АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника позивача Поклад А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року зупинено провадження у справі. /т. 3 а.с. 132-135/

№ справи 761/9792/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/6777 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінський В.І. подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції порушено п. 4 ч. 1 статті 201 ЦПК України, оскільки, вказана процесуальна норма пов'язує зупинення провадження у справі саме із неможливістю її розгляду до вирішення іншої справи. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не вказав з'ясування яких саме обставин в ході розгляду іншої справи унеможливлює розгляд даної справи, не зазначив, які саме обставини не можуть бути встановлені судом самостійно при розгляді цієї справи, належно не вмотивував зв'язок між очікуваними висновками рішення суду у справі № 761/40674/16-ц та предметом спору у даній справі. Крім того, вказував на те, що у даній справі позов пред'явлено не тільки до ОСОБА_7, але й до ОСОБА_8, який не оскаржує кредитний договір та договір поруки. Крім того, судом першої інстанції не враховані висновки, викладені у пункті 2.8. постанови Пленуму ВГСУ № 1 від 24.11.2014 р., де зазначено, що порушення провадження у справі, предметом спору в якій є визнання недійсним кредитного договору, не перешкоджає з'ясуванню обставин у справі, в якій предметом спору є повернення кредиту та сплата відсотків за ним. Також залишились без уваги і доводи про те, що АТ «ЗЛАТОБАНК» звернулось до суду за захистом порушених прав ще у 2014 році і безпідставне зупинення провадження у справі суперечить загальним принципам судочинства в Україні та порушує права та інтереси саме Банку. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, яка з'явилась у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, на підставі наступного.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався вимогами пункту четвертого статті 201 Цивільного процесуального кодексу України, про те, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Встановивши, що Шевченківським районним судом м. Києва від 18 листопада 2016 року, відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс», ПАТ «Златобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс», ТОВ «Шпат-Агро», про визнання недійсними рішення загальних зборів, кредитного договору та договору поруки, зважаючи що предметом даної справи є стягнення із відповідачів, заборгованості за Кредитним договором № 282/1/13-KL від 11 жовтня 2013 року, укладеним між ТОВ «Сільськогосподарське підприємство «Адонікс» та ПАТ «Златобанк», дійсність якого оспорюється ОСОБА_7, суд першої інстанції прийшов до висновку, що судове рішення у цивільній справі, яка розглядається іншим судом, може вплинути на вирішення справи за даним позовом, а тому прийшов до висновку про зупинення провадження у справі.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, зупиняючи провадження у справі, судом першої інстанції не враховано, що позов пред'явлено не тільки до ОСОБА_7, але й до ОСОБА_8, який не оскаржує кредитний договір та договір поруки, та те, що ПАТ «ЗЛАТОБАНК» звернулось до суду за захистом порушених прав ще у 2014 році і безпідставне зупинення провадження у справі порушує права та інтереси позивача.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ у справі від 1 лютого 2017р. у справі № 6-1957цс16.

Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, суд зобов'язаний зупинити провадження у цій справі.

Визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 201 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 4 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Згідно з частиною першою статті 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі, яка переглядається, предметом спору є стягнення заборгованості за договором кредиту.

Підставою для зупинення провадження у справі став факт розгляду судом цивільної справи про визнання недійсним зазначеного договору.

Проте, суд на порушення вимог пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України, зазначивши конкретну іншу справу, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети спорів у справах і не вказав обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним кредитного договору позики виключає можливість розглядати інші вимоги, заявлені позивачем в тому числі до ОСОБА_8, який поручився за виконання кредитного договору та договір поруки не оскаржує

Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, належним чином необгрунтувавши зазначене рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи викладене, колегія суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, а справа для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славінського Валерія Івановича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року -задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 18 квітня 2017 року -скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: