Справа №489/8625/14-ц 29.09.2017 29.09.2017
Провадження № 22ц/784/2089/17 Суддя першої інстанції Тихонова Н.С.
Справа№ 489/8625/14-ц Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

29 вересня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Бондаренко Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання: Андрієнко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року постановленої за скаргою

ОСОБА_3 на вимогу та бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області

по справі за позовом

Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на вимогу та бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.

ОСОБА_2 зазначав, що на виконанні в Інгульському ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа по справі №489/8625/14-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Проте під час виконання рішення суду по зазначеній справі державний виконавець направив вимогу щодо надання йому безперешкодного доступу до приміщення, проте без рішення суду така вимога є неправомірною. Також вважає, що державний виконавець зобов'язаний був звернутись до суду з поданням про заміну сторони виконавчого провадження, оскільки змінився власник стягувача.

Посилаючись на вказане, заявник просив суд визнати неправомірною вимогу державного виконавця Інгульського ВДВС м. Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області щодо надання йому безперешкодного доступу до приміщення за адресою АДРЕСА_1, що належить йому на праві власності, для проведення виконавчих дій без рішення суду. Також просив визнати неправомірною бездіяльність щодо не вчинення ним дій, направлених на заміну вибулої сторони ПАТ КБ «Приватбанк», його правонаступником та зобовязати вчинити відповідні дії по заміні стягувача.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення скарги, посилаючись на те, що суд не повно зясував всі обставини справи.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, і таке встановлено судом, що рішенням від 22 травня 2015 року Ленінського районного суду м. Миколаєва ухваленого у справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 16 травня 2016 року було змінено та остаточно з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 40 666 грн. 38 коп. кредитної заборгованості (т.1 а.с. 254-261).

В зазначеній справі виданий виконавчий лист №489/8625/14-ц від 13 червня 2016 року, який в подальшому предявлений стягувачем до Інгульського ВДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області для виконання.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

29 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 40 666 грн. 38 коп. (т.2 а.с.127 зв.).

В межах виконавчого провадження № 51496152 з виконання вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем було направлено заявнику, як боржнику у виконавчому провадженні, вимогу бути присутнім за адресою: АДРЕСА_1 для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна та надати державному виконавцю безперешкодний доступ до приміщення для перевірки майнового стану (т.2 а.с.132).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частина пята статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює зобовязання боржника, серед яких боржник в тому числі зобовязаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення та допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

За вказаних обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога державного виконавця про необхідність зявитися і бути присутнім при проведенні виконавчих дій, а також надання доступу до житла є правомірною і ґрунтується як на правах державного виконавця так і на зобовязаннях боржника, встановлених Законом.

Так, положення ст. 18 вказаного Закону встановлює право державного виконавця під час здійснення виконавчого провадження, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити, в тому числі, і до житлових та інших приміщень боржника-фізичної особи. Таким чином, вказана норма встановлює саме порядок примусового проникнення до приміщень, проте її наявність не забороняє і не виключає можливості добровільного надання безперешкодного доступу до приміщень належних боржнику. Вказана норма щодо примусового проникнення до приміщення підлягає застосуванню лише в разі відсутності на те добровільної згоди боржника чи наявності інших перешкод.

Також, районний суд вірно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що вибуття юридичної особи з правовідносин і необхідність її заміни має місце у випадку припинення юридичної особи і появою правонаступника або вибуття із зобовязання у випадку відчуження права вимоги.

Частиною пять статті 15 Закону встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, імя чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Статтею 104 Цивільного кодексу України встановлено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється законом.

Оскільки на передбачені законом обставини боржник не посилається, відповідно до реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців припинення юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк» не здійснювалось, за вказаних обставин відсутні підстави для заміни сторони у виконавчому провадженні.

Апеляційна скарга не містить доводів на скасування вказаних висновків, а лише відтворює зміст скарги на дії державного виконавця.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді Т.З. Бондаренко

ОСОБА_5

ОСОБА_6