Справа № 357/5649/17 Головуючий у І інстанції Кошель Б. І.
Провадження № 22-ц/780/4783/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 04.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

04 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Волошина В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 банк "ПриватБанк" на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року за позовом Публічного акціонерного товаристваКомерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2017 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що за умовами кредитного договору від 22 липня 2010 року відповідачка ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення вимог закону та договору відповідачка належним чином не виконала своїх зобовязань, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 28.02.2017 року складає 28070,21 грн., з яких : 3315,16 грн. заборгованість за кредитом; 22942,18 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1312,87 грн. штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість по кредитному договору в сумі 28070,21 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного судуКиївської області від 09 серпня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 22 липня 2010 року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно п.2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використанням, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку.

Відповідно до п.п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Згідно розрахунку заборгованості за договором від 22 липня 2010 р., станом на 28 лютого 2017 р. відповідачка має заборгованість по кредитному договору в сумі 28070,21грн., з яких: 3315,16 грн. заборгованість за кредитом; 22942,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1312,87 грн. штраф (процентна складова).

Відповідно вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з памяткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять договір про надання банківських послуг (а.с.7).

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Підписавши 22 липня 2010 року Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, ОСОБА_3 приєдналась до запропонованих банком Умов та Правил надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку замість кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах, і укладення кредитного договору саме таким чином не суперечить чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції виходив із його недоведенністі.

Разом з тим, колегія суддів дійшла висновку, що між сторонами існують кредитні правовідносини, які виникли на підставі укладеного між ними 22 липня 2017 року договору приєднання, тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав до задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості є помилковим.

Посилання суду першої інстанції на ненадання позивачем до суду оригіналів документів, копії яких наявні в матеріалах справи, як на підставу для відмови в позові, є помилковими, виходячи з наступного.

Позивачем на підтвердження своїх вимог суду надано копії документів завірені належним чином з оригіналів копії документів, які підтверджують факт укладення між сторонами 22 липня 2017 року договору.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 22 липня 2010 року вбачається, що останній платіж з погашення заборгованості відповідачка здійснила 14 червня 2014 року.

Колегія суддів не повною мірою погоджується з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, оскільки з нього вбачається зміна відсоткової ставки річних замість встановлених 30 % річних, що є порушенням умов договору.

Виходячи з досягнутих сторонами істотних умов при укладенні договору, з урахуванням фактично використаних позивачем кредитних коштів, кількості днів користування коштами та відсоткової ставки 30%, а також, враховуючи, що згідно з положеннями Умов та правил надання банківських послуг, банк нараховує відсотки за користування кредитом з розрахунку 360 календарних днів на рік, відсотки за використані відповідачем кредитні кошти (кредитний ліміт) становить 20388,67 грн.

Оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами, не спростованими відповідачем, підтверджується факт укладення між сторонами договору та факт існування за ним заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків, вимоги позивача про стягнення цієї заборгованості з відповідача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» - скасуванню з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк». Законність та обґрунтованість рішення суду в іншій частині апеляційним судом не перевіряється, оскільки не є предметом апеляційного оскарження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк"ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товаристваКомерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованність за кредитним договором від 22 липня 2010 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 3315,16 грн. заборгованість за процентами 20388,67 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: