Номер провадження: 22-ц/785/5090/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 року по обєднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області, голови ліквідаційної комісії Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, судових витрат,

встановила:

20.10.2015 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася з цивільним позовом ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 60 гривень та моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, судових витрат.

Мотивуючи його тим, що неправомірними діями та бездіяльністю посадових осіб Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, їй спричинено шкоду, а саме при проведені досудового розслідування сфальсифікованої відносно неї кримінальної справи за ст. 345 ч. 2 КК України № 523/18325/14-к грубо порушувалися її права на надання доказів її невинуватості. 02.09.2014 року слідчий своєю постановою відмовив в її клопотанні про призначення повторної експертизи, яка 26.11.2014 року ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси була скасована. Дана ухвала набрала чинності. У звязку з її прибуттям до Суворовського районного суду м. Одеси для розгляду її скарги на постанову слідчого вона понесла матеріальні затрати в сумі 60 гривень. Також їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000 грн та яка виражається в моральних стражданнях та переживаннях.

05.11.2015 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася з цивільним позовом ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 35 гривень 14 коп. та моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, судових витрат.

Мотивуючи його тим, що неправомірними діями та бездіяльністю посадових осіб Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області їй спричинено шкоду, а саме 13.03.2015 року вона звернулася до слідчого судді Березівського районного суду Одеської області зі скаргою на неправомірну бездіяльність начальника слідчого відділу і слідчого Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 в рамках кримінальних проваджень № 00000329, № 0000041, № 000381, № 00000290, № 0000006, яка була виражена в не розгляді у встановлений законом строк її семи клопотань. Ухвалою слідчого судді від 16.03.2015 року їй було відмовлено у відкритті провадження за вказаною скаргою. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.04.2015 року ухвалу слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 16.03.2015 року про відмову у відкритті провадження за її скаргою на неправомірну бездіяльність начальника слідчого відділення та слідчого Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області ОСОБА_4 скасовано. В звязку з її прибуттям до апеляційного суду Одеської області для розгляду її скарги на ухвалу слідчого вона понесла матеріальні затрати в сумі 35,14 гривень. Також їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінює в 50 000 грн та яка виражається в моральних стражданнях та переживаннях, вона затратила свій час, відведений для відпочинку та роботи, для дочки, що грубо порушило життєво-важливі звязки, звичний ритм життя, вона повинна була 6 годин знаходитися в громадському транспорті 01.04.2015 року, що виснажувало її організм, вимагало від неї додаткових зусиль і затрат для відновлення здоровя, сил, все це служило моральними стражданнями, які вона оцінила в 50 000 гривень.

02.11.2015 року до Березівського районного суду Одеської області звернулася з цивільним позовом ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, судових витрат.

Мотивуючи його тим, що неправомірними діями та бездіяльністю посадових осіб Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області їй спричинено моральну шкоду, а саме 27.04.2015 року вона звернулася до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про скоєння злочину слідчим Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області щодо співучасті у крадіжці мобільного телефону 04.02.2015 року та просила внести в ЄРДР відповідні відомості. Крім того, 27.07.2013 року вона зверталася в міліцію з телефонним повідомленням про спричинення її матері та ОСОБА_5 тілесних пошкоджень ОСОБА_6 та просила внести дані відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Однак слідчий Касьяненко цього не зробив і тому факти її повідомлення не перевірив. 29.03.2015 року вона звернулася в міліцію за № 1263 з письмовою заявою про скоєння кримінального правопорушення слідчим Касьяненком та просила внести в ЄРДР відповідні відомості та розпочати досудове розслідування. Однак, слідчі Коваль та Тросу, які розглядали її заяви, не внесли в ЄРДР дані відомості. У звязку з чим вона була змушена звернутися до слідчого судді зі скаргами на їх неправомірну бездіяльність. Так, 23.04.2015 року суддею Березівського районного суду Одеської області Римарем І.А. було винесено ухвалу за її та ОСОБА_5 скаргою про протиправну бездіяльність слідчого та начальника СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області щодо невнесення відомостей про скоєння злочину та зобовязання внести відомості до ЄРДР по заявам від 29.03.2015 року, яку було задоволено та зобовязано Березівський РВ ГУМВС України в Одеській області внести відповідні відомості до ЄРДР. Та 12.05.2015 року ухвалу, якою скаргу її задоволено та зобовязано Березівський РВ ГУМВС України в Одеській області внести заяву ОСОБА_2 до ЖЄУ за № 1701 від 27.04.2015 року про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР. Вважає, що неправомірна бездіяльність слідчих фактично позбавила її права реалізації її права як заявника, примушувала її докладати додаткових зусиль для захисту прав, оскарження порушень слідчих, звертатися в суд зі скаргою, на що витрачала своє життя, особистий час, час відведений для відпочинку та роботи, що грубо порушувало життєво-важливі звязки, що послужило моральним стражданням та переживанням. Спричинену моральну шкоду вона оцінює в 100 000 гривень.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 06.11.2015 року цивільний позов ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 60 гривень та моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, судових витрат та цивільний позов ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 35 гривень 14 коп. та моральної шкоди в сумі 50 000 гривень, судових витрат обєднано в одне провадження для спільного розгляду та присвоєно № 494/1474/15-ц.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 18.11.2015 року цивільну справу № 494/1474/15-ц обєднано з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області, Управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень, судових витрат для спільного розгляду та присвоєно № 494/1474/15-ц.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 12.01.2016 року обєднану цивільну справу за № 494/1474/15-ц передано на розгляд до Миколаївського районного суду Одеської області.

Ухвалою Миколаївського районного суду Одеської області від 29.01.2016 року обєднану цивільну справу за № 494/1474/15-ц передано на розгляд до Ширяївського районного суду Одеської області.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 03.03.2016 року цивільну справу за № 494/1474/15-ц було прийнято до свого провадження.

Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 13.12.2016 року по цивільній справі за № 494/1474/15-ц в якості співвідповідач було залучено голову ліквідаційної комісії Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_3

Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача Управління Державної казначейської служби у Березівському районі Одеської області у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представник співвідповідача ліквідаційної комісії Березівського РВ ГУМВС України у Одеській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

В матеріалах справи міститься заперечення Березівського районного відділення ГУМВС України в Одеській області від 02.11.2015 року проти позовної заяви про відшкодування шкоди, судових витрат з посиланням на норми чинного ЦК України а саме про відсутність правових підстав у ОСОБА_2 на відшкодування шкоди з Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області.

Рішенням Ширяївського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України. В іншій частині позову відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволені позову та прийняти нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у вказаній частині в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру відшкодування компенсації моральної шкоди.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

16.05.2014 року було відкрито кримінальне провадження № 60000206 за ч. 2 ст. 345 КК України, в якому ОСОБА_2 була визначена підозрюваною.

Під час досудового розслідування ОСОБА_2 для доведення своєї невинуватості звернулася до слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області щодо призначення повторної експертизи.

02.09.2014 року слідчий СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області своєю постановою відмовив в її клопотанні про призначення повторної експертизи, яка 26.11.2014 року ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси була скасована та зобовязано слідчого СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області розглянути клопотання ОСОБА_7 про призначення додаткової або комплексної експертизи.

13.03.2015 року ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Березівського районного суду Одеської області зі скаргою на неправомірну бездіяльність начальника слідчого відділу і слідчого Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області в рамках кримінальних проваджень № 00000329, № 0000041, № 000381, № 00000290, № 0000006, яка була виражена в не розгляді у встановлений законом строк її семи клопотань.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 16.03.2015 року їй було відмовлено у відкритті провадження за вказаною скаргою, яка ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.04.2015 року була скасовано та матеріали за скаргою ОСОБА_2 повернуті до Березівського районного суду Одеської області.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 15.05.2015 року скарга ОСОБА_2 на неправомірну бездіяльність начальника слідчого відділу і слідчого Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області в рамках кримінальних проваджень № 00000329, № 0000041, № 000381, № 00000290, № 0000006, яка була виражена в не розгляді у встановлений законом строк її семи клопотань задоволена частково та зобовязано Березівський РВ ГУМВС України в Одеській області розглянуть три клопотання ОСОБА_2В, від 28.02.2015 року зареєстровані в ЄО за № 859, № 861 та № 863 у відповідності до вимог ст. 220 КПК України.

27.04.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області з заявою про скоєння злочину слідчим Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області щодо співучасті у крадіжці мобільного телефону 04.02.2015 року та просила внести в ЄРДР відповідні відомості.

27.07.2013 року вона зверталася в міліцію з телефонним повідомленням про спричинення її матері та ОСОБА_5 тілесних пошкоджень ОСОБА_6 та просила внести дані відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Однак, слідчий Касьяненко цього не зробив і тому факти її повідомлення не перевірив.

29.03.2015 року вона звернулася в міліцію за № 1263 з письмовою заявою про скоєння кримінального правопорушення слідчим Касьяненком та просила внести в ЄРДР відповідні відомості та розпочати досудове розслідування.

Однак, слідчі Коваль та Тросу, які розглядали її заяви, не внесли в ЄРДР дані відомості.

У звязку з чим вона звернулася до слідчого судді зі скаргами на їх неправомірну бездіяльність.

23.04.2015 року суддею Березівського районного суду Одеської області Римарем І.А. було винесено ухвалу за скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про протиправну бездіяльність слідчого та начальника СВ Березівського РВ ГУМВС України в Одеській області та зобовязано Березівський РВ ГУМВС України в Одеській області внести заяву ОСОБА_2 зареєстровану в ЖЄУ за № 1263 та ОСОБА_5 зареєстровану в ЖЄУ за № 1264 про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР з присвоєнням номеру кримінального провадження та визнання слідчого, що буде здійснювати кримінальне розслідування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причин пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій статті 179 ЦПК України, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Предмет та підставу позову визначає виключно позивач (ст.ст.10, 11 ЦПК України).

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за ст.ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативним наслідком.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Судом правильно було зясовано, що підставою для відшкодування шкоди є ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 26.11.2014 року, ухвала слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 15.05.2015 року, ухвала слідчого судді Березівського районного суду Одеської області 23.04.2015 року, тому відсутні спеціальні підстави для застосування статті 1176 ЦК України.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України (Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16).

Відповідно до цієї норми обовязок відшкодувати завдану шкоду ОСОБА_2 покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідальність працівників міліції передбачена ч.ч.2,3 ст.25 Закону України «Про міліцію», де зазначено, що при порушенні прав і законних інтересів громадянина, збитки завдані працівником міліції, який виконує свої обов'язки, компенсуються за рахунок держави.

Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Також, моральна шкода полягає і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Факт спричинення позивачу моральної шкоди, дійсно знайшов своє підтвердження під час розгляду справи в судовому порядку.

Факт невиконання своїх службових обов'язків начальника слідчого відділу і слідчого Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області також знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, що підтверджується наданими письмовими доказами та встановлено ухвалами слідчих суддів.

Разом з тим, дійсно не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 95,14 грн, які складаються з витрат на проїзд та пересування ОСОБА_2, оскільки сплачені грошові суми по відповідним чекам не є тими грошовими сумами, які можуть бути відшкодовані ОСОБА_2 на підставі ст.ст. 1166, 1173, 1176 ЦК України.

Крім того, з копій чеків не вбачається їх належність саме ОСОБА_2, також з них неможливо встановити ким та навіщо вони були придбані.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України питання розподілу судових витрат та беручи до уваги, що ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, слід дійти висновку, що судові витрати розподілу не підлягають та відносяться на рахунок держави.

Спосіб відшкодування саме державою й незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначений п.1 ч.1 ст. 48 Бюджетного кодексу України, п. 35.1 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845, п. 5 ст. 3 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011.

Колегія суддів вважає, що в цій частині суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а тому в цій частині рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довела в цій частині обставини, на які посилалася як на підставу своєї апеляційної скарги.

Тому, на думку колегії суддів, справа в цій частині розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

В той же час, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що відшкодувати ОСОБА_2 моральну шкоду за рахунок коштів державного бюджету необхідно в розмірі 2000 грн.

Колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду слід змінити, і виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, з урахуванням обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, яка зазнала душевних страждань, внаслідок неодноразового невиконання начальником слідчого відділу і слідчим Березівського РВ ГУ МВС України в Одеській області своїх службових обов'язків слід збільшити суму компенсації заподіяної моральної шкоди з 2000 грн до 3000 грн, так як суд неповно з'ясував в цій частині обставини, що мають значення для справи.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Ширяївського районного суду Одеської області від 31 березня 2017 року змінити в частині розміру відшкодування компенсації моральної шкоди.

Збільшити розмір відшкодування компенсації моральної шкоди стягнутої з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 з 2000 грн до 3000 (трьох тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді М.М. Драгомерецький

ОСОБА_9