АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Рогожука Сергія Леонідовича в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року

в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Вимоги обґрунтовано тим, що 02 лютого 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір № 2706/0207/72-029, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит, у сумі 100 000 дол. США, а позичальник зобов'язувався в порядку та на мовах, визначених кредитним договором повертати кошти, сплачувати проценти та інші передбачені платежі в сумі, строки та на мовах, що передбачені кредитним договором.

Зазначав, що відповідачка умови договору порушила, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, право вимоги якої згідно договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року кредитор відступив ТОВ «ФК «Вектор Плюс».

З урахуванням доповнень до позову, посилаючись на наявність рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2011 року, яким частково було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» заборгованість за тілом кредиту, в сумі 91 301, 75 дол. США, заборгованість за процентами, у розмірі 32973 дол. США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, у розмірі 157802 грн. 63 коп., просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» заборгованість, в сумі 60 889,86 дол. США, що еквівалентно 849 717 грн. 99 коп.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року позов ТОВ «ФК «Вектор Плюс» задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідачки, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, не встановлення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення про відмову у позові.

Колегія суддів, заслухавшипредставника ОСОБА_2, який підтримав апеляційну скаргу, представника позивача, яка просила апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, 02 лютого 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2706/0207/72-029, згідно умов якого банк зобов'язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту в розмірі 100000 дол. США, на строк з 02 лютого 2007 року по 02 лютого 2027 року включно та на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному зі у строки передбачені цим договором. Позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 16 % річних за весь час фактичного користування кредитом. (а.с.7-12 т. 1).

Пунктами 3.8, 6.1.4. визначено право банку вимагати дострокове повернення в повному обсязі кредиту, сплати процентів за користування ним та штрафних санкцій.

Згідно п. 3.1. кредитного договору, сторони погодили, що позичальник зобов'язується погасити заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів на позиковий рахунок № 7001 щомісяця через касу банку в терміни вказані в додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору.

Як вбачається з додатку № 1 до кредитного договору № 2706/0207/72-029 від 02 лютого 2007 року, він містить графік погашення заборгованості відповідно до якого позичальник кожного місяця з 01 числа місяця по 10 число місця починаючи з 10 березня 2007 року по 10 січня 2027 року вносить кошти в рахунок погашення заборгованості в розмірі 417 дол. США, а в останній місяць строку, а саме 02 лютого 2017 року - 337 дол. США (а.с.13-16, т. 1).

Встановлено, що банком були надані відповідачу кредитні кошти в розмірі погодженому ними в договорі, а саме 100 000 дол. США (а.с.25 т.1, а.с.101-250 т. 2).

Згідно п. 8.1. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

Встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2011 року в справі за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржниці на користь ПАТ «Сведбанк» стягнуто заборгованість по тілу кредиту, в сумі 91301,75 дол. США та заборгованість за процентами, у розмірі 32973 дол. США, а також пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів, у сумі 157802 грн. 63 коп. (а.с.95-97 т. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», правонаступника ВАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, згідно умов якого банк відступив, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набув права вимоги заборгованості боржниці ОСОБА_2 та передав банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становлять ціну продажу і по кредитному договору № 2706/0207/72-029 від 02 лютого 2007 року, що склало 204989, 06 дол. США, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 91301,75 дол. США; заборгованість за процентами - 57603,64 дол. США, пеня - 56083,67дол. США (а.с.26-38, 39 т. 1).

Встановлено, що грошові кошти в кредит ОСОБА_2 видавалися в іноземній валюті - дол. США й придбано фактором заборгованість відповідачки у валюті платежу (а.с.39 т.1)

Враховуючи наявність рішення Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2011 року, яким з ОСОБА_2 стягнуто у повному обсязі заборгованість по тілу кредиту, а також заборгованість про процентах та пені, яка виникла станом на 31 березня 2011 року та те, що офіційний курс НБУ на 31 березня 2011 року становив 7,96 (а.с.95, 96), різниця заборгованості між стягнутою рішенням суду та набутою згідно договору факторингу становить 60 889, 86 дол. США, що еквівалентно 849717 грн. 99 коп. станом на 06 листопада 2014 року, з яких: заборгованість за процентами - 24 630,64 дол. США (57603,64-32973), та пеня - 36 259, 22 дол. США (56083,67- 19824,45 ( 157802,63:7,96)=36259,22) (а.с.100 т.1).

Відповідно до справи, фактор набув права вимоги нарахованої ПАТ «Сведбанк» заборгованості з процентів за користування кредитом та пені (а.с.101-250 т.1, а.с.1-195 т.2)

Задовольняючи заявлений по справі позов, районний суд виходив з підстав його доведеності.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції й визнає їх законними та обґрунтованими, остільки вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі доказів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2011 року визнано доведеним порушення ОСОБА_2 умов кредитного договору та наявність підстав до стягнення заборгованості по тілу кредиту у повному обсязі, а також відсотків та пені, яка виникла станом на 31 березня 2011 року, у зв'язку з чим у відповідності до ст. 61 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Твердження апеляційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернулося із пропущенням трирічного строку позовної давності, у межах якого можливо було звернутись з позовом про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами, а також з пропущенням річного строку - по пені, колегія суддів визнає безпідставними.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Між тим, згідно ч. 1, 2 ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмові формі.

Відповідно до п. 10.11 кредитного договору від 02 лютого 2007 року, строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, які випливають з цього договору, встановлюються тривалістю 10 років (а.с.12 т.1).

Отже, умовами договору кредитор та ОСОБА_2 передбачили збільшення строку позовної давності за будь-якими вимогами, в тому числі й стягнення відсотків та пені, до 10 років.

З урахуванням значених обставин, наявності рішення Подільського районного суду м. Києва про стягнення заборгованості, яка виникла станом на 31 березня 2011 року, придбання заборгованості у відповідності до договору факторингу 28 листопада 2012 року та заявлення позивачем вимог 15 листопада 2014 року, правових підстав для висновків про сплин строку давності, не має.

Статтями 6, 627, 638 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає правових підстав до застосування до вимог позивача строків позовної давності.

Колегія суддів визнає необґрунтованими й доводи апеляційної скарги про недійсність передачі банком за договором факторингу права вимоги за кредитним договором, враховуючи наступне.

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до абз. 11 п. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг вважається фінансовою послугою.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» право на здійснення операцій з надання фінансових послуг надається фінансовим установам.

ТОВ «ФК «Вектор Плюс» є фінансовою установою (а.с.61 т.3), яка надає фінансові послуги, а саме - факторинг, що відповідає положенням п. 11 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно ст. 5 вказаного Закону, фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов'язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов'язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред'явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Відповідно до п.п. 2 п. 1 Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 352 від 06 вересня 2014 року, до фінансової послуги факторингу віднесено набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення.

Отже, внаслідок укладення договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відбулося відступлення права вимоги від первісного кредитора до набувача даного права - нового кредитора.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За таких обставин, остільки договір факторингу є чинним, його дійсність ніким не оспорено, а тому у відповідності до ст. 204 ЦК України підлягає до виконання в повному обсязі.

Матеріали справи доведено придбання позивачем невиконаного ОСОБА_2 грошового зобов'язання перед банком, який згідно договору факторингу станом на 28 листопада 2012 року становить 204 989, 06 дол. США, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 91301,75 дол. США; заборгованість за процентами - 57603,64 дол. США, пеня - 56083,67дол. США. (а.с.26-39 т.1).

Враховуючи, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25 липня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто у повному обсязі заборгованість по тілу кредиту, а також частково заборгованість про процентах та пені, яка виникла станом на 31 березня 2011 року та те, що офіційний курс НБУ на 31 березня 2011 року становив 7,96 грн. за 1 дол. США, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність підстав до стягнення з відповідачки заборгованості, в сумі 60889,86 дол. США, що еквівалентно 849717 грн. 99 коп., з яких: заборгованість за процентами - 24 630,64 дол. США (57603,64-32973), та пеня - 36 259, 22 дол. США (56083,67- 19824,45 ( 157802,63:7,96)=36259,22) (а.с.39,95-97 т.1)

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, правових підстав до скасування постановленого по справі рішення, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Районним судом з достатньою повнотою з'ясовано обставини справи, зібраним доказам дано належну оцінку, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Згідно частини 1 статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката Рогожука Сергія Леонідовича в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/13703/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2305/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.