Справа №265/1015/17
Провадження №2/265/656/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Мельник І. Г., за участю секретаря Тулянкіної М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю на момент його смерті,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом до Маріупольської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю разом з ОСОБА_3. В обгртунвання заявлених позовних вимог посилалася на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. З лютого 2010 року з ними однією сімєю проживала ОСОБА_3, яка померла 01 січня 2017 року. Вони займалися придбанням продуктів для неї, прибиралися у квартирі, прали білизну та виконували по проханню померлої інші роботи. Також померла віддала свою пенсійну картку ОСОБА_1 для отримання пенсії та оплати комунальних послуг, іноді вона залишалася в неї ночувати. Здебільшого померла приходила і залишалася ночувати в їх квартирі. Оскільки пенсії померлій не вистачало, вони витрачали свої гроші для задоволення потреб ОСОБА_3, замінила в її квартирі газову колонку, ванну та унітаз, поклеїли шпалери. Похованням ОСОБА_3 займалися також вони, оскільки інших родичів в неї не було. Померла говорила про те, що після її смерті квартира АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності, залишиться їм, однак заповіт так і не було складно. Просили встановити факт проживання їх однією сімєю з ОСОБА_3, померлою 07 січня 2017 року.

Позивачі у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснили, що вони утримували ОСОБА_3, щоб у подальшому отримати її квартиру. Однак, якщо би не було у померлої квартири, вони також би допомагали їй. Вони разом святкували свята, померла ночувала в них у квартирі, ввечері уходила до себе для написання пісень, а потім поверталася до них. Зазначили, що вони хотіли укласти договір довічного утримання, але не встигли цього зробити. Просили задовольнити позовні вимоги, оскільки вони доглядали за померлою, були їй як опікуни.

Представник відповідача ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала та пояснила, що зібраними по справі доказами не підтверджується той факт, що позивачі з померлою проживали однією сімєю та вели разом побут. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що вони живуть в одному будинку разом з позивачами. Померла ОСОБА_3 останні 5 років проживала в квартирі разом з родиною ОСОБА_1, постійно знаходилася в них вдома. Позивачі доглядали за померлою, годували її, купували їй ліки, в них були дружні відносини. Зазначили, що їм невідомо про те, чи ходила ОСОБА_3 до себе додому, чи вели позивачі спільний побут та бюджет з померлою.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши надані письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 січня 2017 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 973850, виданим 09 січня 2017 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 8).

За даними Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 05 вересня 2017 року, спадкова справа щодо майна померлої 07 січня 2017 року ОСОБА_3, відсутня.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Отже, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали із спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини,судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України про те, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Зазначений пятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сімєю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою.

Тобто основною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Разом з тим, під час судового розгляду справи судом не підтвердився факт проживання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з померлою ОСОБА_3 протягом п'яти років.

Так, з пояснень свідків вбачається, що позивачі доглядали за померлою, допомагали їй по господарству, що жодним чином не підтверджує факт сумісного проживання, ведення господарства та наявності загального бюджету.

Наявність у позивачів квитанцій про оплату комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1, в якій проживала померла ОСОБА_3, чеків про придбання ліків та документів на придбання побутового проточного газового водонагрівача, підтверджує тільки факт доступу позивачів до квартири померлої та наявності між ними довірливих відносин. Разом з тим, необхідність придбання померлою вказаного водонагрівача спростовує пояснення позивачів в тій частині, що померла ОСОБА_3 останні пять років проживала однією сімєю разом з ними в їх квартирі.

Окрім того, квитанції про оплату житлово-комунальних послуг квартири ОСОБА_3 підписані останньою (а.с. 17-41), що дає підстави суду стверджувати про відсутність участі позивачів у спільних витратах.

Інших доказів, які б свідчили про факт проживання позивачів з померлою однією сім'єю, ведення спільного господарства, бюджету, суду не надано. Зокрема, у справі відсутні будь-які документальні підтвердження цього.

Факт здійснення позивачами догляду за померлою та її поховання, не підтверджує факту ведення ними спільного господарства та спільного бюджету.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України).

Оскільки у судовому засіданні позивачами не доведено факт їх спільного проживання з померлою ОСОБА_3, ведення спільного господарства, бюджету, не надано суду документів та доказів цього, доказів про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого; заяв, анкет, квитанцій, заповітів, ділової та особистої переписки, з яких би вбачалося, що позивачі проживали разом з померлою, вели з нею спільне господарство, спільний бюджет, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачці ОСОБА_1 не відшкодовується.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Маріупольської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сімєю на момент його смерті, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мельник І.Г.