Справа № 755/9500/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 25.07.2006 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим вони перестали проживати разом та вести спільне господарство. З того часу відповідач коштів на утримання дітей не надає, участі в їх вихованні не приймає. Однак, він працює таксистом, та має дохід в середньому 15 000,00 - 20 000,00 грн. на місяць. Просила стягнути аліменти в розмірі 2 000,00 грн. на кожну дитину.

В судовому засіданні позивач підтримала обставини викладені в позовній заяві та позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач має змогу сплачувати аліменти в зазначеному розмірі. Крім того, діти відвідують танці, старша донька займається гімнастикою. Зауважила, що діти часто хворіють. За місяць на дітей вона витрачає в середньому 5 000,0 - 6 000,0 грн. Просила врахувати і те, що з кватири відповідача вони з дітьми виїхали, у зв'язку з чим змушені винаймати житло. Не заперечувала, що виїхала з дітьми з квартири відповідача 13.07.2017 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що ще до липня поточного року сторони проживали сім'єю, з квартири позивач пішла сама. Позивач тривалий час була в декреті, сім'ю забезпечував лише відповідач. Зауважив, що позивачем не надано доказів щодо захворювань дітей, винаймання позивачем житла. Просила врахувати надані ним письмові заперечення на позов.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

В суді встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 25.07.2006 року. Від шлюбу мають дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Діти проживають на даний час з матір'ю, находяться на її утриманні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає коштів на утримання доньок, суду не надано.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, тоді як, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків. Позивач та відповідач є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надано.

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи матеріали справи та вимоги законодавства, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей в примусовому порядку. З приводу розміру аліментів суд дійшов наступного.

Позивач просить стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину. Зі слів позивача вона витрачає на дітей в середньому 5 000,0 - 6 000,0 грн. Оскільки, батьки мають рівні права та обов'язки, та з урахуванням доказів наданих сторонами по справі, суд вважає, що аліменти мають бути стягнуті в розмірі 1 500,00 грн. на кожну дитину.

Сторона відповідача доказів неможливості сплачувати аліменти в вказаному розмірі не надала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В даному випадку з відповідача в дохід держави має бути стягнуто судового збору - 640,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 184 СК України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця міста Києва, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, та доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.06.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. в доход держави.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: