Ухвала

іменем україни

11 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення заробітної плати за час відпустки та допомоги з тимчасової непрацездатності,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позов до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства (далі - Самбірського ВУВКГ) про стягнення заробітної плати за час відпустки та допомоги з тимчасової непрацездатності в сумі 14 494,26 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2015 року відповідача зобов'язано провести їй, позивачу, перерахунок заробітної плати за час відпустки, допомоги з тимчасової непрацездатності та компенсації за невикористану відпустку при звільненні з роботи за період з квітня 2010 року по 22 квітня 2014 року протягом одного місяця з часу набрання рішення законної сили. Відповідачем проведено перерахунок по відпускних, компенсації за невикористану відпустку та листках непрацездатності, однак згідно проведеного перерахунку відповідач не виплатив їй, заробітну плату за час відпустки та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 5 884, 32 грн, а також допомогу з тимчасової непрацездатності в сумі 8 609,94 грн.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 зменшила позовні вимоги у частині заробітної плати за час відпустки та компенсації за невикористану відпустку 5 428,77 грн., а іншу частину позовних вимог підтримала.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час відпустки в сумі 5 428 грн 77 коп з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, а також судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог про стягнення допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі 8 609,94 грн відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 рокурішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 рокузалишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та змінити рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з Самбірського ВУВКГ на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час відпустки в сумі 5 428,77 грн, з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів і зборів, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскільки рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року відповідача зобов'язано провести перерахунок заробітної плати у зв'язку з відпусткою та компенсації за невикористану відпустку при звільненні з роботи за період з квітня 2010 року по 22 квітня 2014 року і згідно проведеного розрахунку таких коштів не виплачено в сумі 5 428,77 грн.

Відмовляючи в решті позову про стягнення допомоги з тимчасової непрацездатності у сумі 8609,94 грн, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що донарахування заробітної плати за попередні періоди не впливатиме на розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності, що виплачена за попередній період, оскільки при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги включається лише сума оплати праці, з якої у розрахунковому періоді сплачені страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Судом встановлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4 до Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення невиплаченої заробітної плати, відшкодування моральної шкоди та зобов'язання провести перерахунок заробітної плати - задоволено частково.

Стягнуто із Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства на користь ОСОБА_4 невиплачену заробітну плату у розмірі 58 170 грн. 22 коп. та 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 63 170 грн. 22 коп.

Зобов'язано Самбірське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства провести ОСОБА_4 перерахунок заробітної плати по відпускних, листках непрацездатності та компенсації за невикористану відпустку при звільненні з роботи за період з квітня 2010 року по 22 квітня 2014 року (день звільнення з роботи) протягом одного місяця з часу набрання даним рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Із виконавчого листа та розрахунку допомоги з тимчасової непрацездатності вбачається, що остання виплата ОСОБА_4 допомоги з тимчасової непрацездатності мала місце на підставі листка непрацездатності № 486094 від 10 квітня 2014 року, а донарахування заробітної плати ОСОБА_4 було проведено згідно рішення суду від 22 травня 2015 року, яке набрало законної сили 04 листопада 2015 року на підставі виконавчого листа, виданого 22 грудня 2015 року (а. с. 3-4, 12).

Згідно перерахунку відпустки здійсненої відповідачем, ОСОБА_4 належить недоплачена відпустка за період з квітня 2010 року по 22 квітня 2014 року в сумі 5 428,77 грн., яка з вирахуванням податків та інших обов'язкових платежів складе 4 370,17 грн.

Окрім цього, здійснено нарахування лікарняних ОСОБА_4, згідно якого донарахована сума лікарняних за власні кошти (Самбірського виробничого управління водопровідно-каналізаційного господарства) становить 2 103,31 грн. та за кошти Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності - 6 506, 63 грн, суми з відрахуванням податків та інших обов'язкових платежів становитимуть відповідно 1693,16 грн та 5237,84 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), зокрема у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві. Допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико- соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), призначаються та надаються за основним місцем роботи (крім допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомоги по вагітності та пологах, які надаються за основним місцем роботи та за сумісництвом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України).

Згідно з ч. 5 ст. 32 даного Закону матеріальне забезпечення, передбачене цим Законом, виплачується у разі, якщо звернення за його призначенням надійшло не пізніше дванадцяти календарних місяців з дня відновлення працездатності, встановлення інвалідності, закінчення відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, смерті застрахованої особи або члена сім'ї, який перебував на її утриманні.

Обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 року № 1266 (далі - Порядок), із змінами, викладеними в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26 червня 2015 року № 439.

Згідно абзацу першого п. 7 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку (для розрахунку допомоги по безробіттю - реєстрації особи в державній службі зайнятості як безробітної).

Відповідно до п. 25 вказаного Положення розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців перебування у трудових відносинах (з першого до першого числа) за останнім основним місцем роботи застрахованої особи, що передують місяцю, в якому настав страховий випадок.

У п. 2 листа Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 29 грудня 2009 р № 01-16-2801 «Про зміни до Порядку обчислення середньої заробітної плати для розрахунку страхових виплат» роз'яснено, що у разі коли розмір заробітної плати підвищується згідно з рішенням Кабінету Міністрів України, у зв'язку з чим заробітна плата перераховується за попередні періоди (абз. 2 п. 7 Порядку), сума донарахованої заробітної плати включається в базу нарахування страхових внесків до Фонду в місяці, у якому здійснено донарахування, і на такі виплати слід нараховувати та з них утримувати страхові внески до Фонду в межах граничної суми заробітної плати (доходу), що діє у момент їх нарахування.

Водночас донарахування заробітної плати за попередні періоди не впливатиме на розрахунок допомоги по тимчасовій непрацездатності, що виплачена за попередній період, оскільки при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку допомоги включається лише сума оплати праці, з якої у розрахунковому періоді сплачені страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, зробили правильний висновок про те, що згідно виконавчого листа та розрахунку допомоги з тимчасової непрацездатності вбачається, що остання виплата ОСОБА_4 допомоги з тимчасової непрацездатності мала місце на підставі листка непрацездатності № 486094 від 10 квітня 2014 року, а донарахування заробітної плати ОСОБА_4 було проведено згідно рішення суду від 22 травня 2015 року, яке набрало законної сили 04 листопада 2015 року на підставі виконавчого листа, виданого 22 грудня 2015 року (а. с. 3-4, 12), в зв'язку, з чим в розрахунковий період для стягнення допомоги з тимчасової непрацездатності (квітень 2010 рік - 22 квітня 2014 року) не сплачувалися страхові внески до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, так як сума донарахованої заробітної плати включається в базу нарахування страхових внесків до Фонду в місяці, у якому здійснено донарахування, тобто після грудня 2015 року.

Оскільки, рішенням Самбірського міськрайнного суду Львівської області від 22 квітня 2015 року встановлено факт порушення законодавства про оплату праці відносно ОСОБА_4, відповідача зобов'язано провести перерахунок заробітної плати у зв'язку з відпусткою та компенсації за невикористану відпустку при звільненні з роботи за період з квітня 2010 року по 22 квітня 2014 року і згідно проведеного розрахунку таких коштів не виплачено в сумі 5 428,77 грн., а тому їх слід стягнути із відповідача.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова