Номер провадження: 22-ц/785/7498/17
Номер справи місцевого суду: 522/4860/15-ц
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Черевко П.М.,

при секретарі судового засідання Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

11 березня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (а.с. 3-5).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково, а саме суд першої інстанції вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 603 520,00 грн, 3% річних у розмірі 63 642,00 грн, пеню у розмірі 170 357,98 грн, що разом складає 837 519,98 грн, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3897,60 грн (а.с. 156-158).

Не погоджуючись з вказаним рішення 14 серпня 2017 року ОСОБА_2 засобами кур'єрської доставки направила до суду апеляційну скаргу. Зокрема, апелянт вважає, що оскаржуване рішення в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 170 357,98 грн є незаконним, оскільки суд першої інстанції в порушення ст. 267 ЦК України безпідставно не застосував строк позовної давності. Тому просить змінити рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2017 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пені в розмірі 170 357,98 грн та відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені з ОСОБА_2 В іншій частині оскаржуване рішення апелянт просить залишити без змін (а.с. 167-168).

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду оскаржене лише в частині стягнення пені, а тому перевірка його законності з врахуванням доводів апеляційної скарги здійснюється лише в цій частині.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходи з того, що у відповідача перед позивачем утворилася сума заборгованості в розмірі 23 000 дол. США. Наявність боргу підтверджується наявністю у позивача розписки. А тому, оскільки умови договору позики відповідачем належним чином не виконувалися, внаслідок чого виникла заборгованість, суд першої інстанції вирішив задовольнити вимоги позивача та стягнути на його користь суму заборгованості та пені за прострочення виконання зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 липня 2013 року між ОСОБА_2 (позичальник) та ОСОБА_3 (позикодавець) було укладено договір позики відповідно до якого ОСОБА_2 взяла в ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 25 000 дол. США, що еквівалентно 204 000 грн, та зобов'язалася повернути вказану суму до 31 грудня 2013 року (а.с. 11).

25 червня 2015 року ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 2000 доларів США в рахунок погашення заборгованості (а.с. 38 оборот). Однак, надалі грошове зобов'язання не виконувалось та кошти не сплачувались. Таким чином, за договором позики від 25 липня 2013 року утворилася сума заборгованості в розмірі 23 000 доларів США.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені, а саме стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 501400 грн та 3896,6 грн судового збору (а.с. 48-49).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 червня 2016 року було задоволено заяву ОСОБА_2 та скасовано вказане заочне рішення, а справа призначена до розгляду (а.с. 82).

02 листопада 2016 року та 07 червня 2017 року стороною позивача подавалися до суду уточнені позовні заяви (а.с. 106, 133-135).

31 травня 2017 року в процесі розгляду справи ОСОБА_2 було заявлено клопотання про сплив позовної давності в якому відповідач зазначила, що позовна давність на стягнення пені минула 01 січня 2015 року, а тому просила відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 пені (а.с.129).

Так, 13 липня 2017 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково, а саме суд першої інстанції вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 603 520,00 грн, 3% річних у розмірі 63 642,00 грн, пеню у розмірі 170 357,98 грн, що разом складає 837 519,98 грн, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3897,60 грн (а.с. 156-158).

Враховуючи те, що апелянтом оскаржується вказане рішення лише в частині вимог щодо стягнення пені колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.216 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ, а при неможливості повернення зазначити про це у розписці, що ним видається. Факт знаходження боргового документа у боржника посвідчує припинення зобов'язання, поки не доведено інше.

Порушенням зобов'язання, згідно частини 1 статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції було встановлено, що зобов'язання відповідачем належним чином не виконано, борговий документ (договір позики) знаходиться у позикодавця - ОСОБА_3 Спеціальних умов щодо стягнення штрафних санкцій за прострочення зобов'язання договором позики від 25 липня 2013 року, укладеного між сторонами, не встановлено, а тому на даний спір розповсюджуються загальні норми матеріального права.

Статтею 625 ЦК України встановлюється відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Зокрема, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як зазначено в ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Разом з тим, варто зауважити, що згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Положеннями ст. 258 ЦК України визначено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Так, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За обставинами даної справи, позивач звернувся до суду з позовними вимогами, уточнивши які просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання договору позики. Разом з тим, суд першої інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права, задовольнив уточнені позовні вимоги лише частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, поряд з іншими вимогами, пеню в межах строку спеціальної позовної давності - одного року, а саме 170 357, 98 грн. Колегія суддів відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо порядку її обрахування звертає увагу відповідача, що пеня обчислюється з дня прострочки виконання прийнятого на себе зобов'язання за договором позики до моменту його виконання - тобто до повернення боргу. Позивач звернулась до суду з вимогою про стягнення за весь період прострочення, однак оскільки відповідачем була зроблена заява про застосування строку позовної давності, то судом першої інстанції було правомірно стягнено пеню за один останній рік, який передував зверненню до суду, оскільки для стягнення пені встановлено скорочений строк позовної давності.

Таким чином, враховуючи наведене та оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 липня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко

Р.Д. Громік

24.10.2017 року м. Одеса