Номер провадження: 22-ц/785/5558/17
Головуючий у першій інстанції Швець В. М.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2017 року по справі за поданням державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року державний виконавець Ізмаїльського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України посилаючись на те, що на примусовому виконанні Ізмаїльського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області знаходиться виконавче провадження по виконанню постанови Одеської митниці ДФС №0997/50000/15, виданої 22.12.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 митних платежів в розмірі 705264 грн. 39коп.

Після відкриття виконавчого провадження копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника.

У постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги встановлені виконавчим документом. Однак боржник законні вимоги державного виконавця не виконав, борг не сплачено. Представник ДВС просить тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2017 року тимчасово обмежено боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до повного погашення боргового зобов'язання.

Вважаючи ухвалу суду незаконною ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.2 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.312 ЦПК України апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Задовольняючи подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального УЮ в Одеській області суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області знаходиться виконавче провадження по виконанню постанови Одеської митниці ДФС №0997/50000/15, виданої 22.12.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 митних платежів в розмірі 705264 грн. 39коп.

Після відкриття виконавчого провадження копія постанови про відкриття виконавчого провадження була направлена на адресу боржника.

У постанові про відкриття виконавчого провадження боржнику було запропоновано добровільно виконати вимоги встановлені виконавчим документом. Однак боржник законні вимоги державного виконавця не виконав, борг не сплачено. Представник ДВС просив тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», підставами для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон є невиконані зобов'язання.

Відповідно до ст.377-1ЦПК України - питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника -юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень інших органів вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статі, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд вважаючи подання обґрунтованим задовольнив його та обмежив тимчасовий виїзд боржника за межі України до повного погашення боргового зобов`язання.

Колегія суддів не погоджується з таким висноком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь- яку країну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В свою чергу, ст. 313 ЦК України, встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Так, приписами ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо діють неврегульовані аліментні зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п. 18 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», держваний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи у за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Разом із тим, Верховний Суд України в узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013р., встановлює, що «чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення», практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України».

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 12 травня 2016 року по адміністративний справі № 521/186/16-а задоволений позов ОСОБА_2 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил. Постанова у справі про порушення митних правил № 0997/50000/15 від 22 грудня 2015 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 485 МК України, скасована, та закрито провадження у справі про порушення митних правил у зв'язку із відсутністю у діях особи ознак порушення митних правил.

Постановою Одеський апеляційний адміністративний суду від 22.06.2016 по справі № 521/186/16-а, апеляційна скарга Одеської митниці ДФС України задоволена, постанова Малиновського районного суду м. Одеси від 12.05.2016 скасована, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Одеської митниці ДФС України про скасування постанови про порушення митних правил № 0997/50000/15 від 22 грудня 2015 року відмовлено.

Не погодившись з рішенням Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.06.2016, боржником була подана касаційна скарга.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі № К/800/18824/16.

На даний час, проводяться дії до підготовці справи до касаційного розгляду в порядку ст. 215 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п.5 ч.І ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття судом до розгляду скарги на постанову органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративне правопорушення.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що навмисне ухилення боржника від виконання зобовязання не доведено, ухвала від 12.05.2017 року постановлена судом при неповному з'ясованих обставин справи, що призвело до порушення права на свободу пересування боржника.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.2 ч.2 ст.307, п. 1 ч.1 ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 травня 2017 року - скасувати, у задоволенні подання державного виконавця Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік