АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 629/3504/16-ц Головуючий суддя І інстанції Мішуровська С. Т.
Провадження № 22-ц/790/5924/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Піддубного Р.М., Котелевець А.В.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Лозівського міскьрайонного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, який не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПРиватБанк», третьої особи: приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, в якому просить визнати виконавчий напис №1184, виданий 11.05.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір в сумі 551,21 грн.

В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що у серпні 2016 року їй стало відомо, що у Лозівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ у Харківській області на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 11.05.2016 року відкрито виконавче провадження про стягнення з неї 34760,12 грн. заборгованості на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». У виконавчому напису зазначено, що він вчинений на підставі укладеного між неї та ПАТ КБ «ПриватБанк» Кредитного договору. На її запит Банк письмову відповідь не надав, але повідомив про укладення кредитного договору 26.06.2012 року шляхом підпису заяви-анкети про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг». Вважає що виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому звернулася до суду.

Рішенням Лозівського міскьрайонного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 від 11 травня 2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 1184, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 34760,12 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, судом не взято до уваги всі обставини справи. Зазначає, що помилковим є висновок суду першої інстанції на те, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусу не було надано повний обсяг документів на підтвердження безспірності заявленого боргу. Вказує, що судом в порушення вимог ст. 137 ЦПК України ні у банку, ні у нотаріуса не були витребувані додаткові докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, судова колегія знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2012 року ОСОБА_1 підписала заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якої отримала грошові кошти, які зобовязана була повертати частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначеними «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» (а.с.87-88)

В звязку з утворенням заборгованості 26.04.2016 року Банк звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису на копії Кредитного договору № б/н від 26.06.2012 року (а.с.47-48).

11.05.2016 року приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто борг в сумі 34760,12 грн. (а.с. 47).

Вирішуючи справу суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, а саме ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат», гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, (далі - Порядок), п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, (далі - Перелік).

Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. (далі - Перелік)

Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання.

Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

ПАТ КБ «ПриватБанк» надав у матеріали справи копії документів, що надавалися нотаріусу для вчинення виконавчого напису (а.с.47-61), серед яких розрахунок заборгованості, а не засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Згідно п.5.3 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою НБУ від 18.06.2003 № 254 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.07.2003 року за № 559/7880, особові рахунки та виписки з них є регістрами, які Банки обов'язково мають складати на паперових та/або електронних носіях. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного) (п.5.1. цього Положення).

Отже правова природа виписки з особового рахунку не є тотожньою із звичайним розрахунком заборгованості.

Крім того, для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу було надано не оригінал, а копія кредитного договору, що суперечить вимогам пункту 2 Переліку.

Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 26 червня 2012 року по 29 лютого 2016 року, тобто більше ніж три роки.

Отже надані банком документи не відповідали Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тому у нотаріуса не було підстав для вчинення виконавчого напису.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ч. 1 ст. 303, ст. 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315,317,319 ЦПК України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Лозівського міскьрайонного суду Харківської області від 22 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П.Пилипчук

Судді Р.М. Піддубний

ОСОБА_3