АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Кулянди М. І., Литвинюк І. М.,

секретар Тодоряк Г.Д.

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 28 лютого 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CVA0AK00011213, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7 177 доларів США 64 центи зі щомісячним погашенням кредиту та процентів на строк до 25 лютого 2010 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 28 лютого 2007 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № CVA0FK00011213, а між банком та відповідачем ОСОБА_1 - договір застави рухомого майна, а саме, автомобіля ВАЗ, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1.

Унаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 2 лютого 2015 року складала 17 828 доларів США 99 центів, що еквівалентно 287 759 грн 90 коп., які ПАТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути солідарно з відповідачів.

У липні 2015 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору.

Зазначав, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не мало право видавати кредит в іноземній валюті, оскільки відсутня відповідна ліцензія для надання й одержання резидентами кредитів в іноземній валюті; умови укладеного між сторонами кредитного договору є несправедливими, оскільки передбачають повернення кредиту у валюті; ПАТ КБ «ПриватБанк» не ознайомив його з детальним розписом загальної вартості кредиту; розрахунок заборгованості проведено поверхово та незрозуміло для споживача. Крім того, в договорі підроблено підпис його дружини ОСОБА_3, а договір застави не був нотаріально посвідчений.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором від 28 лютого 2007 року в сумі 10 591 долар США 5 центів, що за курсом Національного банку України станом на 2 лютого 2015 року складало 170 939 грн 54 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до нього, задовольнити його зустрічний позов.

Посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

За наслідками попередніх апеляційного та касаційного розгляду справи, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 залишено без змін.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 07 червня 2017 року рішення суду в апеляційному порядку переглядається в частині задоволення частково позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню на користь банку. При цьому суд виходив з переривання перебігу строку позовної давності, яке пов'язував з датою зарахування 1 909 доларів США 43 центів (26 лютого 2014 року), що надійшли на погашення кредитної заборгованості після реалізації заставного автомобіля.

Проте з таким висновком погодитись не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи, суд дійшов його внаслідок порушення норм матеріального права, що згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення, яким у позові банку до відповідача ОСОБА_1 слід відмовити.

У справі встановлено, що 28 лютого 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CVA0АК00011213, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 7 177 доларів США 64 центи зі щомісячною сплатою заборгованості та процентів за кредитом на строк до 25 лютого 2010 року.

Відповідно до пункту 7.1 кредитного договору відповідач зобов'язавався погашати кредит щомісячно з 15 по 19 число по 249 доларів США 2 центи.

У лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості, яка виникла станом на 4 жовтня 2011 року в розмірі 7 877 доларів США 89 центів.

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 29 лютого 2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CVA0AK00011231 від 28 лютого 2007 року в сумі 7 877 доларів США 29 центів звернуто стягнення на автомобіль ВАЗ, державний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу зазначеного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям цього автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

З наявних у справі наданих банком уточнених розрахунків вбачається, що станом на 2 лютого 2015 року заборгованість за кредитним договором складає: 3430 доларів 34 центи за кредитом, 3261 долар 91 цент за процентами, 3808 доларів США 35 центів пені, нарахованої за період з 3 лютого 2014 року по 02 лютого 2015 року, що відповідачем ОСОБА_1 не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредит надавався у гривнях, а тому банк не вправі вимагати повернення кредиту в іноземній валюті є безпідставними.

Зі змісту кредитного договору вбачається, що кредит був наданий відповідачу ОСОБА_1 у доларах США, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості саме в іноземній валюті відповідають вимогам закону.

Водночас заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відмови у позові за спливом позовної давності.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі статтею 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Для обчислення позовної давності застосовують загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Тобто новий строк позовної давності (після його переривання) починає свій перебіг наступного дня після пред'явлення позову.

Пред'явленням банком позову до відповідача ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості, що мало місце 03 лютого 2012 року, перебіг позовної давності перервався.

Водночас відповідно до указаних норм матеріального права перебіг позовної давності почався заново з 04 лютого 2012 року з наступного дня після пред'явлення позову.

Позов про стягнення заборгованості за кредитним договором банком предявлено 28 лютого 2015 року тобто після спливу позовної давності.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тому, зважаючи, що на час предявлення позову банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором сплила позовна давність, про застосування якої відповідачем подано заяву, у задоволені позову банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Указаного суд першої інстанції до уваги не взяв та дійшов помилково висновку про відсутність підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

При цьому, суд першої інстанції помилково виходив з того, що початок перебігу позовної давності слід відраховувати з 26 лютого 2014 року дати зарахування 1909 доларів США 43 цента, - коштів, які надійшли від продажу предмету застави (автомобіля).

Такий висновок суду першої інстанції суперечить нормі статті 264 ЦК України, оскільки стягнення коштів за рішенням суду не є вчиненням боржником дій, які свідчать про визнання ним свого боргу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального права, а тому на часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 воно підлягає скасуванню у відповідній частині з ухваленням нового рішення, яким у позові банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 19 листопада 2015 року в частині задоволення частково позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: М. І. Кулянда

ОСОБА_4