Справа № 433/454/17
Провадження №2/433/332/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі :

головуючого - судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря - Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якої діє Какулія Отарі Євгенович, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

09.03.2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі - продажу житлової квартири № 78 в будинку № 9 на кварталі Дружби у місті Луганськ, який було укладено 08.10.2016 року між нею та відповідачем та про визнання за нею права власності на зазначену квартиру.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що придбавши 08.10.2016 року квартиру у відповідача за договором купівлі - продажу, який було укладено в простій письмовій формі, вона повністю розрахувалась за придбане майно, про що свідчить відповідна розписка, яка є складовою та невідємною частиною договору, а відповідач передала їй оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, технічний паспорт, будинкову книгу та всі комплекти ключів від вхідних дверей. При цьому позивач домовилась з відповідачем, що протягом 1-го календарного місяця з дати підписання договору, але не пізніше 10.11. 2016 року, буде проведено нотаріальне посвідчення укладеного договору купівлі - продажу , оскільки на момент укладення договору здійснити нотаріальне посвідчення правочину за місцем його вчинення, а саме у м. Луганськ, було неможливим у зв'язку з тимчасовим припиненням доступу користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 « Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції». Однак, згідно із цим наказом, нотаріусам інших районів Луганської області було надано право на здійснення нотаріальних дій, в тому числі стосовно нерухомого майна, розташованого та тимчасово окупованій території. Тому вона двічі телефонувала відповідачу із пропозицією здійснити посвідчення договору купівлі - продажу в нотаріальній конторі у м.Сєвєродонецьк Луганської області, на що остання відмовилась і 28.11.2016 року направила на її адресу лист в якому просила її не турбувати, оскільки передала їй ключі та документи на квартиру. У звязку з цим позивач змушена звернутись до суду та просить визнати дійсним укладений між нею та відповідачем договір купівлі-продажу квартири, а також визнати за нею право власності на зазначену квартиру.

В судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримує, просить його задовольнити.

Від представника відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, в якій він визнав позовні вимоги в повному обсязі і не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутністю.

Враховуючи, що сторони скористалися правом заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши докази, які містяться у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про право власності на житло від 20.03.1997 року №3254, зареєстрованого державним КП БТІ №998/55983 25.04.1997 року, договору дарування частки квартири від 01.03.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_3, свідоцтва про право на спадщину від 03.11.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Луганської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, квартира №78, яка знаходиться за адресою: Новий городок, корп..9, м.Луганськ, належить на праві власності ОСОБА_2. Зазначене також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №80976446 від 22.02.2017 року. Відомості у Єдиному державному реєстрі заборон відчуження та у державному реєстрі іпотек стовно зазначеної квартири відсутні (а.с.17-20, 24).

08.10.2016 року між позивачем ОСОБА_1 з однієї сторони та відповідачем ОСОБА_2 з другої укладено договір купівлі - продажу вищевказаної квартири № 78 у простій письмовій формі, згідно умов якого продавець ОСОБА_2 передала у власність покупцю ОСОБА_1 житлову квартиру №78 на вул..Новий городок, б.9 у м.Луганськ, а покупець прийняла зазначену квартиру та сплатила за неї погоджену сторонами грошову суму в розмірі 62 000,00 грн (а.с.11).

Згідно п.7 укладеного між позивачем та відповідачем договору купівлі-продажу, сторони домовились здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу протягом одного місяця з дня його підписання, але не пізніше 10.11.2016 року. У разі ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення, інша сторона має право звернутись до суду із заявою про визнання даного договору дійсним.

Як вбачається з акту приймання-передачі квартири від 08.10.2016 року, який є невідємним додатком до Договору купівлі-продажу від 08.10.2016 р., на момент передачі квартири сторони підтвердили, що продавець ОСОБА_2 передала покупцю ОСОБА_1 всі комплекти ключів від вхідних дверей до квартири, квартира знаходиться у технічному стані, придатному для її використання, заборгованості за сплату комунальних платежів немає. Грошові кошти згідно Договору купівлі-продажу від 08.10.2016 року сплачені покупцем в повному обсязі, претензій сторони не мають (а.с.12).

Відповідно до Розписки від 08.10.2016 р., яка також є невідємним додатком до Договору купівлі-продажу квартири від 08.10.2016 р., ОСОБА_2 підтвердила, що прийняла від ОСОБА_1 грошові кошти в повному обсязі в розмірі 62 000,00 грн за продану нею квартиру №78 за адресою: вул..Новий городок, б.9 у м.Луганськ (а.с.13).

Згідно телефонограми від 22.11.2016 року, яку ОСОБА_2 прийняла особисто, а також листа від 14.02.2017 року, направленого на адресу останньої, позивач ОСОБА_1 двічі зверталась до відповідача із проханням посвідчити нотаріально укладений між ними договір купівлі-продажу квартири (а.с.25,27).

Як вбачається з листа відповідача ОСОБА_2, направленого на адресу позивача ОСОБА_1 23.11.2016 р., вона відмовилась виїжджати у м.Сєвєродонецьк для посвідчення договору купівлі-продажу квартири, так як не має для цього можливості. Крім того відповідач повідомила, що з її боку відбулась передача проданої квартири позивачу, а остання, в свою чергу, сплатила їй домовлену грошову суму, що свідчить про виконання договору. У звязку з цим відповідач просила більше її не турбувати (а.с.26).

Відповідно ч. 4, 5 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно ( товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати за рішенням суду.

Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд приходить до висновку, що відповідач, як продавець, та позивач, як покупець, 08.10. 2016 року дійшли згоди стосовно всіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири № 78 у будинку № 9 на вул..Новий городок у м. Луганськ Луганської області, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення їх було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Сторони мали на меті реальне настання правових наслідків, про що свідчить той факт, що вони виконали свої обов'язки: відповідач передала квартиру позивачу, а також ключі, правовстановлюючі документи, отримала гроші за продану квартиру; позивач в свою чергу прийняла квартиру, ключі, правовстановлюючі документи та сплатила за неї гроші відповідачу. Дане підтверджується укладеним між ними договором купівлі-продажу у простій письмовій формі з додатками до нього: розпискою про передачу грошей та актом приймання-передачі квартири. Позивач не ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, навпаки, двічі зверталась до відповідача з вимогою з'явитися до нотаріуса на підконтрольну українській владі територію у м.Сєвєродонецьк та посвідчити договір належним чином - нотаріально, а відповідач ухиляється від прибуття до нотаріуса, що підтверджується телефонограмою та листами, що унеможливлює посвідчити нотаріально укладений договір.

Таким чином, наявні підстави для визнання договору купівлі-продажу квартири № 78 у будинку № 9 на вул..Новий городок у м. Луганськ Луганської області від 08.10.2016 року, який укладено між позивачем та відповідачем дійсним.

Оскільки суд прийшов до висновку про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири то є також підстави для визнання за позивачем права власності на квартиру № 78 у будинку № 9 на вул..Новий городок у м. Луганськ Луганської області.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Під час подачі позову позивачем був сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн, що підтверджується квитанціями №0.0.717530361.1 від 01.03.2017 р. та №0.0.664337518.1 від 06.12.2016 р. (а.с.2).

Так як позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений нею судовий збір.

На підставі ст.ст.11,15,16, 203, 220, 328,334, 626.627, 655, 657 , керуючись ст.ст. 10, 11, 88, ч.3 ст.209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в інтересах якої діє Какулія Отарі Євгенович, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 08.10.2016 року в простій письмовій формі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на житлову квартиру №78, яка розташована за адресою: Луганська область, м.Луганськ, вулиця Новий Городок, б.9

Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Повний текст рішення виготовлено 03.05.2017 року.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна

03.05.17

20.04.17