Справа № 285/1380/17
провадження № 2/0285/1025/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17.10.2017 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Помогаєва А.В., за участю секретаря Кравець І.А, позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинської райдержадміністрації, Великогорбашівської сільської ради Новоград-Волинського району, третя особа СТОВ «Перлина»,про визнання права власності на земельну частку (пай),

ВСТАНОВИВ:

10.04.2017 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай)із земель колективної власностіКСП «Зоря».

В обґрунтування свого позову зазначає, що з 1997 року по 2000 рік він працював у КСП «Зоря», який до 31.01.1989 року мало назву «Колгосп імені Жданова», а 18.02.2000 р. було реорганізовано в Сільськогосподарський кооператив «Зоря». В подальшому 09.06.2004 року перейменовано в СТОВ «Перлина».

Рішенням зборів КСП «Зоря» було затверджено проект роздержавлення і приватизації земель КСП та затверджено Державний акт на право колективної власності на землю серії ЖТ -10-03-000001, зареєстрований 15.02.1996 р.

При складанні списків членів КСП «Зоря» с. Велика Горбаша, які мають право на земельні частки (пай) із земель колективної власності, позивача не було внесено до цього списку, що позбавляє його можливості отримати сертифікат на право на земельну частку (пай).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила задовольнити.

Представники Новоград-Волинської райдержадміністрації, Великогорбашівської сільської ради, СТОВ «Перлина» у судове засідання не зявились, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зоря» зареєстрований 15.02.1996 року.

Відповідно до довідки № 349 від 06.03.2017 року, виданої Великогорбашівською сільрадою, рішенням зборів КСП «Зоря» від 01.09.1996 року було затверджено проект роздержавлення і приватизації земель. Державний акт на право колективної власності на землю був зареєстрований 15.02.1996 року із визначенням розміру середньої земельної частки кожного з членів в 3,4 умовних кадастрових гектарах та резервного фонду 68 га.

Згідно довідки № 10 від 18.08.2016 року ОСОБА_1 не був включений до списку членів КСП, яким виділено паї.

Відповідно до трудової книжки позивача,ОСОБА_1 прийнятий в члени КСП «Зоря» 01.01.1997 року після затвердження державного акту на право колективної власності на землю.

Суду не надано будь-яких додаткових рішень зборів членів КСП «Зоря» щодо перерозподілу земельних часток або виділення ОСОБА_1 резервної частки.

Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" установлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Зі змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта.

Право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були чи залишалися членами цього підприємства.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" судам слід враховувати, що згідно зі ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту.

Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» визначено правовий статус відповідних підприємств, порядок їх реорганізації, перетворення та членства у них громадян.

Наданими доказами не підтверджено набуття позивачем членства у КСП «Зоря» на момент паювання землі.

Тобто, на момент видачі Державного акту серії ЖТ 10-03-000001 на право на земельну частку (пай) позивач не був членом КСП «Зоря», реорганізованого у СТОВ «Зоря».

Суд не бере до уваги довідку СТОВ «Перлина» про кількість днів, відпрацьованих позивачем у 1990-1996 роках, оскільки це підприємство на той час не існувало, а довідка не містить інформацію про підприємство, в якому працював позивач.

Суду не надано належних доказів членства позивача у колгоспі «Імені Жданова», правонаступником якого було КСП «Зоря», а на теперішній час СТОВ «Перлина».

Оскільки сторони не надали статут зазначеного колгоспу, суд керувався положеннями Примірного Статуту колгоспу, прийнятого Третім Всесоюзним зїздом колгоспників 27.11.1969 року, зміни та доповнення внесені Всесоюзними зборами представників рад колгоспів союзних республік 20.03.1980р. та затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР 28.11.1969р., зміни і доповнення затверджені постановою ЦК КПРС і ради Міністрів СРСР 10.07.1980р., що є нормативно-правовим актом, яким регулювалися основні питання організації та діяльності колгоспів в СРСР, та який був нормативною основою для прийняття загальними зборами колгоспників власних статутів, які підлягали реєстрації виконкомами районної (міської) ради.

Пунктом 3 зазначеного Примірного Статуту колгоспу передбачено, що прийняття в члени колгоспу можливо після досягнення особою віку 16 років, провадиться загальними зборами колгоспників за поданням правління колгоспу.

Пунктом 46 також передбачено, що загальні збори членів колгоспу є вищим органом управління колгоспу і, зокрема, розвязують питання про прийом в члени колгоспу і виключення з членів колгоспу. Цим же пунктом передбачено також, що по зазначеному вище питанню рішення правління колгоспу без затвердження його загальними зборами колгоспників є недійсним.

За відсутності рішення загальних зборів колгоспу про прийняття позивача в члени колгоспу «Імені Жданова», або інших доказів на підтвердження такого членства, у суду відсутні підстави вважати, що позивач набув право на частку в майні колгоспу.

Підтверджений довідкою факт роботи позивача у колгоспі з 1990 року не може бути належним доказом набуття ним статусу члену колгоспу, оскільки на той час ОСОБА_2 не досяг віку 16 років, з якого допускалось членство громадян у колгоспах.

Суд також зазначає, що відпрацьований позивачем час є незначним і не відповідає обовязковій нормі вихододнів. Отже, така робота неповнолітньої особи не повязана з її членством у колгоспі.

Фактичні трудові відносини будь-якої особи з колгоспом не є підставою для автоматичного набуття членства у такому колективному господарстві.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяв позивачу в здійсненні його прав та розяснив право надати додаткові докази на підтвердження його членства у КСП «Зоря» на момент паювання земель. Але належних доказів надано не було.

У звязку з вищевикладеним, позивачем в судовому засіданні не доведено набуття ним права на земельну частку (пай) з розпайованих земель КСП «Зоря». Недоведеність позовних вимог є підставою для відмови у їх задоволенні.

Разом з тим, суд розяснює позивачу його право на отримання у власність або у користування земельної ділянки на території Великогорбашівської сільської ради на загальних підставах.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 213, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 19.10.2017 року.

Суддя А.В. Помогаєв