Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1511/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

20.07.2017року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

із секретарем Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Родовід Банк» на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2017 року,

УСТАНОВИЛА:

У травні ПАТ «Родовід Банк» звернулось в суд зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати незаконними дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області державного виконавця Пісної В.С. по виконавчому провадженню № 51408595 при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 23.03.2017 року та скасувати вказану постанову.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2017 року відмовлено у задоволенні зазначеної скарги.

В апеляційній скарзі ПАТ «Родовід Банк» просить скасувати вказану ухвалу суду першої інстанції у зв'язку з порушенням норм процесуального права і постановити нову ухвалу про задоволення його скарги на дії державного виконавця. Зазначається, що 05.06.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда було ухвалено рішення по цивільній справі № 1111/4071/12 за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 07.09.2012 року на підставі вищезазначеного рішення банк отримав виконавчий лист та звернувся до виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, відповідно до якої було відкрито виконавче провадження № 51408595 з примусового виконання виконавчого листа. 10.05.2017 року банк отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.03.2017 року у даному виконавчому провадженні, яка винесена державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Пісною В.С. Підставою для повернення виконавчого документу стягувачеві зазначено те, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна боржника виявилися безрезультатними. ПАТ «Родовід Банк» як стягувач вважає, що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з порушенням норм матеріального права, а саме статей 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому вона повинна бути скасована.

Заявник та заінтересовані особи до суду апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, представник банку надав суду заяву про розгляд справи без його участі, скаргу підтримує, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленої ухвали суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скаргане підляга задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні вимог скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що державним виконавцем проведені всі необхідні дії для виявлення майна боржника, а тому в зв'язку з відсутністю такого майна останнім правомірно винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно зі статтею 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у зв'язку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку. За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК України.

В обґрунтування своєї скарги на дії державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області державного виконавця ПАТ «Родовід Банк» посилалося на те, що державним виконавцем не було вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів по примусовому виконанню рішення суду.

Судом встановлено, що на виконанні в Подільському ВДВС м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області перебував виконавчий лист № 1111/4071/12, 2/1111/1088/12 від 07.09.2012 року, виданий Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 9 983,97 грн.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час вчинення відповідних виконавчих дій, 15.06.2016 року державним виконавцем Пісною В.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого документа, копії постанови направлено сторонам виконавчого провадження для виконання та для відома.

На виконання вимог статей 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем направлено запити до реєструючи органів МРЕВ ДАІ УМВС України в Кіровоградській області, реєстраційної служби щодо надання інформації відносно боржника, а також направлено запит в Кіровоградську ОДПІ про надання вичерпної інформації про наявність рахунків відкритих в кредитних та банківських установах м. Кіровограда та щодо місця роботи, УПФУ, Держсільгоспінспекеції.

Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек відомості відносно боржника відсутні. Відповідно до довідок КОДПІ інформація стосовно боржника в ДРФО відсутня, відомості щодо відкриття боржником рахунків у банках також відсутні, відповідно до довідки УПФУ боржник на обліку не значиться. Згідно відповіді ДАІ за боржником не значиться і автотранспорту.

14.02.2017 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: м. Кропивницький провулок Кам'яний, 22, та встановлено, що у боржника відсутнє належне йому на праві власності майно, на яке можливо звернути стягнення.

На все майно боржника накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 27.02.2017 року.

З урахуванням викладеного, 23.03.2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону, що набрав чинності 05.10.2016 року.

Як вбачається із матеріалів справи суд дослідив копії документів, що містяться у виконавчому провадженні, перевірив доводи скарги щодо невчинення виконавцем всіх передбачених законом дій для встановлення належного майна боржника і дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволені скарги.

Ухвала суду містить перелік вчинених виконавцем дій на виконання рішення суду, оцінку повноти вчинених дій, відповідність їх вимогам закону та висновки на спростування доводів скарги, мотиви, з яких суд дійшов висновків, і норми закону, яким керувався суд, що відповідає вимогам п.3 ч.1 ст. 210, ст.ст. 213, 387 ЦПК України.

У своїй скарзі заявник вказує, що державний виконавець порушив вимоги статей 10, 18 закону України «Про виконавче провадження» та недбало поставився до своїх прямих обв'язків.

Доводи заявника не знайшли свого підтвердження і спростовуються матеріалами виконавчого провадження, копії яких містяться у справі, які досліджувались і правильно оцінені судом першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, ч. 2 п. 1 ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Родовід Банк» відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 02 червня 2017 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: