УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді: Невядомського Д.В.

При секретарі: Коломойцеві М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківської області ОСОБА_1 про примусове входження до житла, -

встановив:

12.07.2017 року до Київського районного суду м.Харкова надійшло подання державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківської області ОСОБА_1 про примусове входження до житла,в якому зазначено, що на виконанні в Київському відділі державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебуває Ухвала Господарського суду Харківської області №922/1294/13,від 02.09.2016 року про витребування шляхом вилучення у ОСОБА_2 та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Омбілік-Трейд» квартиру № 6,що знаходиться в місті Харкові по вулиця Чернишевській ,будинок 65.

В поданні державний виконавець посилається на те, що боржником на даний час судове рішення про передачу ТОВ «Омбілік-Трейд» квартири не виконуються, вжитими заходами щодо примусового виконання судового рішення, виконати судове рішення не вдалось.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець на розгляд подання, яке судом розглянуто одразу після його передання, не зявився.

Надані суду матеріали свідчать, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.09.2016р. по справі №922/1294/13 вирішено витребувати шляхом вилучення у ОСОБА_2 та передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Омбілік - Трейд» квартиру №6, що знаходиться в місті Харків по вулиці Чернишевській, будинок 65.

Ухвала набула законної сили та згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016р., перебуває на виконанні у старшого державного виконавця Київського відділу ДВС м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківської області ОСОБА_1.

Державний виконавець як посадова особа органу державної виконавчої влади має діяти в межах і відповідно до законів України, що передбаченост. 6 Конституції України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.п. 4, 10 ч. 3ст. 11 вказаного закону, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 1, ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). У процесі здійснення виконавчого провадження, державний виконавець має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

У частинах 1, 2ст. 311 ЦК зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним.Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року,Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1ст. 9 Конституції Україниє частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року,ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено вКонституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Європейський Суд з прав людини у Рішенні від 2.12.2010 року у справі «Ратушна проти України» зазначив, що органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Разом із тим, на переконання суду, державним виконавцем не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на виключну необхідність проникнення до житла в інтересах національної або громадської безпеки.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження отримала ОСОБА_2 у жовтні 2016р.,за адресою:АДРЕСА_1 , однак в добровільному порядку рішення суду не виконала .

З наданих державним виконавцем актів від 11 жовтня 2016 року та 21 листопада 2016 року та 15.12.2016 року за результатами виходу державного виконавця за місцем виконання рішення суду: м.Харків, вул. Чернишевського, 65. кв.6, боржника не виявлено , двері ніхто не відчинив.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Омбілік-Трейд» (код ЄДРПОУ- 34633307) номер запису про право власності -16769191 від 06.10.2016 року.

Тобто на теперішній час АДРЕСА_1 належить стягувачу , при цьому в поданні не обґрунтовані підстави для примусового проникнення до квартири , тобто які саме виконавчі дії та яким чином буде здійснювати виконавець примусово проникнувши до житла.

Також матеріали подання не містять доказів того, що боржник чинив саме перешкоди державному виконавцю у доступі до житлового приміщення, тоді як зазначає сам державний виконавець, ОСОБА_2 для вчинення виконавчої дії не з'явилась,також не приєднано належних доказів, які б вказували на обізнаність боржника про дату, час та місце проведення вказаних у поданні виконавчих дій, і внаслідок чого вона умисно ухиляється від допуску державного виконавця до належного приміщення. З наданих документів вбачається, що за адресою:АДРЕСА_1 боржник не мешкає (постанову про відкриття отримала за іншою адресою).

Зі змістуст. 376 ЦПК випливає, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів належних боржниковівід інших осіб.

За таких обставин, суд прийшов до висновку що подання є необґрунтованим та передчасним, а тому таким що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст.11,17,27,32,52,54,58 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючисьст. 376 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

В задоволенні подання старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківської області ОСОБА_1 про примусове входження до житла- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили, після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Суддя : Д.В Нев»ядомський