивачем не надано акту обстеження ділянки вулично - шляхової мережі.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.21,29,37,49).

Від третьої особи на дійшла до суду заява, про розгляд справи без участі їхнього представника (а.с.39).

Заслухавши пояснення представника відповідача дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, 09.11.2016 о 19 годині 12 хвилин позивач, рухаючись за кермом автомобіля НОМЕР_2, по вул. Якіра в м. Березань Київської області, допустив наїзд на бетонну плиту, яка незаконно знаходилася на правій крайній проїзній частині дороги, внаслідок чого був пошкоджений автомобіль, наїзд відбувся в результаті того, що позивача засліпив автомобіль МАЗДА д.н.з. АА 4790. Автомобіль під керуванням позивача отримав DEO-НЕКСІЯ, д.н.з. НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження.

У відповідності до постанови Березанського міського суду Київської області від 17.02.2017 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Березанського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії. Позовні вимоги позивача були задоволені частково, визнано протиправною бездіяльність Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу Головного управління національної поліції в Київській області при розгляді звернення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.11.2016 о 19 годині 12 хвилин по вул. Якіра в м. Березань Київської області з участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 В решті позову відмовлено (а.с.8-10).

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 постанову Березанського міського суду Київської області від 17.02.2017 залишено без змін (а.с.11-13).

Відповідно до ч. 3 ст. 14, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Так, положеннями ч. 1 ст. 16, 17 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування, які здійснюють управління їх функціонуванням та розвитком, і є комунальною

власністю.

Положеннями ст.1165 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок неусунення загрози, зокрема, майну фізичної особи відшкодовується відповідно до цього Кодексу.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, у відповідності до яких майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відтак, за правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Відповідно до змісту ст. 10, 11, 58-60 ЦПК України суд вирішує цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Разом з тим, позивачем при зверненні до суду не надано та в судовому не встановлено жодних належних та допустимих доказів, зокрема, статуту відповідача як юридичної особи, що саме КП «Березанський комбінат комунальних підприємств» у встановленому законом порядку наділений обов'язками постійного контролю експлуатаційного стану усіх елементів дорожніх об'єктів в межах м. Березань Київської області, в тому числі, і вулиці Якіра, на якій сталась подія 09.11.2016, а також контролю та негайного усунення виявлених пошкоджень чи інших перешкод в дорожньому русі.

Постановою Березанського міського суду Київської області від 17.02.2017 та ухвалою Київського апеляційного суду Київської області від 23.03.2017 лише визнано протиправною бездіяльність Березанського ВП Переяслав-Хмельницького відділу ГУ НП в Київській області при розгляді звернення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 09.11.2016, обставини якої можуть бути кваліфіковані за ст. 140 КУпАП як порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт, проте не містять визнання факту вини відповідача, як про це вказує у позовній заяві позивач, тому не можуть розцінюватись судом як належний доказ.

Інших доказів, що підтверджують вину КП «Березанський комбінат комунальних підприємств», надано не було.

Окрім того, позивачем не було надано жодних документальних підтверджень конкретного місця розташування бетонної плити, з якою допустив зіткнення позивач, зокрема, акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, відтак, відсутні підстави віднесення відповідної ділянки місцевості до складової вулиць і доріг міст та інших населених пунктів в розумінні ст. 18 Закону України «Про автомобільні дороги», щодо яких на уповноважених субєктів покладено обовязок з належного утримання автомобільної дороги.

Згідно копії рахунку-фактури № 68 від 15.11.2016, Акту здачі-прийому виконаних робіт (послуг) № 68 від 17.11.2016, вартість відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_4, становить 7990 грн. (а.с.5,6).

Суд критично оцінює вказані документи з точки зору їх належності та допустимості , так як суду не надано було їх оригіналів або належних чином завірених копій, що суперечить ч. 2 ст. 64 ЦПК України, відповідно до якої письмові докази, як правило, подаються в оригіналі.

В той же час, суд критично ставиться до посилань позивача у позовній заяві на автомобіль НОМЕР_4, на свій власний, так як вони спростовуються вказаною вище постановою Березанського міського суду Київської області від 17.02.2017, а будь-яких доказів зворотного суду не надано.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 1000 гривень, суд відмічає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як роз'яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Так, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, зокрема, у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї (ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Враховуючи докази, що містяться у матеріалах справ, суд вважає, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, не підтвердив завдання йому моральної шкоди, та в чому полягає ця шкода, її характер та обсяг, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві відповідачем.

Окрім того, в судовому засіданні не було встановлено причинно-наслідкового зв'язку між шкодою і протиправним діянням її завдавача та вини останнього в її заподіянні.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 7990, 00 грн. та моральної шкоди у розмірі 1000 грн. у повному обсязі у зв'язку з недоведеністю та відсутністю правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 3, 11, 57, 58, 60, 61, 84, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 218 ЦПК України; ст. 23, 1165, 1166, 1167 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Березанський міський суд Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. О. Капшученко