Справа № 390/1358/17
Провадження № 2/390/637/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"20" вересня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого ? судді Терещенка Д.В.,

при секретарі - Головацькій А.Б.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя особа: Служба у справах дітей Кіровоградської районної ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. В обґрунтування позову зазначено, що позивачу належить на праві приватної власності житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Восени 2016 року до позивачки звернувся відповідач - ОСОБА_3 з проханням зареєструвати його та його дітей у належному їй будинку. Своє прохання мотивував тим, що він разом з 4 дітьми переїхав у село Федорівка з села Юріївка Київської області, він ніде не зареєстрований, у зв'язку з чим не може влаштуватися на роботу та не може отримувати на дітей державну допомогу. Відповідач запевнив позивачку, що в її будинку він з дітьми проживати не буде, адже мешкають вони в АДРЕСА_2, проте хазяїн цього будинку реєструвати їх не може. ОСОБА_3 з таким проханням звертався до позивачки неодноразово, просив зареєструвати на нетривалий час, обіцяв, що весною 2017 року він добровільно зніметься з реєстрації, так як має намір купувати житло у селі. ОСОБА_1 пожаліла дітей та дала згоду на реєстрацію. Жодного дня відповідач з дітьми не проживали у будинку позивача, ніяких речей, належних їм у цьому будинку немає. У травні 2017 року позивачка звернулася до відповідача з проханням знятися з реєстрації, відповідач неодноразово обіцяв це зробити, але до теперішнього часу не виконав своєї обіцянки. Відповідач та його діти ніколи не були і не є членами сім'ї позивачки. Реєстрація відповідача та його дітей у житловому будинку, який належить позивачці на праві приватної власності, порушує її права щодо володіння, користування та розпорядження належним житлом, а тому вона вирішила звернутися з відповідним позовом до суду.

Позивач в призначене судове засідання з'явилась, надала пояснення по суті, позов підтримала в повному обсязі, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_5в призначене судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме: судовими повістками по останньому відомому місцю проживання та реєстрації.

Представник третьої особи - ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позову.

На підставі ст. 224-225 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Заслухавши позивача, представника третьої особи, та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, належить позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2006 і зареєстрованого в реєстрі за № 5335 (а.с.6). Зазначене також підтверджується копією витягу з Державного реєстру правочинів № 3362574 від 22.12.2006 (а.с7) та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13330726 від 24.01.2007 (а.с.8).

Відповідно до витягу з погосподарської книги №8 за 2016-2020 рр. ОСОБА_3 та його діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 з 25.11.2016 зареєстровані в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 (а.с.9-10).

З довідок № 493 і 494, які видані виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області 22.06.2017, слідує, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації у АДРЕСА_1 За вказаною адресою зареєстровані, але не проживають ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і його сини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 12,13).

На запит суду 13.09.2017 з Федорівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області надійшла інформація за №02-41/395/1 від 11.09.2017, з якої вбачається, що ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований у АДРЕСА_1, але проживав АДРЕСА_2 разом з синами - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, з 05.08.2017 та по теперішній час на території сільської ради з синами не проживає (а.с.42).

В силу вимог ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Підставою звернення до суду є захист прав власника щодо безперешкодного володіння та користування належним йому майном, усунення обмежень його прав, які пов'язані з фактом реєстрації місця проживання відповідачів за адресою будинку, що належить позивачу.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 3 ст.47 Конституції України гарантується право на житло і встановлено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частини 1-3 ст.29 ЦК України передбачають, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом . Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Згідно із ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном, частина 1 статті 321 ЦК України визначає, що право власності є непорушним.

В ст.319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст.383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Відповідно до с.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

Аналіз положень статей 383, 391 ЦК України дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

На підставі викладеного, враховуючи той факт, що ОСОБА_3 та його діти: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 не є членами сім'ї власника житла, не користуються житловим будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності позивачу, а їх реєстрація у вказаному житловому будинку створює позивачу перешкоди в реалізації права вільно здійснювати права власника, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача - ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

На підставі ст.ст. 15, 16, 29, 317, 319, 321, 383, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, третя особа: Служба у справах дітей Кіровоградської районної ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням ? задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право на користування зазначеним житловим будинком.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_10, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача. Заява може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: