Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1317/17
Провадження №: 2/332/684/17
20 липня 2017 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря Ковтуна В.І., розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надана заява з проханням справу розглянути у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення (а.с.56,67,89)
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явилися. Про день та час розгляду справи відповідачі були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв'язку з чим суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував в поданій ним суду заяві.
Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»(нова редакція) вбачається, що Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк»(а.с.28-30).
У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Закону сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору, як зазначено у ст. 628 ЦК України становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України.
Факт отримання кредитних коштів у сумі 348902,00грн. відповідачем ОСОБА_1 підтверджується меморіальним ордером № 18 від 01.08.2012 року про перерахування грошових коштів у вказаному розмірі ТОВ «Арена Сервіс ЛТД»(а.с.10).
Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідальність поручителя також передбачена ст. 554 ЦК України, відповідно до якої, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Положеннями ч.4 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається.
У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами/з простроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Отже, у банка настає право вимагати від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Відповідно до ст.ст. 610,612 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Як роз'яснено у п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2013 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішені спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішені спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050,1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним.
У статті 559 ЦК України встановлені спеціальні підстави припинення поруки. Згідно з положеннями ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Договором поруки укладеним з відповідачем ОСОБА_2 не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання всіх зобов'язань боржника за основним договором. Отже, у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов»язань за кредитним договором строк пред»явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту порушення позичальником строку виконання зобов»язання або у зв»язку із застосуванням банком права на вимогу про повернення кредиту достроково. Пред»явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов»язання й міг пред»явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту. Така правова позиція міститься у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 липня 2015р. у справі № 6-616цс15). На підставі вище наведеного, суд приходить до висновку, що поруку відповідача ОСОБА_2 з урахуванням вимог ч.4 ст. 559 ЦК України не є припиненою.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено належними та допустимими письмовими доказами, відповідач ОСОБА_1 дійсно отримав кредитні кошти, але належним чином не виконував свої зобов'язання за укладеним договором, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому у позивача виникло право вимагати задоволення своїх вимог шляхом пред'явлення позову про дострокове стягнення суми заборгованості за кредитним договором у солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з урахуванням процентів, нарахованих за користування кредитом, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.При цьому суд враховує, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були ознайомлені з умовами кредитного договору, зокрема, з розміром процентів, які нараховуються банком, та за власним бажанням погодилися з запропонованими банком умовами договору.
Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідачів у солідарному порядку, на користь позивача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 626097,42грн., оскільки банк, як позивач по справі, при звернені до суду обрав для себе саме такий спосіб захисту порушеного права, як дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, що не суперечить вимогам діючого цивільного законодавства. При цьому суд виходить з вимог ст. 10,60 ЦПК України, відповідно до яких, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилися, не скористалися своїми процесуальними правами сторони у процесі та не подали суду жодного доказу, якщо у них такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обгрунтування позовних вимог, а тому суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 9391,46грн. сплачена позивачем при подачі позовної заяви до суду.
Керуючись ст.ст. 525,526,553,554,610,612,625,627,629,638,1050,ч.2,1054 ЦК України, ст. ст.10,11,60,88,209,212,213- 215,218,224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у розмірі по 4695,73грн.(чотири тисячі шістсот дев'яносто п'ять гривень 73 копійки) з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, шляхом подання письмової заяви відповідачем до районного суду протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя, шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення суду можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Андрюшина Л.А.