Справа № 363/910/16-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/4210/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 10.10.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

10 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Сліпченка О.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційні скарги Вишгородської міської ради та ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Вишгородської міської ради, треті особи: ОСОБА_2, Вишгородська спеціалізована школа «Сузіря», орган опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про визнання недійсними та скасування рішення Громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Вишгородської міської ради від 20.08.2014 року, рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 193 від 21.08.2014 року, визнання недійсним ордеру на право зайняття житлової площі,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із названим позовом мотивуючи тим, що працювала у Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря» до 2007 року, де на даний час працює ОСОБА_2 Позивачка, посилаючись на те, що вона є першою в черзі на квартирному обліку, проте профспілковий комітет прийняв рішення про надання квартири відповідачці ОСОБА_2, тому вважає, що такі дії відповідачів, порушили її права, як громадянина, що перебуває на квартирному обліку, в порядку черговості, просила визнати недійсними та скасувати рішення Громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Вишгородської міської ради від 20.08.2014 року, рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 193 від 21.08.2014 року, визнати недійсним ордер на право зайняття житлової площі.

Відповідач виконавчий комітет Вишгородської міської ради заперечував щодо задоволення позову, зазначивши, що ОСОБА_2 перебувала на квартирному обліку з 27.03.1986 року, а позивач з 05.07.1990 року, при розподілі житла згідно з черговістю, яка визначається часом взяття на облік, ОСОБА_2 мала перевагу перед позивачем, а тому оскаржувані рішення прийняті у повній відповідності із чинним законодавством України. Третя особа Вишгородська спеціалізована школа «Сузіря» та орган опіки та піклування Вишгородської РДА заперечували проти позову з тих самих підстав.

Третя особа у справі, ОСОБА_2 щодо задоволення позову, також, заперечувала, зазначивши, що мала право на отримання такого житла, так як у звязку з її одруженням з ОСОБА_4 було розділено квартирний облік з його матірю ОСОБА_5, які на квартирному обліку на загальних списках перебувають з 27.03.1986 року.. Крім того, зазначила, що вона має малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає в зазначеній квартирі та є співвласницею даної квартири у розмірі 1/3 частки.

Рішенням Вишгородського районного суду від 11 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення Громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Вишгородської міської ради від 20 серпня 2014 року (протокол № 8) в часині надання квартири № 269 в будинку № 1-А корпус 2 по вул. Кургузова в м. Вишгород, на імя ОСОБА_2

Визнано недійсним та скасовано пункт № 13 рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21 серпня 2014 року № 193 щодо надання квартири № 269 в будинку № 1-А корпус 2 по вул. Кургузова в м. Вишгород, на імя ОСОБА_2

Визнано недійсним ордер № 09 від 28 серпня 2014 року, виданий Виконавчим комітетом Вишгородської міської ради на імя ОСОБА_2 на квартиру № 269 в будинку № 1-А корпус 2 по вул. Кургузова в м. Вишгород.

Стягнуто з Виконавчого комітету Вишгородської міської ради на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 653 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з таким рішенням ОСОБА_2 та Вишгородська міська рада подали апеляційні скарги.

Вишгородська міська рада посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованим, оскільки взято до уваги виключно припущення та неналежні докази позивачки. До того ж, скасування рішення Вишгородської міської ради та визнання ордеру недійсним, не забезпечить захисту порушеного права споживача, так як у черзі перед ОСОБА_3 перебувають ще інші особи, у звязку із чим вона не може отримати та претендувати на виділену квартиру.

ОСОБА_2 посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, оскільки судом не враховано, що вона перебувала на квартобліку з 1986 року, а позивачка з 1990 року, тому при розподілі житла згідно з черговістю мала перевагу перед позивачкою, тому просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У своїх запереченнях на апеляційні скарги ОСОБА_3 зазначила, що посилання апелянтів на необґрунтованість та незаконність рішення є безпідставними,зауважила на те, що Вишгородська міська рада у своїй скарзі невірно зазначає пункти Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, чим вводить суд в оману. Крім того, зазначила, що дитині ОСОБА_2 14 років. Вважає, що суд виконав усі вимоги цивільного судочинства та вирішив справу згідно норм матеріального права і ухвалив законне рішення, тому просить апеляційні скарги відхилити а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем, в особі Вишгородської міської ради, при прийнятті рішення від 21 серпня 2014 року № 193 щодо надання двокімнатної спірної квартири третій особі у справі ОСОБА_2, не було дотримано, закріплений у Законі принцип черговості при наданні жилого приміщення.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не ґрунтується на матеріалах справи і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 119 від 05.07.1990 року позивачку внесено до списків осіб, що потребують поліпшення житлових умов, як вчителя, на першочергове отримання житла (а.с.28).

Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 12.03.2003 року було розподілено квартоблік ОСОБА_4, в склад сімї якого входить третя особа ОСОБА_2 з ОСОБА_5, які в загальних списках перебувають з 27.03.1986 року (а.с.94).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно контрольного списку вчителів Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря» від 03.01.2014 року, на квартирному обліку станом на 02.01.2014 року, перебувають: ОСОБА_7 з 28.02.1984 року, яка потребує 1-кімнаної квартири, ОСОБА_2 з 27.03.1986 року, яка потребує двокімнатної квартири, ОСОБА_8 з 03.08.1989 року, яка потребує двокімнатної квартири та ОСОБА_3, з 05.07.1990 року, яка потребує 1-кімнаної квартири (а.с.18-19).

Рішенням Громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Вишгородської міської ради від 20 серпня 2014 року, оформленого протоколом № 8, ухвалено пропонувати виконкому розподілити житлову площу у будинку по вул..Кутузова, 1-а у м.Вишгороді між працівниками бюджетних установ, зокрема спірну двокімнатну квартиру № 269 в будинку № 1-А корпус 2 по вул. Кургузова в м. Вишгород надати ОСОБА_2 ( а.с.8).

Рішенням виконкому № 192 від 21.08.2014 року «Про розподіл житлової площі», Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря» розподілено одну двокімнатну квартира № 269 в будинку по вул. Кургузова, 1-а у м. Вишгороді.

Пунктом 13 рішення Вишгородської міської ради № 193 від 21 серпня 114 року дану квартиру вирішено надати ОСОБА_2 на підставі контрольних списків вчителів, наданих Вишгородською спеціалізованою школою «Сузіря».

28.08.2014 року ОСОБА_2 був виданий ордер № 09 на право зайняття цієї квартири.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка, посилаючись на порушення черговості, просила визнати недійсним та скасувати рішення Громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Вишгородської міської ради від 20 серпня 2014 року (протокол № 8) в частині надання двокімнатної квартири № 269 в будинку № 1-А корпус 2 по вул. Кургузова в м. Вишгород ОСОБА_2 та визнати недійсним та скасувати пункт № 13 рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21 серпня 2014 року № 193 щодо надання цієї квартири ОСОБА_2, визнати недійсним ордер № 09 від 28 серпня 2014 року.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, рішення виконкому № 192 від 21.08.2014 року «Про розподіл житлової площі», на підставі якого було розподілено Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря» одна спірна двокімнатна квартира № 269 в будинку по вул. Кургузова, 1-а у м. Вишгороді, позивачкою не оскаржувалось і є чинним, позовні вимоги в даному провадженні про його скасування також не ставляться, тобто правомірність розподілення Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря» одної двокімнатної квартири позивачкою не оскаржується так як і не ставляться вимоги про скасування рішення постановлення третьої особи ОСОБА_2 на квартирний облік з 1986 року.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення, визнав недійсним та скасував рішення Громадської комісії з житлових питань при Виконавчому комітеті Вишгородської міської ради від 20 серпня 2014 року (протокол № 8), пункт № 13 рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 21 серпня 2014 року № 193 щодо надання двокімнатної квартири ОСОБА_2

Про визнання недійсним та скасування рішення ради № 192 від 21.08.2014 року «Про розподіл житлової площі», на підставі якого Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря» була розподілена одна двокімнатна квартира, позовні вимоги не ставились.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Вишгородської міської ради що оскаржувані рішення не стосуються інтересів ОСОБА_3 заслуговують на увагу, оскільки на думку судової колегії вирішуючи спір, суд першої інстанції помилково не взяв до уваги, що позивачка ОСОБА_3 не надала доказів на порушення відповідачем її прав та інтересів в даному випадку, оскільки ОСОБА_2 була виділена двокімнатна квартира, а позивачка потребує 1-кімнаної квартири, яка не була розподілена рішенням ради № 192 від 21.08.2014 року «Про розподіл житлової площі».

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

За таких обставин, позивачка не довела свого позову щодо порушення її прав під час виділення радою двокімнатної квартири третій особі ОСОБА_2, що є її обовязком, відповідно до засад змагальності процесу за ст.10 ЦПК України.

Отже колегія суддів, враховуючи що суд першої інстанції позбавив права на отримання житла третьою особою ОСОБА_2, яка не є відповідачем у справі та до складу сімї якої входить неповнолітня дитина, а також враховуючи, що рішення ради № 192 від 21.08.2014 року «Про розподіл житлової площі», на підставі якого Вишгородській спеціалізованій школі «Сузіря» була розподілена одна двокімнатна квартира, а не однокімнатна, яку потребує позивачка не оскаржується та є діючим, при цьому про визнання його неправомірним позивачкою позовні вимоги не заявлені та не ставляться, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 в заявлених нею межах та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги Вишгородської міської ради та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати на користь Вишгородської міської ради та ОСОБА_2 по 1818 грн. 96 коп. на кожного.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :