Справа № 750/5601/17
Провадження № 2-з/750/45/17
У Х В А Л А

24 липня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Жук М.І., за участю секретаря судового засідання Щербак І.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 як представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

09.06.2017 року позивач поштою звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

19.07.2017 року представник позивача поштою надіслав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 4490 від 11 жовтня 2016 року, вчиненого приватний нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 4490, до вирішення по суті цивільної справи № 750/5901/17 за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Подану заяву представник позивача ґрунтував на тому, що між сторонами дійсно існує спір щодо правомірності вчинення виконавчого напису, оскільки позивачем на його думку наведені достатні докази на визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а отже це свідчить про існування реальної загрози не виконання чи утруднення виконання можливого рішення при задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.152 ЦПК України та розяснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.4) щодо необхідності: врахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у звязку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на викладене, враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса підлягає виконанню за приміром виконання судового рішення, реальні основи для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні, адже це може призвести до протизаконного зупинення виконавчих дій та істотного ущемлення прав інших учасників виконавчого провадження, зокрема, стягувача.

За таких підстав у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 151,153, 293 294 ЦПК України, суд. -

у х в а л и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 як представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів після проголошення в порядку передбаченому ч. 2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя