Справа № 180/2076/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої Хомченко С.І.

за участю секретаря Назаренко А.В.

за участю позивача, представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа виконавчий комітет Марганецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 71, 72 ЖК України.

Вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року відповідачі 20.10.2015 року ОСОБА_3, 25.12.2015 року ОСОБА_2, - вселились у вказану квартиру і отримали ключі. Однак, з моменту отримання ключів від квартири, відповідачі не проживали в ній жодного дня. 03.02.2016 року ОСОБА_2 звезла у квартиру старий диван, тахту та шафу, які виділяли неприємний запах та від яких вся його родина почала чхати. Згідно з результатом санітарно-мікробіологічного дослідження від 19.02.2016 року у дивані, тахті та шафі були виявлені алергенні кліщі та фрагменти побутових комах. ОСОБА_2 появлялася у квартирі 10.02.2016 року, 18.02.2016 року, 01.04.2016 року, але на короткий час. ОСОБА_3 не появлявся у квартирі з дня заселення жодного разу. Відповідачі у квартирі не проживають з дня вселення, витрат по її утриманню не несуть, проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, мають сталі соціальні звязки та місце роботи в м. Дніпро, у зв"язку з чим позивач просить задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_4 стверджують, що відповідачі понад шість місяців, починаючи з дня вселення відповідач ОСОБА_3 з 20.10.2015 року, відповідач ОСОБА_2 з 25.12.2015 року - в спірній квартирі не проживають без поважних причин, відтак втратили право на житло.

Представник третьої особи виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про час розгляду справи повідомлялись належним чином відповідно до ст.. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили. В звязку з наведеним суд ухвалив проводити заочний розгляд справи згідно ст.. 224 ЦПК України на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Вислухавши позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

У справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування житловим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, суд має з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені ст. 71 ЖК України строки , та в разі їх поважності, суд вправі продовжити пропущений строк.

Позивач ОСОБА_1 являється квартиронаймачем за адресою: м. Марганець Дніпропетровської області, вул.. Київська, 182/44, що підтверджується довідкою про зареєстрованих за даною адресою осіб та особовим рахунком, виданим директором ОСББ «Київська 182» ОСОБА_5

Крім позивача, у спірній квартирі зареєстровані дружина ОСОБА_6, син ОСОБА_7, син ОСОБА_8, донька ОСОБА_9, сестра ОСОБА_2, племінник ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 року ОСОБА_1С зобовязано не чинити ОСОБА_2 та її сину ОСОБА_3 перешкоди в користуванні квартирою № 44 по вул.. Київській в м. Марганці Дніпропетровської області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселено в квартиру № 44 по вул. Київській в м. Марганці Дніпропетровської області.

З ОСОБА_10 від 16.11.2016 року, складеному та підписаному паспортистом ОСББ «Київська 182» ОСОБА_11 а також директором ОСОБА_5, вбачається, що відповідач ОСОБА_3 заселений у квартиру АДРЕСА_1 20 жовтня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 вселена у спірну квартиру 25 грудня 2015 року; у присутності представників поліції та юстиції ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали ключі від квартири, однак з дня вселення у вказаній квартирі відповідачі не проживають, комунальні витрати не несуть.

Також, згідно зазначеного акту, 03.02.2016 року ОСОБА_2 завезла у квартиру меблі (диван, тахту і шафу). 01 квітня 2016 року близько 9-00 год. ОСОБА_2С зайшла у квартиру з чоловіком, влаштувала сварку, в звязку з чим було викликана поліцію. З 01.04.2016 року ОСОБА_2 квартиру не відвідувала.

Згідно результату № 5 санітарно-мікробіологічного дослідження, проведеного за заявою позивача 18.02.2016 року Паразитологічною лабораторією відділу дослідження біологічних факторів ДУ «Дніпропетровський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», у дивані, тахті, шафі виявлені алергенні кліщі, фрагменти побутових комах у 17 пробах з 30.

Згідно результату № 2-3 санітарно-мікробіологічного дослідження, проведеного за заявою позивача 09.02.2016 року мікробіологічною лабораторією Марганецького міського відділу дослідження біологічних факторів ДУ «Дніпропетровський обласний лабораторний центр Держсанепідемслужби України», в змивах з тахти виявлено плісневі гриби та дріжджі.

З ОСОБА_10 обстеження сім»ї ОСОБА_1, складеного спеціалістом та начальником відділу соціальної роботи служби у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області, вбачається, що сім»я ОСОБА_1 складається з 5 осіб, яка проживає у 2-хкімнатній квартирі загальною площею 47,9 кв.м. В квартирі знаходяться два брудні дивани, що мають неприємний різкий запах та плісняву.

В родині позивача є діти-інваліди ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується посвідченнями, виданими управлінням праці і соціального захисту населення виконавчого комітету Марганецької міської ради.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що відповідачі не проживають у квартирі з дня вселення. В лютому 2016 року ОСОБА_2 завезла у квартиру смердючі меблі, 01 квітня 2016 року ОСОБА_2 приїхала зі своїм чоловіком, побили ОСОБА_1, сфотографували меблі і уїхали. ОСОБА_13 не зявлявся у квартирі жодного разу після заселення. Відповідачі мають ключі від квартири і ніхто не чинить їм перешкод у користуванні квартирою.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що являється сусідкою позивача і знає про те, що за рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вселені у квартиру АДРЕСА_2. Однак, вони не проживали у даній квартирі жодного дня. Бачила їх при вселенні у квартиру. Знає, що ОСОБА_1 не чинить їм перешкод у проживанні, вони мають ключі від квартири.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що являється сусідкою позивача, в кв. № 44 проживає позивач з дружиною і троє дітей, двоє з них хворіють. Вона була понятою при вселенні відповідачів у дану квартиру, при цьому вони отримали ключі від квартири, однак вони не проживали в цій квартирі. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вона більше не бачила. В квартирі позивача вона бачила старі меблі, які дуже смердять, зі слів позивача їй відомо, що ці меблі завезла ОСОБА_2

Таким чином, за обставинами даної справи, відповідачі після вселення їх у квартиру АДРЕСА_3 - з 20.10.2015 року ОСОБА_3 та з 25.12.2015 року ОСОБА_2, - добровільно залишили спірну квартиру, оскільки проживали постійно за адресою: АДРЕСА_4. Вказані обставини підтверджені у справі поясненнями позивача та долученими копіями листів, відповідно до яких ОСОБА_2 вказувала дану адресу як адресу свого проживання при поданні апеляційної скарги на рішення суду від 17.11.2014 року та на яку їй направлялися повідомлення з апеляційного суду Дніпропетровської області та з ВССУ.

Згідно ст.. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи з наведеного, відсутність відповідача ОСОБА_3 у спірному житловому приміщенні понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України, почалась з квітня 2015 року та тривала до звернення позивача з даним позовом, при цьому причини такої відсутності не можна визнати поважними, оскільки залишення квартири відповідачем було здійснено добровільно, за власним визначенням. Так само і відсутність відповідача ОСОБА_2 у спірній квартирі почалась з грудня 2015 року та тривала до звернення позивача з позовом, причини відсутності також не можна визнати поважними, оскільки залишення квартири відповідачем було здійснено добровільно.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що короткочасні появи у спірній квартирі відповідача ОСОБА_2, а саме - 03 лютого 2016 року коли було завезено меблі, 10 лютого 2016 року коли відбулася сварка з позивачем, 18 лютого 2016 року, 01 квітня 2016 року, - відбувалися не з метою проживання у спірному житловому приміщенні, оскільки були короткочасними та не супроводжувалися завезенням особистих речей. Завезення у квартиру меблів у лютому 2016 року також не свідчить про намір відповідача проживати у даній квартирі, оскільки меблі не відповідають санітарним нормам та мають різкий поганий запах, що викликає обґрунтований сумнів у намірі відповідача ОСОБА_2 користуватися цими меблями, інші речі для проживання відповідачем не завозились і після цього протягом більше 9 місяців намірів проживати у спірному житловому приміщенні у відповідача не було, в звязку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Судом встановлено, що позивач не відмовляє відповідачам проживати у спірній квартирі і не чинить їм ніяких перешкод для цього, що підтверджується поясненнями позивача, свідків, дослідженими письмовими доказами і тим, що з часу вселення у квартиру відповідачі не звертались з позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою, і тому можлива наявність неприязних відносин між ОСОБА_15 та ОСОБА_2 не може бути підставою для відмови у позові позивачу.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2, ОСОБА_3 такими, що втратили право на проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1, ґрунтуються на положеннях ст. 71, 72 ЖК України та підлягають задоволенню.

Виходячи зі змісту ст. 71 ЖК України, суд повинен встановити коли закінчився шестимісячний строк, протягом якого закон дозволяє наймачу бути відсутнім у житловому приміщенні без відповідних наслідків, та перевірити причини відсутності наймача понад зазначений строк. Відсутність поважних причин для продовження вказаного строку, є підставою для задоволення вимог про визнання особи такою, що втратила право на житлове приміщення.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 71, 71 Житлового Кодексу України, ст. ст. 15, 30, 202, 217 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право на користування квартирою № 44 в будинку № 182 по вул.. Київській в м. Марганці Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_16 на користь держави судовий збір в розмірі 275,60 грн., з кожного.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко