Справа № 442/8247/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/783/3350/17 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача - Гнатишака О.В.,

представника відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 -

ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 -

ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

26.12.2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі-ПАТ КБ) «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просив солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №Е/V 2469 від 08.02.2007 року та договором про видачу траншу №Е/V 2469/4 від 01.09.2008 року у розмірі 3455,37 доларів США, що еквівалентно 90012 грн. 39 коп., з яких станом на 18.11.2016 року: 3105,37 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 350 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що згідно з вказаним кредитним договором відповідач ОСОБА_3 отримала в банку кредит в розмірі 7700 доларів США на термін до 20.08.2010 року, виконання зобов'язань за яким забезпечено порукою відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_6, однак, позичальник допустила порушення виконання зобов'язань за цим кредитним договором, а тому несе солідарну з поручителями відповідальність по поверненню кредиту та сплати процентів за користування ним у повному обсязі.

Позивач також звертає увагу, що станом на 18.11.2016 року заборгованість за вказаним кредитом є значно більшою: 3105,37 доларів США - заборгованість по тілу кредиту; 8622,30 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 8526,16 доларів США - заборгованість по пені, проте, банк вимагає за даним позовом сплати лише заборгованості в розмірі 3455,37 доларів США із вказаних вище її складових частин.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.03.2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк», просить його скасувати з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитної угоди строк повернення кредиту встановлено до 08.02.2012 року, а строк позовної давності - в п'ять років, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні вказаного позову, оскільки позов подано в межах строку позовної давності. Крім того, зазначає, що суд безпідставно не врахував тієї обставини, що у березні 2015 року позичальником було сплачено 5,72 доларів США на погашення заборгованості, оскільки такі дії в силу закону свідчать про переривання строку позовної давності. Не погоджується апелянт й з висновками суду щодо припинення поруки поручителів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивача в підтримання апеляційної скарги, заперечення протилежної сторони, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.02.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (кредитодавцем) та ОСОБА_3 (позичальником) було укладено кредитну угоду №Е/V 2469 (а.с.10-12), п.1.1 якої передбачено, що предметом даної угоди є загальні умови та порядок надання банком в рамках програми мікрокредитування кредиту позичальникові, який надається при наявності вільних грошових засобів.

Надання кредитних коштів здійснюється окремими частинами - траншами кредиту, сукупна величина сальдо по яких не повинна перевищувати суму, обумовлену п.1.2 цієї угоди.

Видача частин кредиту здійснюється після підписання договору про видачу траншу на строк і на умовах, передбачених у цій угоді, а також в договорі про видачу траншу.

Умови видачі - сума кожної частини, строк по кожному траншу кредиту оформляється окремим договором про видачу траншу при кожній видачі частини кредиту, який є невід'ємною частиною цієї угоди.

Пунктом 1.2 Угоди передбачено, що загальна сума кредиту в рамках цієї кредитної угоди 25000 доларів США.

Кредит надавався на споживчі цілі (п.1.4 Угоди).

У п.1.3 Угоди зазначено, що строк повернення кредиту і окремих частин - траншів кредиту, встановлюється договором про видачу траншу, але не пізніше 08.02.2012 року. Вказаний строк може бути змінено відповідно до п.2.3.3, 2.4.1 цієї угоди.

Відповідно до п.п. «а» п.2.3.3 Угоди, при порушенні позичальником зобов'язань за кредитним договором, зокрема, щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, банк має право змінити умови цієї Угоди та договору про видачу траншу, а саме: вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, виконання інших зобов'язань по Угоді та договору про видачу траншу в повному обсязі шляхом направлення повідомлення. При цьому, відповідно до ст.ст.212, 611, 651 ЦК України, по зобов'язаннях, строки виконання яких не настали, строки вважаються такими, що настали у вказану в повідомленні дату. В цю дату позичальник зобов'язується по всіх договорах про видачу траншів повернути банку суму кредиту в повному обсязі, проценти за фактичний строк його користування, повністю виконати інші зобов'язання по Угоді та договору про видачу траншу.

Пунктом 6.7 цієї Угоди передбачено, що строк позовної давності за вимогою про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, пені та штрафів за цією Угодою встановлюється сторонами тривалістю в п'ять років.

Відповідно до вказаної Угоди, 01.09.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про видачу траншу №Е/V 2469/4 (а.с.13) в сумі 7700 доларів США з терміном повернення кредиту та сплати процентів за його користування в строк до 20.08.2010 року.

Пунктом 1.3 договору також передбачено, що термін повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом може бути змінено, зокрема, згідно з п.п.2.3.3 Кредитної Угоди, зміст якого наведено вище.

Виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_3 забезпечено порукою ОСОБА_4 на підставі договору поруки від 08.02.2007 року та майновою порукою ОСОБА_6 на підставі договору поруки від 08.02.2007 року, в межах суми майна, вказаного в цьому договорі (а.с.15).

Зі змісту заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2011 року (а.с.34), яке набрало законної сили 19.12.2011 року і було звернуто 21.06.2012 року стягувачем до виконання (а.с.36), встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» у 2011 році звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за вказаними вище кредитною угодою та договором про видачу траншу, яка станом на 26.03.2010 року з урахуванням усіх штрафних санкцій становила 14776,55 доларів США, в солідарному порядку з позичальника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_4, ОСОБА_6, і позов банку в цій частині було задоволено в повному обсязі.

Отже, звернувшись у 2011 році з вимогою до позичальника і поручителів, як солідарних боржників, про дострокове стягнення всієї суми кредиту за вказаним вище кредитним договором, банк скористався своїм правом, передбаченим п.п.2.3.3 Кредитної Угоди та п.1.3 договору про видачу траншу, на зміну строку виконання зобов'язань, яке банк реалізував до травня 2011 року, а тому перебіг строку позовної давності слід обраховувати саме з моменту виникнення права в позивача на зміну строку виконання зобов'язання, оскільки згідно з п.п.2.3.3 Кредитної Угоди, в такому випадку, строки виконання зобов'язань вважаються такими, що настали, а відтак, звернувшись до суду з позовом в даній справі у грудні 2016 року, позивач пропустив строк позовної давності, навіть з урахуванням умови п.6.7 Угоди про п'ятирічний строк позовної давності.

Погоджується колегія суддів й з тим, що суд першої інстанції не врахував проплату в розмірі 5,72 доларів США у березні 2015 року, оскільки, окрім розрахунку заборгованості (а.с.4), ця проплата не підтверджена належним фінансовим документом, зокрема, випискою про рух коштів по рахунку, платіжним дорученням тощо, оскільки з 20 грудня 2009 року позичальник не вносив жодного платежу на погашення заборгованості, а з 21.06.2012 року виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором знаходився на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції.

Крім того, вимога про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3105,37 доларів США за позовом банку в даній справі, є безпідставною, оскільки по такій вимозі банку до тих же відповідачів вже ухвалено рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2011 року, яке набрало законної сили і звернуто до виконання, а та обставина, що рішення суду ще не виконано, не може бути підставою для задоволення позову банку в цій частині.

Крім того, правильним є висновок суду про безпідставність вимог банку, пред'явлених до поручителів, оскільки, крім викладеного вище, порука поручителя ОСОБА_4 є припиненою відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, а майновий поручитель ОСОБА_6 за умовами договору поруки несе відповідальність перед банком лише належним йому майном, яке зазначене в договорі поруки.

Таким чином, суд правильно вирішив справу, відмовивши у задоволенні позову банку в повному обсязі, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду по суті спору, судом не допущено порушення норм матеріального та/або процесуального права, яке б було підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.