Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 320/4320/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Урупа І.В.
Провадження № 22-ц/778/1862/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

ОСОБА_2,

За участю секретаря: Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 9 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 31.05.2016 року має заборгованість в розмірі 69 413,33 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9 168,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 53 176,71 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3 286,75 грн., а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 281,59 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.12.2007р. в розмірі 69 413,33 грн. та судовий збір у сумі 1 378 грн.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.12.2007р., яка складається з заборгованості за кредитом 9 168,28 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 53 176,71 грн., заборгованості за пенею 1 100 грн., а всього - 63 444,99 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1 378 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 611, 623, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.12.2007р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір у вигляді підписання заяви позичальника. Відповідач був ознайомлений та згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та «Тарифами Банку», які були надані йому у письмовій формі (а.с. 9 оберт).

За змістом заяви позичальника, підписуючи її, позивач виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір.

ОСОБА_3 підписав заяву позичальника про надання строкового кредиту та отримав кредит у сумі 6 097,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом на строк 10 місяців з 30.12.2007р. по 30.10.2008р. включно на Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) з погашенням кредиту щомісячними платежами по 610,04 грн.

При укладанні договору ОСОБА_3 30.12.2007р. було надано кредитну картку № 810874, строк дії якої був встановлений до 09/09. Після закінчення цього строку відповідачеві, на виконання умов даного договору, тричі видавалися нові кредитні картки. Строк дії картки № 218072, яка видана на імя відповідача останньою, - 09.07.2013, встановлений до 04/17, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 119).

Станом на 31.05.2016 року ОСОБА_3 має заборгованість в розмірі 69 413,33 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 9 168,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 53 176,71 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3 286,75 грн., а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3 281,59 грн. - штраф (процентна складова). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 6-8) та випискою за основною карткою (а.с. 90-105).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 30.12.2007р. відповідачем з часу укладення договору по декілька разів на рік вчинялися дії щодо виконання зобовязань, здійснювалося погашення заборгованості за наданим кредитом. Останній платіж, який вніс відповідач за вказаним договором, був здійснений 28.08.2013р., після чого зобов'язання за договором ним не виконувались.

Банк звернувся до суду з позовом 11.07.2016р. (а.с. 2-3).

Задовольняючи позов частково, суд виходив із того, що відповідачем до ухвалення рішення зроблена заява про застосування строків позовної давності,тому дійшов вірного висновку, що пеня підлягає стягненню в межах одного року до дня предявлення позову, сума якої за період з 11.07.2015р. становить 1 100 грн. Також, суд підставно вважав, що вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань, що є подвійною відповідальністю боржника. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог про стягнення штрафів.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що неналежне виконання позичальником зобовязань за договором підтверджене доказами та виходячи із встановлених ст. 526 ЦК України загальних умов виконання зобовязання і передбаченого ст. 629 ЦК України принципу обовязковості договору, суд дійшов вірного висновку, що з відповідача на користь Банку підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 63 444,99 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 9 168,28 грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 53 176,71 грн., заборгованості за пенею 1 100 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку загальної позовної давності спростовані під час апеляційного розгляду справи.

Так, обґрунтовуючи позов Банк зазначав, що відповідач періодично сплачує заборгованість за кредитним договором.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Як зазначалося вище, відповідачем з часу укладення договору вчинялися дії щодо виконання зобовязань - проводилося погашення заборгованості за наданим кредитом, останній платіж, які вніс відповідач за вказаним договором, був здійснений 28.08.2013р.

Таким чином, у відповідності до ст. 264 ЦК України дії відповідача з часткового погашення боргу переривали перебіг строку позовної давності, а тому строк позовної давності не сплив на час пред'явлення позову.

Крім того, строк дії картки № 218072, яка видана на імя відповідача 09.07.2013р., встановлений до 04/17.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не отримував картки № 218072, яка видана на імя ОСОБА_3 09.07.2013р., спростовані наданим Банком витягом є Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 152, 153).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують, оскільки базуються на викладі фабули справи та є повторенням обставин, якими відповідач обґрунтовував свої заперечення проти позову, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції, і зводяться лише до особистої незгоди з висновками суду щодо їх оцінки.

Всі докази та обставин, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію судових витрат, понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2017 року у цій справізалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: