РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

24.07.2017 року Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі- Цунівській А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати, суд

в с т а н о в и в :

рішенням Франківського районного суду м. Львова від 04.05.2017 року задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення невиплаченої заробітної плати в розмірі 18 524 гривень. В той же час, при прийнятті вказаного рішення судом не вирішено питання щодо стягнення судового збору та витрат на правову допомогу в сумі 2595,32 гривень.

Сторони у судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, однак згідно вимог ст.220 ЦПК України їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Частиною 3 даної статті передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Абзацом 6 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільно процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" № 2 від 12.06.2009 року розяснено, що у тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення.

Відтак, враховуючи предмет позову, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Крім того, згідно ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до вимог ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті12,42,56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Відповідно по п. 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,88,89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для захисту свого порушеного права та представництва інтересів в суді позивачем ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги із адвокатом ОСОБА_3 від 17.11.2016 року.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано квитанції прибуткового касового ордеру №32 від 17.11.2016 року та №43 від 13.05.2017 року про отримання адвокатом ОСОБА_3 грошових коштів за оплату адвокатських послуг на загальну суму 2595,32 гривень

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. А відтак, вимога позивача про стягнення на користь ОСОБА_2 2595,32 грн. витрат за надання правової допомоги у справі є підставною та підлягає до задоволення.

Враховуючи те, що в рішенні Франківського районного суду м.Львова 04.05.2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати не вирішено питання про судові витрати, то суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення, зазначивши у резолютивній частині рішення: про стягнення з відповідача в користь держави судового збору в сумі 551,20 гривень, а на користь позивача 2595,32 гривень витрат за надання правової допомоги.

З наведених міркувань та керуючись ст. 220 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

доповнити резолютивну частину рішення за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Стягнути з Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (ЄРДПОУ 05506460) на користь держави 551,20 гривень судового збору

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (ЄРДПОУ 05506460) на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) 2595,32 гривень витрат за надання правової допомоги

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя: Марків Ю.С.