АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9318/2017 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Музичко С.Г.,

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Юрчуку С.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 06 березня 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 06 березня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом за договором про надання споживчого кредиту від 08 червня 2007 року в розмірі 17 166,06 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 17 268,34 грн., судові витрати у розмірі 5 794,10 грн.

Сума заборгованості, визначена в іноземній валюті, а саме у доларах США, може бути конвертована в гривню за курсом Національного банку України на день здійснення фактичного платежу.

В поданій апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилається на те, що визначення валюти договору та платежу за зобов'язанням, а також сплати відсотків за користування кредиту в іноземній валюті є порушенням прав споживача на отримання кредиту. На її думку, умови спірного договору порушують принцип рівності та справедливості, так як їх наслідком є істотний дисбаланс прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Також вказує, що банком при збільшенні процентної ставки було порушено п.5.2 спірного договору, а саме не повідомлено поштою у зазначений термін позичальника про встановлення іншої процентної ставки та не надано доказів, які б спростували дану обставину.

Крім того, зазначає, що вона з моменту укладення договору та до звернення позивача до суду виконувала добросовісно умови зобов'язання, проте на даний час не має можливості сплачувати визначену позивачем суму заборгованості.

В судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

В судове засідання представник позивача не з`явився про час та місце розгляду справи належним повідомлений.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 08.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0 (а.с.4-7).

Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу споживчий кредит у розмірі 45 000 доларів США на 60 місяців, з датою повернення кредиту до 08.06.2017 року, а відповідач зобов'язувався щомісячно здійснювати часткове погашення кредиту та сплачувати щомісячно відсотки за фактичне використання кредитних коштів, відповідно до графіку (а.с. 8-11). Процентна ставка за користування кредитом відповідно до кредитного договору складає 13,2 відсотків річних.

ПАТ «УкрСиббанк» повністю виконав свої зобов'язання за спірним договором та надав ОСОБА_2 грошові кошти в іноземній валюті у сумі 45 000 доларів США.

Відповідно до п.1.2.2 кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше «08» червня 2017 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди сторін.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за кредитом відповідач з лютого 2015 року по 12.10.2015 року не погашала заборгованість за спірним кредитним договором (а.с.15-17).

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором у відповідача перед позивачем станом на 12.10.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 166 доларів США 06 центів, яка складається з: 15 628,40 доларів США кредитної заборгованості, в тому числі простроченої заборгованості по кредиту з січня 2015 - 3 253,40 доларів США; 1 537,66 доларів США заборгованості за відсотками. Також станом на 12.10.2015 року заборгованість відповідача по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту та процентів складає 17 268,34 грн. з яких: 12 962,86 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та 4 305,48 грн. пеня за прострочення сплати процентів (а.с. 25).

Посилання апеляційної скарги про те, що позивач не мав права надавати відповідачу кредит у іноземній валюті без відповідної ліцензії є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Частиною 3 ст. 533 ЦК України передбачено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Тобто, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що кредит був правомірно наданий в іноземній валюті - доларах США, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: банківської ліцензії, дозволу та додатку до дозволу (а.с. 27, 28-29, 30).

Крім того, при укладенні кредитного договору відповідач мала можливість обирати валюту кредитування, отже обираючи валюту за власним бажанням та на власний розсуд, укладаючи кредитний договір, відповідач мала усвідомлювати можливість збільшення курсу долара США по відношенню до національної валюти України.

Твердження відповідача щодо стягнення заборгованості за спірним кредитним договором у національній валюті України, оскільки банк не надав їй кредитні кошти у доларах США є необґрунтованими та спростовуються вищенаведеним.

Крім того, за змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

З викладеного слідує, що підстави вважати умови кредитного договору несправедливими відсутні, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачав обов'язок банку надавати кредит у національній валюті на час укладення договору.

Крім того, судом встановлено, що спірний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про усунення порушень кредитного договору, а саме погашення простроченої заборгованості протягом 31 календарного дня з дати одержання цього повідомлення.

Вказана вимога була отримана відповідачем 18.08.2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14).

Також відповідно до п.1.3.2 кредитного договору, сторони домовились, що за умови цього Договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 (першою) пункту 5.2 Договору.

Згідно із п.5.2 спірного договору, відповідно до законодавства України, зокрема статті 651 ЦК України Сторони погодили, що Банк згідно умов пункту 1.3.1 Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення Позичальником кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов цього договору та/або умов договорів, за яким надано забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим Договором).

Посилання апеляційної скарги щодо неправомірного збільшення процентної ставки за користування кредитом не заслуговують на увагу, оскільки з довідки-розрахунку заборгованості по процентам за користування кредитом вбачається, що за весь період стягнення заборгованості нараховувалась процентна ставка у розмірі 13,2% річних, за прострочення погашення процентів банком стягувалось з відповідача 26,4% заборгованості. Тобто, колегія суддів вважає, що банком збільшено процентну ставку у відповідності до п.5.2. кредитного договору. Крім того, нараховані проценти у розмірі 26,4% сплачувалися відповідачем, а відтак відповідач була обізнана про збільшення ставки та не подавала з цього приводу до позивача заперечень.

Положенням п.4.1 цього договору передбачено, що за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем до суду надано довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором.

Однак відповідачем докази, які б спростували визначений позивачем розмір заборгованості, надано не було.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про стягнення кредитної заборгованості з відповідача за невиконання кредитного договору.

На думку колегії суддів наведені представником відповідача доводи у апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з'ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 305, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 06 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді