АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3688/17 Справа № 189/1815/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Максюта Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - опікунська рада при виконавчому комітеті Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у вихованні дитини, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні дитини, мотивуючи тим, що до 15 грудня 2012 року перебував з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, від цього шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначав, що на теперішній час будь-яких відносин з ОСОБА_3 не підтримує, вони проживають окремо, він неодноразово звертався до ОСОБА_3 з проханням надавати йому можливість особистого спілкування з дитиною, однак у даному проханні йому було відмовлено, що фактично є перешкодою в спілкуванні з дитиною.

Вказував, що через наявність перешкод зі сторони ОСОБА_3 він вимушений був звернутися з заявою про усунення перешкод у спілкуванні із сином до опікунської ради про виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області і за результатами розгляду його заяви було прийнято рішення від 24 листопада 2016 року про усунення перешкод в спілкуванні йому з малолітнім сином шляхом надання можливості спілкуватися з ним з 17.00 години пятниці до 10.00 години неділі за місцем проживання позивача за умови, що дитина здорова або ж призначений курс лікування не буде порушений.

Посилаючись на те, що рішення опікунської ради відповідачем не виконується та повністю ігнорується, а тому просив суд ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у спілкуванні йому з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та його вихованні; зобовязати ОСОБА_3 надавати йому можливість спілкуватися із своїм малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за його (ОСОБА_2В.) місцем проживання щотижня з 17.00 години пятниці до 17.00 години неділі; судові витрати покласти на відповідачку.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволений частково. Зобовязано ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та надавати можливість ОСОБА_2 спілкуватися та приймати участь у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за місцем проживання ОСОБА_3 в смт.Покровське по вул.Набережна,332 Покровського району Дніпропетровської області кожного тижня щосуботи з 11:00 години по 17:00 годину в присутності ОСОБА_3 Вирішено питання стосовно судових витрат.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року усунено описку в рішенні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про зміну рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року в частині визначення його участі у вихованні сина, зазначаючи, що рішення в цій частині постановлено з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів находить, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду зміні в оскаржуваній частині з наступних підстав.

Згідно із ст.3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N798-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини, а у статті 18 даної Конвенції зазначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 15 грудня 2012 року.

Відповідач ОСОБА_3 разом з малолітнім сином ОСОБА_5 проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно копії протоколу №6 від 24 листопада 2016 року опікунської ради при виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області було вирішено рекомендувати ОСОБА_3 надавати можливість батькові спілкуватися з малолітнім сином. Спілкування можливе з 17 години пятниці до 17.00 неділі, за умови, що дитина здорова, або ж призначений курс лікування не буде порушений (а.с.4).

З медичної документації видно, що малолітній ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, має діагноз: тяжка розумова відсталість, гіпердинамічний синдром F72.0, за відділенням не контактний, психічні функції стійко порушені, обмеження життєдіяльності 3 та 4 ступеню за категоріями: здатність до самообслуговування, орієнтації, здатність до спілкування, контролю за своєю поведінкою, здатність до навчання, трудової діяльності "дитина-інвалід підгрупи А". Потребує постійного стороннього догляду (а.с.24,25,54-62).

Згідно копії інформації, листів та відповідей Покровського ВП та депутатів видно, що позивач ОСОБА_2 мав намір забрати сина ОСОБА_4 до себе додому, але у побаченні з сином йому було відмовлено ОСОБА_3 у категоричній формі (а.с.5,28,29,30,31,32,33,34,35,36,37, 38).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що стан здоровя дитини вимагає обовязкової присутності матері під час побачень батька із сином.

Проте, колегія суддів не може у повній мірі погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.157 СК України батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобовязана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За положеннями ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обовязків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоровя одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч.ч.1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»).

При цьому відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

З метою визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином судом апеляційної інстанції зобовязано Опікунську раду при виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області надати відповідний висновок (а.с.102,113).

Як вбачається з наданого висновку опікунської ради при виконкомі Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області щодо графіку побачень позивача ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5, вирішено рекомендувати ОСОБА_3 надавати можливість батькові спілкуватися з сином. Спілкування можливе з 17 години пятниці до 17.00 години неділі, за умови, що дитина здорова, або ж призначений курс лікування не буде порушений (а.с.109).

Колегія суддів повністю погоджується з запропонованим у вказаному висновку способом участі позивача у вихованні дитини, оскільки він обґрунтований, повністю враховує психоемоційний стан дитини.

Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до висновку консультанта дитячого лікаря-психіатра КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради» від 01 вересня 2017 року, наданого апеляційному суду, у малолітнього ОСОБА_5 помірна розумова відсталість. F 71.0. Стійкі помірні порушення психічних функцій. Обмеження життєдіяльності 1-2 ст. по категоріях: здатність до самообслуговування, здатність до спілкування, здатність до орієнтування, здатність до контролю за своєю поведінкою, здатність до навчання, здатність до трудової діяльності. Дитина-інвалід. Потребує стороннього нагляду.

Згідно витягу з протоколу засідання обласної психолого-медико-педагогічної консультації від 07 вересня 2017 року №679-а, складеного комунальним спеціальним загальноосвітнім навчально-реабілітаційним закладом «Дніпропетровський обласний методичний психолого-медико-педагогічний центр» при Департаменті освіти і науки Дніпропетровської обласної державної адміністрації у малолітнього ОСОБА_5 помірні порушення розумового розвитку. Системне порушення пізнавальної діяльності та комунікативних функцій. Елементарне побутову мовлення не сформоване. Навички самообслуговування сформовані. Інтерес до взаємодії проявляє, працює під контролем. Поведінка впорядкована. Пересувається самостійно.

Колегія суддів приймає до уваги факт хвороби дитини та її діагноз, але хвороба не повинна ніяким чином перешкоджати батькові, який має бажання приймати участь у вихованні дитини у здійсненні останнім своїх прав.

Беручи до уваги розумний баланс участі батька у вихованні сина, виходячи з якнайкращих інтересів дитини та його віку, прихильності сина до батька, права та бажання батька підтримувати постійний контакт з сином, також спілкування малолітньої дитини з бабусею та дідусем з боку батька, які мешкають разом, що повинно позитивно сприяти на психічний та фізичний розвиток дитини, колегія суддів вважає можливим змінити рішення суду в частині графіку побачень та встановити наступний порядок побачень: з 17.00 години пятниці до 17.00 години неділі щотижня без присутності матері за місцем проживання батька ОСОБА_2 за умови, що призначений дитині курс лікування не буде порушений.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду в оскаржувані частині підлягає зміні.

В іншій частині рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року не оскаржувалося.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2017 року в частині встановлення графіку побачень змінити та встановити наступний порядок побачень: з 17.00 години пятниці до 17.00 години неділі щотижня без присутності матері за місцем проживання батька ОСОБА_2 в смт.Покровське вул.Григорія Бондаря (50 років Жовтня) №99 за умови, що призначений дитині курс лікування не буде порушений. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Суддя: Куценко Т.Р.

ОСОБА_6