Справа № 199/4101/17
09 жовтня 2017 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Руденко В.В.,
при секретарі Куземі О.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Амур-Нижньодніпровський районний відділ паспортної реєстраційної та міграційної роботи Дніпропетровського міського Управління Головного управління Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання.
В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2016 року домоволодіння № 78 по вулиці Бережній у м. Дніпрі належить на праві власності позивачу по справі.
В зазначеному домоволодінні зареєстровані відповідачі по справі, які не є членами сімї власника будинку та які не проживають в домоволодінні з 1997 року, не користуються ним, не несуть витрат на його утримання.
Тому позивач просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням домоволодіння № 78 по вулиці Бережній у м. Дніпро та зняти їх з реєстрації.
У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином.
Дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України.
Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України).
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.12.2016 року домоволодіння № 78 по вулиці Бережній у м. Дніпрі належить на праві власності позивачу по справі.
У зазначеному домоволодінні зареєстровані відповідачі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не є членами сімї власника будинку.
Однак в домоволодінні відповідачі не проживають, не користуються ним, не несуть витрат на його утримання, що підтверджується відповідними актами про непроживання.
Реєстрація відповідачів в спірному домоволодінні перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю, у звязку з чим вона звернулася до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; на виконання ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.
Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем).
З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням обґрунтовані і підлягають задоволенню.
В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації у вказаному житловому приміщенні.
З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у розмірі 1280,00 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214-215, 222, 88 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування житловим приміщенням домоволодінням № 78 по вулиці Бережній у м. Дніпро (м. Дніпропетровськ).
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок.
Позивач може подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.
Відповідач, який не зявився у судове засідання, може подати до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська заяву про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя