Справа № 734/3800/16-ц Провадження № 22-ц/795/1333/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Бараненко С. М. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
при секретарі:Зіньковець О.О.,
за участю:позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про спростування поширеної стосовно нього негативної інформації, викладеної у довідці-характеристиці від 16 грудня 2013 року, шляхом визнання її недостовірною та покладання на Євминську сільську раду обов'язку відкликати цей документ,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_5 про спростування поширеної стосовно нього негативної інформації, викладеної у довідці-характеристиці від 16 грудня 2013 року, шляхом визнання її недостовірною та покладення на Євминську сільську раду обов'язку відкликати цей документ відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції з підстав незаконності, необґрунтованості, неповноти і неправильності встановлення окремих обставин, які мають значення для справи та неправильного визначення норм Конституції України та інших законів, які регулюють спірні відносини з відповідачем.

Заявник вказує на те, що суд помилково застосував до спірних правовідносин положення ст.34 Конституції України, ст.30 Закону України «Про інформацію», ст.277 ЦК України щодо свободи думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань та неможливість притягнення до відповідальності за висловлення оціночних суджень, оскільки ні Конституція України чи інше законодавство України не надає відповідачу права розглядати і затверджувати на позивача довідку-характеристику.

На думку заявника суд не прийняв до уваги додане до справи в якості доказу роз'яснення Конституційного Суду України №2-pn/2012 від 20 січня 2012 року у справі №1-9/2012 щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 і 2 ст.32 Конституції України, положення статей 273, 276, 277 ЦК України щодо захисту особистого немайнового права особи, а також судом не прийнято довідку про закінчення виконавчого провадження в 2012 році, що дає право стверджувати про не притягнення позивача з березня 2013 року до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з'явилися. Про час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення 06.07.2017 поштових відправлень.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що характеристика на позивача видана в межах повноважень відповідача на вимогу правоохоронного органу і є вираженням суб'єктивної думки та критичної оцінки особистих якостей позивача, тобто є оціночними судженнями, які висловлені в пристойній формі, у виразах, які прийнятні в спілкуванні між людьми.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду, враховуючи наступне.

Судом по даній справі встановлено, що позивач працював Євминським сільським головою Козелецького району з 2010 по 2012 роки (а.с.22).

13 грудня 2013 року на 31 сесії 6 скликання Євминською сільською радою було затверджено довідку-характеристику на ОСОБА_5 В довідці-характеристиці вказано, що вона «видана в правоохоронні органи» (а.с.3). На засіданні місцевої ради були присутні 10 депутатів та запрошена особа - ОСОБА_6 (а.с.15).

02.12.2016 ОСОБА_5 звернувся до Євминського сільського голови про спростування недостовірної інформації, що викладена в довідці-характеристиці від 16.12.2013 (а.с.14). Дане звернення було розглянуто на восьмій сесії сьомого скликання Євминської сільської ради Козелецького району 27.12.2016 (а.с.31).

У грудні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом, у якому просив спростувати поширену стосовно нього негативну інформацію, викладену в довідці-характеристиці від 16 грудня 2013 року, шляхом визнання її недостовірною та покладення на Євминську сільську раду обов'язку відкликання цього документа. Позивач вважає, що поширеною негативною інформацією є викладення в довідці-характеристиці про те, що він:

«…багатослівний та конфліктний в своїх діях, при цьому не відчуває та не дає оцінку глибини своїх внутрішніх комплексів.

Не знаходить компромісу та діалогу серед жителів с. Євминка, а вміло настроює одну групу людей на іншу для використання цього лише в корисливих цілях.

Має стійку схильність до ігнорування вимог законодавства та діяльність у непередбачений законом спосіб…

Постійні інтриги, цькування інакомислячих, створення морального та психологічного тиску…

Був притягнутий до відповідальності за корупційні діяння…».

Згідно з положеннями ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Таким чином, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам у справі та предметно, уважно розрізнив факти та оціночні судження, виходячи з того, що наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна.

Вимога позивача про спростування (фактично) оціночних суджень, є безґрунтовною, оскільки це буде порушенням свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії»).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно вважав, що відомості, викладені в довідці-характеристиці, які позивач просив визнати недостовірними, є вираженням суб'єктивної думки відповідача щодо особливостей рис характеру ОСОБА_5, зокрема, «…багатослівний та конфліктний в своїх діях, при цьому не відчуває та не дає оцінку глибини своїх внутрішніх комплексів.» та критичною оцінкою його поведінки як жителя с. Євминки, а саме: «Не знаходить компромісу та діалогу серед жителів с. Євминка, а вміло настроює одну групу людей на іншу для використання цього лише в корисливих цілях.», так і оцінкою дій його роботи на посаді сільського голови, такі як «Має стійку схильність до ігнорування вимог законодавства та діяльність у непередбачений законом спосіб… Постійні інтриги, цькування інакомислячих, створення морального та психологічного тиску…». В даних висловлюваннях використані мовно - стилістичні засоби, які є притаманними для оціночних суджень.

При цьому, суд першої інстанції вірно врахував, що зазначення в довідці-характеристиці такого факту як «…був притягнутий до відповідальності за корупційні діяння…» підтверджується довідкою про закінчення виконавчого провадження по виконанню постанови Козелецького районного суду від 14.10.2011 №3/2508/1298/11 про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави 425 грн штрафу, а тому таку інформацію не можна вважати недостовірною. Посилання апелянта на ст.39 КУпАП не спростовує факту притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності.

Є безпідставним твердження заявника про те, що ні Конституція України чи інше законодавство України не надає відповідачу права розглядати і затверджувати на позивача довідку-характеристику, оскільки така характеристика ( щодо колишнього Євминського сільського голови ОСОБА_5 ) була затверджена депутатами на сесії сільської ради в межах наданих повноважень. Дані про направлення даної характеристик до правоохоронних органів позивачем не надано.

Посилання заявника на роз'яснення Конституційного Суду України №2-pn/2012 від 20 січня 2012 року у справі №1-9/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин 1 та 2 ст.32 Конституції України не впливає на правильність висновків суду першої інстанції зважаючи на вищевикладені обставини.

Також не заслуговує на увагу доводи заявника про неприйняття судом до уваги положень статей 273, 276, 277 ЦК України щодо захисту особистого немайнового права особи, зважаючи на викладене вище та безпідставність вимог позивача.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: