АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 682/1892/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1475/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

секретар Задвірний В.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди з апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 липня 2016 року,

встановила:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПП «Консалтингова фірма «Прометей» (далі підприємство), зі зміненими під час судового розгляду позовними вимогами про стягнення 31660,36 грн. заборгованості по заробітній платі та 50 000 грн. моральної шкоди.

На обґрунтування позову зазначив, що в період з 27.04.2005 року по 31.12.2014 року він працював оператором котельні в Славутському маслоробному комбінаті ППКФ «Прометей». В звязку з невиплатою йому усіх належних від підприємства коштів він був змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого порушеного права, в звязку з чим зазнав моральних страждань.

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.07.2016 року позов було задоволено частково. Стягнуто з ПП «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_1 12348,35 грн. невиплаченої заробітної плати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд допустив порушення норм трудового законодавства, неправомірно відмови у стягненні з відповідача компенсації за шкідливі умови праці та відпрацьовані ним понаднормові години, помилковим є також висновок суду про застосування трьохмісячного строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПП «Консалтингова фірма «Прометей» просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначило, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, надані ним докази не були спростовані іншою стороною.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, апеляційну скаргу ПП «Консалтингова фірма «Прометей» відхилено. Рішення Славутського міськраойнного суду від 07 липня 2016 року в частині задоволення позову щодо стягнення невиплаченої заробітної плати та в частині відмови у стягненні доплати за шкідливі умови праці за період з жовтня 2005 року по грудень 2009 року скасовано та в цих частинах ухвалити нове рішення.

Стягнуто з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_1 11 5143 грн. 55 коп. заборгованої заробітної плати із врахуванням доплати за шкідливі умови праці за період з жовтня 2005 року по грудень 2009 року включно (зазначена сума визначена без утримання податків та обовязкових платежів).

В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.06.2017 року касаційну скаргу підприємства було відхилено, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 13.09.2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Консалтингова фірма «Прометей» про відшкодування моральної шкоди скасовано, в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Суд першої інстанції не повно зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, допустив порушення норм матеріального права щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди.

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням судом норм матеріального права оспорюване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

Судом встановлено, що за період роботи ОСОБА_1 в ПП «Консалтингова фірма «Прометей» філії Славутського маслоробного комбінату оператором котельні з 27.04.2005 року по 24.11.2008 року підприємство недоплатило йому грошові кошти.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 13.09.2016 року було встановлено безпідставну невиплату позивачу 15143,55 грн. заборгованості по заробітній платі із урахуванням доплати за шкідливі умови праці за період з жовтня 2005 року по грудень 2009 року включно.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 13.09.2016 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд касаційної інстанції в своїй ухвалі від 07.06.2017 року наголосив на тому, що порушення трудових прав позивача в даному випадку є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до ст. 237-1 КЗпП України. Застосування судом до спірних правовідносин положень ст. 233 КЗпП України є необґрунтованим, оскільки у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України у п. 5 Постанови від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснив, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Дослідивши обставини справи, колегія судів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 було заподіяно моральної шкоди в звязку з порушенням його трудових прав підприємством, невиплатою усіх належних сум, що змусило позивача докладати додаткових зусиль для відновлення порушеного права, внаслідок чого в його житті відбулися вимушені зміни негативного характеру.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості і визначає її в сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 7 липня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Приватного підприємства «Консалтингова фірма «Прометей» на користь ОСОБА_1 2 000 грн. моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_2 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 55