АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 653/702/17
Номер провадження 22-ц/791/1345/17 Головуючий в І інстанції Венглєвська Н.Б.
Категорія Доповідач: Колісниченко А.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

ГоловуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
за участю секретаряОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29.05.2017 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року до суду із зазначеним позовом звернулися ОСОБА_6, ОСОБА_7 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 02.01.2017 року близько 14 год.50 хв. вони разом зі своїм сином поверталися додому по вул. Курортна, 23 в м. Генічеськ. Проходячи повз будинок № 40 по вул. Курортна в м. Генічеськ, з будинку через огорожу вистрибнула собака породи «Азіатська вівчарка» та перебігши вулицю накинулася на них. В ході нападу тварини, ОСОБА_7 було покусано за ліву руку, праву ногу та порвано верхній одяг шубу з натурального хутра. Також зазначають, що собака намагалася покусати ОСОБА_6 та їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_8, однак тільки пошкодила їхній верхній одяг. Поліцією з приводу порушення відповідачем правил утримання домашніх тварин, був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 та адміністративну справу було направлено до розгляду в Генічеський районний суд Херсонської області. За результатами розгляду адміністративної справи судом, 13.02.2017 року була винесена постанова, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказаною постановою встановлено факт порушення відповідачем правил утримання домашніх тварин, внаслідок чого позивачі зазнали матеріальної шкоди. Крім того, позивачі вказують, що внаслідок нападу тварини, зазнали також і моральної шкоди, яка складається з перенесених моральних страждань, якими було порушено нормальний хід життя та завдано психологічного стресу, яке негативно відобразилось на їх здоровї. Вони змушені були звернутися до лікаря за допомогою та пройти курс лікування, на даний час з острахом ставляться до собак, а неповнолітня дитина тривалий час обходить подвіря по дорозі до школи іншим шляхом, оскільки панічно боїться повторення такої ситуації На підставі наведеного, просили суд стягнути з відповідача суму на користь ОСОБА_6 в розмірі 1200,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; на користь ОСОБА_7 і неповнолітнього сина ОСОБА_8 в розмірі 21 000,00 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, а також просили стягнути з відповідача на їх користь моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. кожному. Також позивачі просили стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 2 240 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 29.05.2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди в сумі 6000 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 2200 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_6 3000 грн., на користь ОСОБА_6 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 5000 грн., а всього 10200 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6, ОСОБА_7 в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_8 понесені судові витрати в сумі 2240 грн. В іншій частині заявленого позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішення суду ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що з рішенням суду апелянт не згодний, в частині стягнення з нього на користь позивачів 13 000 грн. відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи ОСОБА_5 зазначав, що позивачі предявивши вимоги про стягнення з нього компенсацію за заподіяну ним моральну шкоду не надали жодних належних та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тобто, судові витрати стягнені з ОСОБА_5 не обґрунтовані та стягнені неправомірно, так як суперечать вищезазначеній статті ЦПК України. На підставі чого, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити матеріальну шкоду у сумі 8000 грн., моральну у сумі 2000 грн., та суму судових витрат у розмірі до задоволених вимог.

ОСОБА_5, у судовому засіданні в режимі відеоконференції на задоволенні апеляції наполягав, з підстав зазначених у скарзі.

ОСОБА_6, ОСОБА_7 та їх представник ОСОБА_9, у судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що 02.01.2017 року о 14 годині 55 хвилин ОСОБА_7, проходячи по вул. Курортна в м. Генічеськ Херсонської області разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 та неповнолітнім сином ОСОБА_8 була покусана собакою породи «Азіатська вівчарка», яка належить ОСОБА_5. Внаслідок нападу собаки їй було завдано тілесних ушкоджень та пошкоджено особисті речі.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 13.02.2017 року, яка 23.02.2017 року набрала чинності, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. Таким чином, в силу положень ч.3 ст.61 ЦПК України вищенаведені обставини є встановленими та доказуванню не підлягають.

Під час розгляду справи судом першої інстанції сторони дійшли згоди щодо розміру відшкодування матеріальної шкоди, тому посилання апелянта на її завеликий розмір є необгрунтованими.

Таким чином, виходячи із встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що відповідач винен у заподіяння позивачам матеріальної та моральної шкоди та покладення на нього обовязку відшкодувати цю шкоду.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта щодо необґрунтованості вимог позивачів щодо відшкодування моральної шкоди та її розміру, оскільки вражає, що у справі мається досить доказів, які свідчать про наявність такої шкоди, а розмір відшкодування визначено судом першої інстанції з урахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні.

Так, обґрунтовуючи свої висновки щодо розміру відшкодування шкоди,суд першої інстанції помилково послався на ст. 454 ЦК УРСР в редакції 1963 року, тобто судом застосовано правову норму, яка не була чинною на момент виникнення спірних правовідносин. Спір має бути вирішено у тому числі і на підставі ст.1193 ЦК України, яка поширюється на ці відносини.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 309 ЦПК України підставою для зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин посилання суду першої інстанції на статтю 454 ЦК УРСР є помилковим і підлягає виключенню із мотивувальної частини рішення суду, що не впливає на правильність прийнятого рішення щодо права позивачів на відшкодування шкоди.

Також, при визначенні питання щодо розподілу судових витрат суд першої інстанції неправильно застосував правила ст.88 ЦПК України щодо пропорційності судових витрат до розміру задоволених позовних вимог, а тому в зазначеній частині судове рішення на підставі також ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позов задоволено частково, а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь позивачів пропорційно до задоволених підлягає стягненню 1230,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.88, 303, 307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 29.05.2017 року, в частині стягнення судового збору змінити, зменшивши суму стягнуту в рахунок відшкодування витрат на сплату судового збору з 2240 грн. до 1230,40 грн., а також виключити з мотивувальної частини судового рішення посилання на ст.454 ЦК УРСР в редакції 1963 року, вважаючи, що спір вирішено, у тому числі і на підставі ст.1193 ЦК України.

В іншій частині зазначене рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий А.Г.Колісниченко

Судді: І.В.Вейтас

ОСОБА_3