Номер справи 220/221/17
Номер провадження № 2/220/178/17
10 травня 2017 року смт.Велика Новосілка Донецької області
Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Яненко Г.М.;
за участю секретаря - Черняєвої С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_3, третя особа: виконком Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником домоволодіння за адресою: вул. ОСОБА_4 (колишня Октябрська), буд. 101, с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області. Будинок належить позивачеві на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29 грудня 1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області.
В 2014 році до позивача звернувся ОСОБА_3 з пропозицією купити вказаний будинок, але за браком коштів запропонував позивачеві сплатити за будинок пізніше. Позивач погодився та ОСОБА_3 з 24.12.2014 року по березень 2015 року, зареєструвавшись, проживав у вказаному будинку. Наприкінці лютого 2015 року позивач запропонував ОСОБА_3 укласти договір купівлі продажу та вимагав сплати коштів за будинок, але відповідач покинув помешкання та на даний час місцезнаходження його не відоме.
Оскільки ОСОБА_3 фактично не мешкає за адресою реєстрації з березня 2015 року та по теперішній час, комунальні послуги не та земельний податок сплачує, в інший спосіб витрат на утримання вказаного будинку не несе, тому позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою з приводу визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Позивач та його законний представник, повідомлені судом в належний спосіб про час розгляду справи, в судове засідання не зявилися, але спрямували до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив.
В звязку з неявкою відповідача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Позивач проти проведення заочного розгляду не заперечив.
Розглянувши матеріали справи судом встановлено:
Згідно копій правовстановлюючих документів (а.с. 8-11) позивач ОСОБА_1 є власником домоволодіння за адресою: вул. ОСОБА_4 (колишня Октябрська), буд. 101, с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області.
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: вул. ОСОБА_4 (колишня Октябрська), буд. 101, с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області, про що свідчить довідка Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області.
Як вбачається з долучених до матеріалів справи платіжних документів, витрати на утримання будинку, комунальні платежі та земельних податок несе позивач.
Згідно довідки Краснополянської сільської ради № 1921 від 22 грудня 2016 року, відповідач у не проживає за адресою: вул. ОСОБА_4 (колишня Октябрська), буд. 101, с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області з березня 2015 року та до теперішнього часу, тобто більш ніж 2 роки.
Доказів на підтвердження іншого сторонами не представлено.
Зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до змісту статті 129 Конституції України, ст.ст.10,60,131 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Так, за ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на ОСОБА_4 в особі її державних органів зобовязання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі Powell and Rayner v. the U.K. від 21.02.1990 р.). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 р.), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р.).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути обмежений у здійсненні цього права.
А тому власник житла має право вимагати усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання зареєстрованих в ньому осіб такими, що втратили право на користування.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.М. Яненко