АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4077/17 Справа № 201/7986/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача, зобовязання вчинити певні дії і видачу вкладів, визнання договору в частині недійсним, дій протиправними і стягнення коштів за вкладами, відсотків і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року ОСОБА_4 в задоволенні позову до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, зобовязання вчинити певні дії і видачу вкладів, визнання договору в частині недійсним, дій протиправними і стягнення коштів за вкладами, відсотків і моральної шкоди відмовлено (а.с.229-235).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі (а.с.240-243).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 квітня 2014 року між позивачем ОСОБА_4 і ПАТ КБ ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу «Стандарт» строком на 6 місяців № SAMDNWFD500 на суму 10000 доларів США під 10 % річних (а.с.6). 04 квітня 2014 року між позивачем ОСОБА_4 і ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу «Стандарт» строком на 6 місяців № SAMDNWFD500 на суму 5000 євро під 10% річних (а.с.8).

27 березня 2014 року позивач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.38, 88).

Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк»

п. 1.1.1.37. встановлено, що Заява-Анкета про надання послуг - це звернення

клієнта до банку про відкриття йому банківського рахунку та/або надання йому інших

банківських послуг на умовах цих Умов і Правил. У разі приєднання до цих Умов і Правил не в повному обсязі послуг, які надаються Банком за цими Умовами і Правилами, клієнтом додатково надається Заява про надання окремих послуг, які надаються банком за цими Умовами і Правилами (а.с.89-92).

Підписавши Анкету-заяву від 27 березня 2014 року ОСОБА_4 добровільно зобов'язалась виконувати Умови та Правила ПАТ КБ «ПриватБанк», а окрім цього, зобов'язалась регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Згідно довідки по рахункам ОСОБА_4 від 18 червня 2015 року, позивач має заборгованість по рахункам № 321248, № 321255, № 814776, № 858344 на загальну суму 21865,54 грн.

Відповідно до п. 2.1.1.5.3. Умов та Правил (УтП) клієнт зобов'язаний отримувати виписки про стан картрахунку і про проведені операції по картрахунку. Тримач кредитної картки має право користуватися сервісом «Оплата частинами» в торгово - сервісних підприємствах, з якими банк уклав договір співпраці з сервісу та вартість покупки знаходиться в межах розрахованого банком кредитного ліміту по карті для даного сервісу (п. 2.1.1.14.1. УтП).

Клієнт доручає банку списувати грошові кошти в кількості і розмірі, зазначеному у квитанції терміналу на адресу банку на погашення заборгованості та сплату комісії. Комісія в рамках сервісу «Оплата частинами» стягується відповідно до тарифів, що діють у банку на момент здійснення платежу (п. 2.1.1.14.3. УтП). Згідно п. 2.1.1.14.4. УтП рахунок, електронним платіжним засобом якого є кредитна карта, відкривається індивідуально для кожного власника картки в момент авторизації операції по сервісу «Оплата частинами» в терміналі банку. Транзакція через сервіс «Оплата частинами» в терміналі банку, вчинена власником картки і підтверджена введенням РIN-коду прирівнюється банком до заяви на відкриття карткового рахунку з встановленням ліміту для оплати операції по сервісу «Оплата частинами».

Відповідно до п. 2.1.1.14.6. УтП клієнт зобов'язується не допускати зниження розміру доступного залишку грошових коштів на картці менше суми щомісячного платежу, зазначеному в чеку. У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу, наданого по сервісу «Оплата частинами», клієнт доручає банку встановити овердрафт на кредитну картку на суму необхідну для сплати чергового платежу (п. 2.1.1.14.7. УтП). У відповідності до п. 1.1.3.2.14.1. УтП банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку неналежного виконання ним або третіми особами, за кредитами яких клієнт є поручителем, кредитних зобов'язань.

Пунктом 2.1.5.13 Правил передбачено - клієнт погоджується з тим, що у разі

виникнення простроченої заборгованості по картрахунку, за яким передбачено

овердрафт, або виникнення заборгованості по картрахунку, за яким овердрафт не

передбачений, банк має право на безакцептне списання суми невиконаного грошового

зобов'язання у межах залишку за іншими картрахунку клієнта в банку. Для цих цілей

клієнт уповноважує банк конвертувати грошові кошти, що знаходяться на

картрахунку клієнта, у валюту невиконаного клієнтом грошового зобов'язання перед

Банком за обмінним курсом, встановленим банком на дату списання грошових коштів.

Відповідно до п. 10 договорів банківських вкладів від 03 квітня 2014 року та від 04 квітня 2014 року, укладених позивачем з відповідачем, якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив банку про своє бажання повернути кошти, вклад автоматично пролонговується ще на один строк. Строк вкладу пролонговується неодноразово без явки клієнта до банку. Новий строк вкладу та новий мінімальний строк вкладу починається від дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надіслала поштою 03 квітня 2015 року та 04 квітня 2015 року заяви про розірвання договорів банківського вкладу.

Позивач має невиконанні зобов'язання перед банком, а саме заборгованість по чотирьом рахункам, то банк має право відмовитись від здійснення видаткових операції по рахункам клієнта до погашення останнім заборгованості.

03 листопада 2014 року та 21 листопада 2014 року ОСОБА_4 відкрито через «Приват-24» та систему «Liqрау» чотири карткові рахунки: № 321248, № 321255, № 814776, № 858344. За даними рахунками у період з 03 листопада 2014 року по 26 листопада 2014 року позивачем було проведено ряд грошових переказів в національній валюті на карткові рахунки іноземного банку

На цей час та у період проведення позивачем операцій по рахункам, існують два курси валюти у банках, що є загальновідомим фактом. Курс у відділенні - діє для валютно-обмінних операцій у касах банку та Приват24. Курс по картах - діє для безготівкових операцій, у тому числі при оплаті товарів та послуг в мережі Інтернету. Введення курсу валюти по карткам відмінного від курсу валюти по відділенню обумовлено різницею курсу платіжної системи та курсу ринкового. В свою чергу, безготівкові операції, у тому числі оплата товарів та послуг, зняття готівки у валюті по гривневих картах, здійснюються по ринковому курсу, який сьогодні значно відрізняється від курсу регламентованого НБУ для операцій у відділеннях.

НБУ регулює відхилення готівкового курсу інвалют в касах банків від індикативного максимум на 5%, при цьому ніяк не обмежує безготівкові курси конвертації, в тому числі при операціях по картах. Пунктом 2.1.6.3 Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (Умови та Правила) встановлено, що у випадку якщо валюта операції відрізняється від валюти картрахунку, сума операції конвертується у валюту картрахунку за обмінним курсом ПАТ КБ «ПриватБанк», шо діє на дату і час проведення ПАТ КБ «ПриватБанк» операції. Курси валюти, як для операцій у відділеннях ПАТ КБ «ПриватБанк», так і для операцій здійснюваних по картах, є вільними для кожного клієнта банку. Для отримання інформації щодо курсу необхідно звернутися до будь-якого відділення банку, або зателефонувати за безкоштовним номером підтримки банку 3700, або зайти на сайт банку https://privatbank.ua/ та вибрати вкладку «Курси карт та для поповнення вкладів» у таблиці з курсами валют.

Також при оплаті та знятті грошових коштів клієнту приходить смс-повідомлення, в якому вказується курс валюти, за яким було проведено операцію. Зокрема, у табличці з курсами для карткових рахунків на сайті банку можливо ознайомитися з динамікою зміни курсу валюти за певний проміжок часу відкривши архів курсів валюти. Внаслідок технологічного сбою в системі, який мав місце під час проведення позивачем операцій курс було відображено некоректно, а саме: при встановленому у даний період комерційному курсі для валютно-обмінних операцій по карткам 13.8-17.0 грн., операції фактично проводились за курсом значно заниженим. При перерахуванні банком проведених позивачем операцій по правильному курсу валюти, було встановлено заборгованість за картковими рахунками № 321248, № 321255, № 814776, № 858344 у зальному розмірі 21865,54 грн.

Відповідно до п. 1.1.2.1.11. Умов та Правил у разі виникнення заборгованості власника по картрахунку в результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках клієнт зобов'язується погасити заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1071 ЦК України, грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком та клієнтом.

Згідно п. 1.1.3.2.11. Умов та Правил банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у клієнта (у тому числі який є працівником банку, який заподіяв йому шкоду) зважаючи невиконаних зобов'язань перед банком.

27 березня 2014 року позивач підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». До того ж, відкриваючи рахунки через «Приват-24» та систему «Liqрау», позивач знов ж таки автоматично приєдналась даних Умов та Правил. Тобто ОСОБА_4 добровільно зобов'язалась виконувати Умови та Правила ПАТ КБ «ПриватБанк», а окрім цього, зобов'язалась регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку. Отже, банк діяв на законних підставах та відповідно до договірних відносин, що існують між ним та ОСОБА_4, здійснюючи перерахунок проведених нею операцій у період з 03 листопада 2014 року по 26 листопада 2014 року по рахункам № 321248, № 321255, № 814776, № 858344 по коректному курсу валюти та списання грошових коштів у відповідності до курсу валюто-обмінних операцій, що був встановлений на дати проведення клієнтом операцій.

На 13 листопада 2015 рік заборгованість по рахункам позивача була погашена у повному обсязі. Згідно виписок по рахункам, в яких відображені операції, проведені ОСОБА_4 у період з 03 листопада 2014 року по 26 листопада 2014 року із зазначеним курсів валюти, які були некоректними внаслідок технологічного збою, та операції з врахуванням коректних курсів валюти. Також є витяг з архіву курсу валюти по карткам з 01 листопада 2014 року по 01 грудня 2014 року, розміщеного у вільному доступі на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до п. 20.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою № 492 Правління Національного банку України 12 листопада 2003 року для дострокового розірвання дії договору банківського вкладу або повернення частини вкладу за бажанням вкладника - фізичної особи вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви.

У заяві, яка складається за довільною формою, вкладник - фізична особа, зокрема, має зазначити номер і дату укладання договору банківського вкладу, суму вкладу або його частину, а також зазначити дату, коли банк зобов'язаний повернути кошти вкладнику. Таку заяву вкладник - фізична особа подає до банку у двох примірниках не пізніше ніж за два робочих дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Один примірник заяви з відміткою банку про отримання повертається вкладнику - фізичній особі. Другий примірник заяви після повернення коштів вкладнику зберігається в справі з юридичного оформлення рахунку.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов'язки сторін. Всі ці складові могли бути з'ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ст. 10 ЦПК, всебічне і повне з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин. Відповідач (банк) заперечував будь-які домовленості і зобовязання стосовно позивача крім вказаних в депозитних договорах сторін та УтП, а позивач цього не довела, відповіді позивачу на його звернення надавалися, позивач сам погодився на всі умови договорів і добровільно підписала договори, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобовязань є припущенням.

Колегія суддів погоджується з висновками суду в частині відмови в задоволені позовних вимог про визнання пунктів: 1.1.2.9 (актуального Договору Умов та правил надання банківських послуг на період 01.03.2014-01.05.2014); п. 1.1.2.1.11 (актуального Договору на 01.06.2014); п. 1.1.2.1.11 (актуального Договору на 01.10.2014); п. 1.1.2.1.9 (актуального договору на період 01.11.2014 01.03.2015); п. 1.1.2.1.11 актуального договору на період 01.04.2015 01.06.2015, до якого приєдналася позивач при укладенні депозитних договорів № SAMDNWFD500, № SAMDNWVFD 500, внаслідок чого з її рахунку № 297771; №761272 відбулося списання грошових коштів на суму 21865, 54 грн. недійними.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Підпис позивача підтверджує його вільне волевиявлення щодо прийняття умов договорів депозитного вкладу, Умов і Правил та вказує, що особа осмислила всі істотні та інші умови кредитного договору і в повній мірі усвідомлює усі правові наслідки невиконання позичальником грошового зобовязання .

Відповідно до положень ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При укладенні договорів було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Також правильним є висновок суду щодо відмови в задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25000 грн.

Оскільки для відшкодування моральної шкоди за правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного звязку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди. Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. Суд приймає до уваги ті обставини, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Позивачем не доведено факту завдання йому будь-яких збитків, не надано доказів ні до суду першої інстанції ні до апеляційної, що підтверджують наявність реальних збитків.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду в частині відмови в задоволення вимог про стягнення депозитних вкладів виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження права клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня2011 року)».

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Отже, відмовляючи позивачу повернути кошти, які належать на її праві власності, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Таке порушення виявилося в наступному:

У ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Цей же принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України.

Однак, в порушення цих норм, позивач позбавлена права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які відповідач отримав від позивача на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув, тому позовні вимоги в частині стягнення банківського вкладу «Стандарт» строком на 6 місяців № SAMDNWFD500 на суму 10000.00 дол. США під 10.00 % річних та банківського вкладу «Стандарт» строком на 6 місяців № SAMDNWFD500 на суму 5000.00 Євро під 10.00 % річних, підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта (в тому числі який є працівником банку, який заподіяв йому шкоду) у звязку з невиконанням зобовязань перед банком, оскільки кредитні договори відсутні в матеріалах справи та ПАТ КБ «ПриватБанком» на підтвердження заперечення на позовну заяву суду надано не було.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення пені, колегія суддів вважає за необхідне вказати на наступне.

Преамбула Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначає метою цього Закону створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забезпечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 цього Закону, фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

У статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» подано такі визначення: споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п.3).

Відповідно до ч. 5. ст. 10 цього Закону, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що вкладник за договором банківського вкладу (депозиту) є споживачем фінансових послуг, а банк - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, передбачену ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме сплату пені в розмірі 3 % вартості послуги за кожен день прострочення.

Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобовязання, яка, крім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобовязання, передбачає додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобовязання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня виконує забезпечувальну функцію, і, навпаки, з моменту порушення вважається мірою відповідальності.

Ураховуючи вищезазначене, а також з урахуванням ч. 1 ст. 11 ЦПК України, колегія суддів вважає, що позовну вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у сумі 8375,65 грн за період з 05.04.2015 року по 05.04.2017 року (з розрахунку = 5000 євро за договором № SAMDNWFD500, що в еквіваленті на дату уточнення позовних вимог 05.04.2017 складає 5000 євро*28.8843 грн = 144421,5 грн.

Розрахунок відсотків

Сума боргу (грн.)Период простроченняКількість днів простроченняРозмір відсотків річнихЗагальна сума відсотків
14442205.04.2015 - 05.04.20177323 %8677.19

Таким чином, загальна сума відсотків по договору складає 8677,19 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у сумі 5000 євро, відсотки за користування кредитом в розмір 84,13 євро за період з 04.04.2014 по 04.04.2015 та 10 % від суми вкладу 1081,93 євро за період з 05.04.2015 по 05.04.2017, а також пеню у сумі 8677,19 грн.

Також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача пені за користування вкладом 10000 доларів США і відсотками по договору № SAMDNWFD500 вклад «Стандарт» за період 04.04.2015 по 05.04.2017, з розрахунком 10000 доларів США, що в еквіваленті на дату уточнення позовних вимог складає 10000 Доларів США* 27,1189 грн = 271189 грн.

Розрахунок відсотків

Сума боргу (грн.)Период простроченняКількість днів простроченняРозмір відсотків річнихЗагальна сума відсотків
27118904.04.2015 - 05.04.20177333 %16315.92

Таким чином, загальна сума відсотків по договору складає 16315,92 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути грошові кошти у сумі 10000 доларів США, відсотки за користування кредитом в розмір 184,21 доларів США за період 03.04.2014 по 03.04.2015, та 10% від суми вкладу за період 04.04.2015 по 05.04.2017 2185,11 доларів США та пеню у сумі 16315,92 грн.

Частиною 3 ст.88 ЦПК України, встановлено, що якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 1 с т. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,- у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач із зазначеним позовом до суду звернувся в травні 2015 року.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VIII з 01 січня 2015 року мінімальна заробітна плата становить 1218 гривень.

Отже, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 6090 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2017 року скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог по стягненню грошових вкладів, відсотків за користування грошима та 3% річних скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти по договору № SAMDNWFD500 вклад «Стандарт» від 03 квітня 2014 року у сумі 10000 доларів США, відсотки за користування кредитом в розмір 184,21 доларів США за період 03.04.2014 по 03.04.2015 та 10% від суми вкладу за період 04.04.2015 по 05.04.2017 в розмірі 2185,11 доларів США та пеню у сумі 16315,92 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 грошові кошти по договору № SAMDNWFD500 вклад «Стандарт» від 04 квітня 2014 року у сумі 5000 євро, відсотки за користування кредитом в розмір 84,13 євро за період з 04.04.2014 по 04.04.2015 та 10 % від суми вкладу 1081,93 євро за період з 05.04.2015 по 05.04.2017, а також пеню у сумі 8677,19 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь держави судовий збір у сумі 6090 гривень.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: