Справа № 419/1060/17
Провадження № 2/419/352/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Мартинюка В. Б.,

при секретарі Московченко О. В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Новоайдар цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що між нею та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого позивач надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 10000 грн., а ОСОБА_2 зобовязалась повернути гроші у вказаний строк до 10 березня 2017 року, про що відповідачем ОСОБА_2 була складена розписка.

Однак, до теперішнього часу ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконала, у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики в сумі 10000 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 640 грн.

Представник позивача - ОСОБА_1 у судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач - ОСОБА_2 у судове засідання з`явилась, позовні вимоги не визнала та пояснила суду, що 09.03.2017 р. вона дала покупцю в борг пляшку пива «Львівське 1715», об`ємом 2,5 л., вартістю 36, 50 грн., проте записати борг у борговий зошит забула. Відразу після цього до магазину «1+1» приїхала його власниця ОСОБА_3, яка зібрала всі блокноти та почала робити ревізію, після чого викликала ОСОБА_2 до кабінету та звинуватила у крадіжці грошових коштів з каси та примусила її написати боргову розписку на суму 10 000 грн. Проте, грошових коштів ОСОБА_2 не отримувала. Позивачка вимагала від неї грошові кошти у розмірі 10 000 грн., у зв`язку з чим ОСОБА_2 неодноразово зверталась до правоохоронних органів з цього приводу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладений договір позики, за умовами якого позивач надала ОСОБА_2 у борг грошові кошти в сумі 10000 грн., а ОСОБА_2 зобовязалась повернути гроші у вказаний строк до 10 березня 2017 року, про що відповідачем ОСОБА_2 складена розписка, яка посвідчує передання останній грошей в сумі 10 000 грн. (а.с.6).

ОСОБА_2 з 10.10.2016 р. до 20.03.2017 р. працювала продавцем у магазині ФОП ОСОБА_3, що підтверджується трудовим договором між працівником та фізичною особою-підприємцем, яка використовує найману працю №4 від 10.10.2016 р. (а.с.46), наказом №3 від 10.10.2016 р. про прийняття на роботу ОСОБА_2 (а.с.48) та наказом №2 від 20.03.2017 р. про звільнення ОСОБА_2 на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.47).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 13.03.2017 р. зверталась до Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області з повідомленням про те, що ОСОБА_3 вчиняє неправомірні дії у відношенні ОСОБА_2, а саме вимагає від неї грошові кошти. Дане повідомлення зареєстровано в ЖЄО Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області № 1242 та розглянуто згідно ЗУ «Про звернення громадян». В ході вивчення матеріалів по зверненню ОСОБА_2, СВ Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області встановлено, що в даній події відсутній склад кримінального або адміністративного правоворушення, що підтверджується висновком за результатами звернення від 13.03.2017 р. (а.с.16). З повідомлення начальника Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області вбачається, що за фактом звернення ОСОБА_2, яке зереєстроване в ЖЄО за №1242 від 13.03.2017 р. проведено перевірку, в ході якої ознак кримінального правопорушення в діях будь-яких осіб встановлено не було, у зв`язку з чим немає підстав для внесення повідомлення ОСОБА_2 до ЄРДР та початку досудового розслідування (а.с.24).

Окрім того, 20.04.2017 р. ОСОБА_2 повторно зверталась до Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області з повідомленнями про те, що ОСОБА_3 вчиняє неправоміврні дії у відношенні ОСОБА_2 Повідомлення зареєстроване в ЖЄО Новоайдарського ВП ГУНП у Луганській області за №1827 від 20.04.2017 р. Проте, в ході перевірки встановлено, що в даній ситуації відсутній склад кримінального правопорушення (а.с.26).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4, пояснив, що ОСОБА_2 у його присутності написала розписку та отримала від ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 10000 грн., заходів фізичного та психічного впливу до неї ніхто не застосовував.

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком ОСОБА_4 Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання обєктивно підтверджують і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Таким чином, суд вважає, що розписка ОСОБА_2, яка додана до матеріалів справи є належним доказом у справі та підтверджує передачу грошей ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_2 й укладення договору позики.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений строк не сплатила суму боргу, чим порушила умови укладеного договору та обовязки встановлені ст. 1049 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач ОСОБА_2 порушила взяте на себе зобовязання за договором позики, що призвело до виникнення заборгованості, яка становить 10000 грн.

Оцінивши зібрані по справі докази, враховуючи, що позивачем доведено факт укладення між нею та відповідачем ОСОБА_2 договору позики, позивач довела факт невиконання ОСОБА_2 покладеного на неї договором позики обовязку своєчасно повернути грошові кошти в сумі 10 000 грн., відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Так, при предявленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір у сумі 640 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1).

З урахуванням положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вимоги позивача, щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору, який сплачено при предявленні позову до суду, підлягає задоволенню в повному обсязі, тобто пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 640 грн.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 625, 1046,1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 33, 10, 11, ч.1 ст. 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. № НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідн. № НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: В. Б. Мартинюк

Повний текст рішення виготовлено 27.07.2017 р.