Справа № 716/1053/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2017 року м. Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.,

секретаря - Климус Г.В.,

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області про визнання права власності на спадщину за законом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір позивача ОСОБА_3 Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Згаданий житловий будинок, як і решту спадкового майна померла ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_4 Останній спадщину після смерті ОСОБА_3 не прийняв, в установлений законом шестимісячний строк до Заставнівської державної нотаріальної контори подав заяву про відмову від прийняття спадщини за заповітом, ставити питання про продовження строку для прийняття спадщини не буде. Спадкоємці, котрі б мали право на обов'язкову частку при спадкуванні за заповітом відсутні.

За вказаних обставин позивач є спадкоємцем за законом першої черги. Вказує на те, що спадщину після смерті ОСОБА_3 позивач прийняв, користується всім спадковим майном, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом у вигляді згаданого житлового будинку, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на спадкове майно за ОСОБА_3

Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, він змушений в судовому порядку визнавати право власності на спадщину.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, обґрунтував вищенаведеним та просив їх задовольнити.

Представник відповідача територіальної громади с. Василів Заставнівського району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує.

Суд, заслухавши доводи позивача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Василів Заставнівського району Чернівецької області померла ОСОБА_3, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12.12.2016 року (а.с. 13).

Відповідно до ч.ч. 1,1 ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Внаслідок смерті ОСОБА_3 по місцю її останнього проживання - в АДРЕСА_1 відкрилася спадщина на все належне їй майно, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований за вказаною адресою. Вказане вбачається із довідки сільської ради №1156 від 05.07.2017 року (а.с. 17).

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

За правилами ст. 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Вказане спадкове майно ОСОБА_3, згідно заповіту від 29.10.2009 року, посвідченого секретарем виконкому Василівської сільської ради народних депутатів Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №49, заповіла ОСОБА_4 (а.с. 14).

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховної ради України за №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» - перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує.

Спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку спадкового майна померлої ОСОБА_3 при спадкуванні за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи №49/2017, заведеної до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 витребуваної та дослідженої судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу

Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 відмовився від прийняття належного йому спадкового майна за заповітом після смерті ОСОБА_3 та на отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а також на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не претендує.

З урахуванням вказаного позивач ОСОБА_1 будучи сином померлої ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги майна останньої за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 11) та довідкою сільської ради №1157 від 05.07.2017 року (а.с. 16).

Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що на час відкриття спадщини позивач ОСОБА_1 із спадкодавцем ОСОБА_3 не проживав, що видно із довідки Василівської сільської ради №1155 від 05.07.2017 (а.с. 15), однак спадщину після смерті ОСОБА_3 вчасно прийняв, звернувшись в межах встановленого законом шестимісячного строку із заявою уповноваженим органам нотаріату про прийняття спадщини . Факт прийняття позивачем ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_3 підтверджується також копією витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №46710116 від ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на згаданий житловий будинок позивач звернувся до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за ОСОБА_3 Вказане вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №644/02-31 від 06.07.2017 року (а.с. 21).

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1156 від 05.07.2017 року в якій зазначається, що згідно запису погосподарської книги Василівської сільської ради Заставнівського району за №05-0251 значиться житловий будинок із господарськими спорудами по АДРЕСА_1, який належав ОСОБА_3 Документи на право власності на будинок сільська рада не видавала. Дане домогосподарство збудоване за власні кошти, колгоспним двором не рахується; довідою Василівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №1160 від 06.07.2017 року та копією архівного витягу з рішення ХХІІ сесії Василівської сільської ради народних депутатів ХХІ скликання від 31.03.1994 року (а.с. 19) з яких вбачається, що померла ОСОБА_3 була належним землекористувачем земельної ділянки для обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства.

В п. 3.3 Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в інформаційному листi вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що всi господарсько-побутові будiвлi та споруди у домоволодіннях, якi належать громадянам i були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР вiд 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», i під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не вiдносяться до категорії самовільних (самочинних).

Також в даному листі зазначається, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо.

Частинами 3, 4 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, враховуючи те, що спадкодавцеві ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка на якій розташований спірний житловий будинок, суд приходить до висновку, що вона набула право власності на спірний житловий будинок, проте його не оформила належним чином.

Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На даний час позивачем ОСОБА_1, як спадкоємцем майна померлої ОСОБА_3 за законом, виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 25), згідно зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд (а.с. 28), довідки - характеристики Заставнівського РБТІ від 09.06.2017 (а.с.31), житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1, а а також господарські споруди до нього побудовані у 1954 році, їх вартість становить 55097 (п'ятдесят п'ять тисяч дев'яносто сім) гривень.

Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1241,1268, 1270, 1273, 1297 ЦК України, ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 10, 11, 174, 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований по АДРЕСА_1 і складається із: житлового будинку під літ «А», загальною площею 34,90 м2 та житловою площею 13,90 м2, сараю під літ «Б», сараю під літ.»В», сараю під літ.»Г», вбиральні під літ «Д», ганку під літ. «А/а», криниці під літ «К», огорожі під №1, хвіртки ворота під №2, всього інвентаризаційною вартістю 55097 грн., в порядку спадщини за законом, після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.С. Стрілець