Справа № 502/813/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Лісковської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадщину

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Лісковської сільської ради Кілійського району Одеської області про:

- встановлення факту належності житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5;

- визнання за позивачем, ОСОБА_2, права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати позивача ОСОБА_3. При житті ОСОБА_3 залишила заповіт на користь позивача на все її майно. Позивач, ОСОБА_2, є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 Позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори за оформленням спадщини після померлої та їй нотаріусом було надано роз'яснення, в якому зазначено, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, відсутні відомості щодо його державної реєстрації, тому рекомендовано звернутись до суду. На підставі вищевказаного позивач просить суд задовольнити позов, встановивши відповідні факти та визнати право власності на спадкове майно.

Представником позивача було надано заяву, відповідно до якої він підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу без його участі.

Представник відповідача - Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області, Г.І.Іванова в судове засідання не прибула, надала заяву про згоду з позовом та розгляд справи без її участі.

На підставі письмових заяв представника позивача та представника відповідача суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданного повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області 15 травня 2003 р. та зареєстрованого Лісківською сільською радою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 10, - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Новоселівською сільрадою Кілійського району Одеської області, 19.06.1982 р., ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрували шлюб 19 червня 1982 року у Новоселівській сільраді Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 8. Після укладення шлюбу ОСОБА_2 було присвоєне прізвище «ОСОБА_2».

Згідно заповіту посвідченого секретарем Лісківської сільської ради Кілійського району Одеської області 24.10.2006 р., ОСОБА_3, заповідала своїй дочці ОСОБА_2, усе її майно, яке буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право.

Як вказано в свідоцтві про смерть НОМЕР_2 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 615, ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_5.

Згідно довідки Лісківської сільської ради Кілійського району № 169 від 14.04.2015 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, постійно проживала та була зареєстрована за адресою6 АДРЕСА_1, з 1953 до дня смерті.

З довідки Лісківської сільської ради Кілійського району № 238 від 12.05.2017 року, вбачається, що згідно особистого рахунку № 01-0412-3 у погосподарській книзі № 2, с. Ліски, Лісківської сільської ради, на ім'я ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстровано житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,2469 га, в тому числі присадибна ділянка 0,2469 га, для ведення особистого селянського господарства не має. Державний акт на земельну ділянку отриманий.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації», садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 розташований на земельній ділянці фактичною площею 2469 кв. м в цілому складається з: літ. А - житлового будинку 1962 р. побудови; літ. Б - літньої кухні; літ. В - сараю; Г - убиральні; № 1-2,І - надвірних споруд.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 18.08.2015 р. посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Одеської області, спадкоємцем зазначеного майна в заповіті ОСОБА_3, 1935 р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5. є її дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 Спадщина, на яку видано зазначене свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 0,2469 гектарів в межах згідно з планом, що розташована в АДРЕСА_1 яку передано для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, належного померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого відділом Держкомзему у Кілійсьеому районі Одеської області 28 квітня 2011 року, та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 00059.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 42407328 від 18.08.2015 р. складеного нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 володіє на праві приватної власності земельною ділянкою АДРЕСА_1 та маючої кадастровий номер НОМЕР_3.

Як вбачається з листа від 05.05.2017 р. № 02-14/367, приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 зазначила, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме на житловий будинок. У разі відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, вирішення питання про прийняття спадщини, проводиться у судовому порядку.

Згідно інформаційної довідки відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № 47622513 від 05.05.2017 р. сформованої приватним нотаріусом Єфіменко М.Д. після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, Ізмаїльською державною нотаріальною конторою 22.04.2015 р. була заведена спадкова справа з номером у спадковому реєстрі 57370119 та номером у нотаріуса 190/2015.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/, прийняття його до експлуатації та державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Судом встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1962 році.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Крім цього, як зазначено в п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01.01.2004 р., - Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Отже, положення ЦК України щодо виникнення права власності на відповідний будинок лише після державної реєстрації, на спірні правовідносини не розповсюджуються.

Відповідно до роз'яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, по об'єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Як зазначено в п.п 4.18 п. 4 гл. 10 розділу ІІ зазначеного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, є позивач, як спадкоємець за заповітом.

Судом встановлено, що позивач, який прийняв спадщину шляхом вступу у володіння спадковим майном, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв'язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 16 ЦК України, ст. 1223 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності житлового будинку по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці 2469 кв. м та в цілому складається з: літ. А - житлового будинку 1962 р. побудови; літ. Б - літньої кухні; літ. В - сараю; Г - убиральні; № 1-2,І - надвірних споруд - ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці 2469 кв. м та в цілому складається з: літ. А - житлового будинку 1962 р. побудови; літ. Б - літньої кухні; літ. В - сараю; Г - убиральні; № 1-2,І - надвірних споруд, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников