Справа №200/1568/17-ц
Провадження №2/200/2038/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 квітня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого, судді - Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 року, визнати за нею право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона та відповідач є онуками ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Після смерті діда відкрилась спадщина на все належне йому майно, тобто на домоволодіння АДРЕСА_2, яке належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в простій письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та на ? частину домоволодіння по АДРЕСА_3 яке належало померлому на підставі дублікату свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане 24.03.1987 року Жовтневим міськвикокомом на підставі рішення від 30.01.1987 року №99 та зареєстрованого за Дніпропетровським інвентарбюро за НОМЕР_2 від 24.03.1987 року.

Після смерті діда - ОСОБА_3, ? частину домоволодіння по АДРЕСА_3 успадкував його син, тобто батько позивача та відповідача, ОСОБА_5, про що видано державним нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори Терещенко Н.С. свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2000 року. На іншу частину домоволодіння свідоцтво нікому не видавалось.

Домоволодіння АДРЕСА_2 дідом позивача та відповідача було придбано 17.01.1988 року та він не встиг зареєструвати своє право власності у встановленому порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_5 та після його смерті позивач та відповідач успадкували належну йому на праві власності ? частину домоволодіння по АДРЕСА_3. Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 03.02.2010 року виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори Парусниковою І.О., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по ? частині вказаного домоволодіння.

Позивач мешкала в цьому домоволодінні разом з дідом до моменту його смерті в 1988 році та вважає, що фактично прийняла спадщину у вигляді іншої частини вказаного домоволодіння, яка і дотепер належить померлому діду ОСОБА_3 Відповідач разом з дідом не проживав, спадщину після смерті діда фактично не приймав, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з»явилася, надала суду письмову заява, якою підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 169, 224,225 ЦПК України - заочно.

У зв'язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що позивач та відповідач є онуками ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження їх батька ОСОБА_5, відповідно спадкової справи після смерті ОСОБА_3, та копіями свідоцтв позивача і відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 помер, що підстерджується копією свідоцтва про смерть, виданого Кіровським РАЦС м. Дніпропетровська.

Після смерті діда відкрилась спадщина на все належне йому майно, тобто на домоволодіння АДРЕСА_2, яке належало ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в простій письмовій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та на ? частину домоволодіння по АДРЕСА_3 яке належало померлому на підставі дублікату свідоцтва про право власності на домоволодіння, видане 24.03.1987 року Жовтневим міськвикокомом на підставі рішення від 30.01.1987 року №99 та зареєстрованого за Дніпропетровським інвентарбюро за НОМЕР_2 від 24.03.1987 року.

Після смерті діда - ОСОБА_3, ? частину домоволодіння по АДРЕСА_3 успадкував його син, тобто батько позивача та відповідача, ОСОБА_5, про що видано державним нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори Терещенко Н.С. свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2000 року. На іншу частину домоволодіння свідоцтво нікому не видавалось, що підтверджується матеріалами спадкової справи, наданої державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача та відповідача - ОСОБА_5, та після його смерті позивач та відповідач успадкували належну йому на праві власності ? частину домоволодіння по АДРЕСА_3. Відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 03.02.2010 року виданого державним нотаріусом Першої дніпропетровської нотаріальної контори Парусниковою І.О., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по ? частині вказаного домоволодіння, згідно відповіді КП ДМБТІ №10823 від 13.08.12 року.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 17.01.1988р., укладеним між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в простій письмовій формі, останній придбав домоволодіння АДРЕСА_1. Однак, за життя ОСОБА_3 не зареєстрував за собою право власності на вказане майно в уповноваженому реєстраційному органі.

Відповідно до роз'яснень ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданих в абз.8 п.3.1 Інформаційного листа зв №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зазначено, що належність правовстановлюючих документів встановлюються судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів».

Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року(в редакції Закону №834-VІІІ від 26.11.2015 року, ВВР, 2016, №1, ст.9) речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільного Кодексу України та Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Правовідносини щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 виникли в період 1988 року, тобто до набрання законної сили ЦК України 2004 року, і регулюються нормами цивільного законодавства ЦК УРСР(в редакції 1963 року), діючого на той час.

Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ст.548 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, фактом вступу в управління та володіння спадковим майном вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, його онука ОСОБА_1, оскільки від спадщини не відмовилась та станом на дату смерті діда проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_4.

За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_5 яке складається з житлового будинку літ.А-1, житлових прибудов літ.А1-2, А2-1, прибудови літ.а-1, загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., ганку літ.а, сараю літ.В, погрібу з шийкою літ.Г, убиральні літ.Ж, душу літ.З, споруд №1-11, І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

У свою чергу, не підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання за нею права власності на спадщину у вигляді домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, оскільки позивачем не надано доказів у підтвердження реєстрації права власності на зазначене домоволодіння за померлим та правовстановлюючих документів на майно.

Крім цього, на підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1500 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_5 яке складається з житлового будинку літ.А-1, житлових прибудов літ.А1-2, А2-1, прибудови літ.а-1, загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 38,5 кв.м., ганку літ.а, сараю літ.В, погрібу з шийкою літ.Г, убиральні літ.Ж, душу літ.З, споруд №1-11, І, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3

В іншій частині - відмовити.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1500 грн.

Рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подачі заяви до Бабушкінського районного суду про його перегляд, протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд міста Дніпропетровська.

Суддя Т.Ю. Єлісєєва