Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Укренергоресурс», про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 7 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 17 липня 2007 року між банком та ТОВ «Укренергоресурс» було укладено договір мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 990 000 доларів США та 3 500 000 грн на умовах сплати процентів за користування кредитом в порядку та на умовах визначених кредитним договором. Виконання зобов'язань позичальника забезпечено договорами поруки, укладеними між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_7 та ОСОБА_8

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 3 жовтня 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 7 764 751 грн 53 коп., з якої: 2 656 788 грн 89 коп. - заборгованість за кредитом, 180 126 грн 97 коп. - заборгованість за процентами, 1 188 358 грн 71 коп. - пеня за непогашеним кредитом, 15 676 грн 17 коп. - пеня за несплаченими процентами, 2 275 679 грн 01 коп. - інфляційні втрати за несплаченим кредитом, 15 431 грн 08 коп. - інфляційні втрати за несплаченими процентами, 1 360 507 грн 82 коп. - 3 % річних за непогашення кредиту, 19 282 грн 88 коп. - 3 % річних за несплату процентів, 215 000 грн - неустойка за ненадання документів та 764 339,25 доларів США, з яких: 755 000 доларів США - заборгованість за кредитом та 9 339,25 доларів США - заборгованість за процентами. Указану заборгованість ПАТ «Державний ощадний банк України» просив стягнути з поручителів.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 7 березня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

У касаційній скарзі заявникпросить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК Українипередбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди правильно виходили із того, що вищезазначений договір мультивалютної невідновлюваної кредитної лінії від 17 липня 2007 року № 80-07 був предметом розгляду Рівненського апеляційного господарського суду, який постановою від 24 листопада 2016 року у справі № 918/1890/13 відмовив у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ТОВ «Укренергоресурс» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначеною постановою визнано договір мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії від 17 липня 2007 року № 80-07 неукладеним, що тягне за собою неукладеність всіх інших забезпечувальних договорів (іпотеки, застави, поруки, тощо). З огляду на це, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з поручителів на користь банку заборгованості за договором мультивалютної невідновлюваної кредитної лінії від 17 липня 2007 року № 80-07 та укладеними на його забезпечення договорами поруки від 17 липня 2007 року.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є безпідставними і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 7 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук А.В. Маляренко
О.В. Ступак

Колегія суддів: