Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Номер провадження 2/711/1931/17

Справа № 711/5515/17

12 липня 2017 року

Cуддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Дунаєв С.О.,

розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки Дарї, 28.08.2008р.н. у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Разом з тим, подана суду заява не відповідає вимогам ст.119 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК).

Відповідно до п.5, 6 ч.2 ст.119 ЦПК позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в ній зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування.

Зі змісту ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України вбачається, що право на предявлення позову (заяви про видачу судового наказу) про стягнення аліментів на утримання дитини належить тому з батьків, з ким проживає дитина. В позовній заяві зазначено, що дитина проживає разом з позивачкою, проте не зазначається, якими доказами підтверджується ця обставина.

Крім того, в позові заявлено вимогу про стягнення аліментів на утримання доньки сторін в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку. Разом з тим, відповідно до п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України (в редакції від 08.07.2017р., тобто після набрання чинності Законом України №2037-VIII від 17.05.2017р.) такі вимоги підлягають розгляду судом в наказному провадженні і можуть бути предметом судового розгляду в порядку позовного провадження лише у разі відмови суду у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом (ч.3 ст.118 ЦПК України).

Застосування такого способу захисту прав дитини на матеріальне забезпечення є більш оперативним (заява про видачу судового наказу розглядається протягом трьох днів з моменту надходження до суду) та менш витратним (менший розмір судових витрат за наслідками розгляду заяви). Втім судовий наказ є особливою формою судового рішення і підлягає виконанню за загальними правилами.

Натомість всупереч вимог ч.6 ст.119 ЦПК України до позову не додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу по викладених в позові вимогах.

Зазначені обставини перешкоджають суду правильно вирішити питання про відкриття провадження. Тож позивачеві необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог зазначених в цій ухвалі і надати суду позовну заяву з усуненими недоліками або звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу по позовних вимогах в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків

Керуючись ст.121 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитинизалишити без руху і надати позивачеві строк для усунення недоліків тривалістю у пять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

У разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків до вказаного строку, заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачам.

Копію ухвали для усунення недоліків надіслати позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3