РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

19.06.2017 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Масендич В.В.

при секретарі Левицькому

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи", про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відокремленого структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи", в якому просить стягнути з відповідача в свою користь не виплачену йому заробітну плату за період з вересня 2012 року по червень 2013 року в сумі 53942,76 грн., а також середню зарплату за період затримки розрахунку з 05.06.2013р. по 01.01.2017р. у розмірі 215 000 грн., загальна сума боргу становить 268 942,76 грн. становить 268 942,76 грн.

Позов мотивує тим, що 08.09.2009р. його прийняли на посаду начальника пресово-кузовного цеху в ТзОВ «Львівські автобусні заводи». 01.04.2011р. був переведений на відокремлений структурний підрозділ ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на посаду начальника пресово-кузовного цеху. 05.06.2013р. позивач був звільнений згідно з пр.1 ст. 37 КЗпП України за згодою сторін. Керівником відокремленого підрозділу ТзОВ «Львівські автобусні заводи» був ОСОБА_2. За період вересень 2012р. по червень 2013р. робота підприємства значно погіршилась, заробітна плата виплачувалась з запізненням і не в повному обсязі.

Відтак, на ТзОВ «Львівські автобусні заводи» позивач працював на посаді начальника пресово-кузовного цеху. Посадовий оклад в 2012р. становив 5000грн. Таким чином заробітна плата позивача за вказаний період мала б скласти 64 545,45 грн., однак фактично було нараховано 11 794,94 грн., тобто не донарахована сума заробітної плати становить 53 942,76 грн. включно з компенсацією за невикористану відпустку, яка становить 15 737,70 грн., однак яка не була виплачена. Розрахунок з позивачем відповідач не провів, чим були порушені ст.116, ст. 117 КЗпП України Відтак, на підставі викладеного просить позов задоволити.

В судове засідання позивач не зявився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить такий задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.169,224 ЦПК України суд вважає, що справу слід слухати у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, проти чого і не заперечив і позивач.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.09.2009р. ОСОБА_1 прийнятий на посаду начальника пресово-кузовного цеху в ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на підставі наказу №59-кс від 09.09.2009р.

01.04.2011р. позивач переведений на відокремлений структурний підрозділ ТзОВ «Львівські автобусні заводи» на посаду начальника пресово-кузовного цеху на підставі наказу №034 від 01.04.2011р. від 01.04.2011р.

05.06.2013р. позивач звільнений згідно з пр.1 ст. 37 КЗпП України за згодою сторін на підставі наказу №59/вк від 05.06.2013р.

Згідно ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов"язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Однак,відповідач в судове засідання не з"явився, не подав заперечень на позов та доказів на його спростування.

Відповідно до ст.7 ч.4 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищене законом.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першої ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України.

Згідно вимог ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Статтею 117 КЗпП України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а саме у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, визначені ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство має сплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі,коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково,то розмір відшкодування за час затримки визначає орган,який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" встановлено, що при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідне роз'яснення надав Конституційний Суд України у своєму рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 КЗпП України.

Верховний Суд України 29 січня 2014 року у справі № 6-144цс13, зробив правовий висновок, про те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,з врахуванням положень ст.11 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині стягнення не виплаченої заробітної плати за період з вересня 2012р. по червень 2013р. підставні та підлягають до задоволення в сумі 53 942,76 грн. (Посадовий оклад в 2012р. становив 5000грн., таким чином недоотримана заробітна плата розраховується за наступною формулою: вересень 2012р. 20 робочих днів, фактично нарахована заробітна плата 2259,06грн., недонарахована заробітна плата 2740,06 грн., жовтень 2012р. 23 робочі дні, фактично нарахована заробітна плата 3700,24 грн., недонарахована заробітна плата 1299,76 грн., листопад 2012р. 22 робочі дні, фактично нарахована заробітна плата 1470,56грн., недонарахована заробітна плата 3529,56 грн., грудень 2012р. 21 робочий день, фактично нарахована заробітна плата 1100,00грн., недонарахована заробітна плата 3900 грн., січень 2013р. 19 робочих днів, фактично нарахована заробітна плата 1162,60грн., недонарахована заробітна плата 3837,40грн., лютий 2013р. 20 робочих днів, фактично нарахована заробітна плата 017,20грн., недонарахована заробітна плата 3982,80 грн., березень 2013р. 20 робочих днів, фактично нарахована заробітна плата 542,64грн., недонарахована заробітна плата 4457,36 грн., квітень 2013р. 22 робочих дні, фактично нарахована заробітна плата 542,64грн., недонарахована заробітна плата 4457,36 грн., травень 2013р. 19 робочих дні, фактично нарахована заробітна плата 0 грн., недонарахована заробітна плата 5000 грн., червень 2013р. 20 робочих днів, фактично нарахована заробітна плата 0 грн., недонарахована заробітна плата 5000 грн., компенсація за невикористану відпустку (64 дні) повинна становити 15 737,70 грн., фактично нарахована компенсація 0 грн., недонарахована заробітна плата 15 737,70грн.

2740,06грн. + 1299,76 грн. + 3529,56 грн. + 3900 грн. + 3837,40 грн. + 3982,80 грн. + 4457,36 грн. + 4457,36 грн. + 5000 грн. + 5000 грн. + 15737,70 грн. = 53 942,76 грн. - не виплачена заробітна плата).

Позовні вимоги в частині стягнення середньої зарплати за період затримки розрахунку з 05.06.2013р. по 01.01.2017р. в розмірі 215 000 грн. підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 123 342 грн., виходячи з наступного розрахунку. Останні два робочі місяці перед звільненням позивача квітень-травень 2013р. становлять 41 робочий день. Відтак, 5000 грн. (заробітна плата, яку мав отримувати позивач) розділити на 41 робочий день = 122 грн. середньоденна заробітна плата. Період затримки розрахунку з 05.06.2013р. (день звільнення) по 19.06.2017р. (день винесення рішення) становить 1011 робочих днів. Відтак, 122 грн. (середньоденна заробітна плата) х 1011 робочих днів (за період з 05.06.2013р. по 19.06.2017р.) становить 123 342 грн. середня зарплата за період затримки розрахунку.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід Державної судової адміністрації України слід стягнути судовий збір в сумі 1772,84 гривень.

Керуючись ст. ст. 4,10,11,15,30,60,88,169,208,212-216,224-225218,367 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Відокремленого структурного підрозділу Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи", про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" (місцезнаходження м.Львів, вул. Стрийська, 45, юридична адреса: м.Київ, бульвар Лепсе,6, ідентифікаційний код юридичної особи: 3755561) в користь ОСОБА_1 ( м.Львів, вул. В.Великого, 111/53, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) невиплачену заробітну плату за період з вересня 2012 року по червень 2013 року в розмірі 53942,76 грн. (пятдесят три тисячі девятсот сорок дві гривні 6 коп.) та середній заробіток за період затримки розрахунку при звільнені з 05.06.2013р. по 19.06.2017р. в розмірі 123 342 грн. (сто двадцять три тисячі триста сорок дві гривні), що становить загальну суму боргу 177 284,76 грн. (сто сімдесят сім тисяч двісті вісімдесят чотири гривні 76 коп.)

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівські автобусні заводи" судовий збір в сумі 1772,84 гривень в дохід Державної судової адміністрації України.

Допустити негайне виконання рішення суду у виплаті заробітної плати у сумі платежу за один місяць, що складає 5000 грн. (пять тисяч гривень).

Заяву про перегляд цього заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Франківського районного суду м. Львова.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Масендич В.В.