Справа № 569/2778/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про захист прав споживача, визнання договорів розірваними та відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги позивача не визнала та заперечила проти їх задоволення з підстав викладених у запереченнях на позовну заяву. Додатково пояснила, що позивачем не було дотримано передбаченого договорами порядку повідомлення про їх припинення, а саме, що заява про відмову від послуг не була подана позивачем на особистому прийомі з рук-у-руки. Крім того, стверджувала про відсутність підстав для компенсації моральної шкоди через законодавче звуження сфери застосування норм про захист такого права, яка обмежується деліктними випадками і на договірні відносини не поширюється.

Позивач ОСОБА_4 повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила. В позовній заяві просила суд провести розгляд справи за її відсутності та за участю її представника.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позові. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог від 04.07.2017 року, просив суд, визнати розірваними з 14 грудня 2016 року договір від 01 березня 2013 року №1082272 «Про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL» та договір від 01 березня 2013 року №91169 «Про надання телекомунікаційних послуг» та стягнути з ПАТ "Укртелеком» на користь позивача залишок наперед сплачених коштів в сумі 183 грн. 20 коп., штрафні санкції в сумі 212 грн. 00 коп., компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 3000 грн. 00 коп.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що 01 березня 2013 року між сторонами укладено договір №1082272 «Про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL» та договір №91169 «Про надання телекомунікаційних послуг».

Зі слів представника позивача, 25 жовтня 2016 року надання послуг за вищевказаними договорами припинилося, позивач неодноразово зверталася через контактний центр та шляхом звернення зі скаргою на електронну адресу відповідача з вимогою поновлення надання послуг. Однак, жодної відповіді від відповідача не надійшло, надання послуг відновлено не було. Внаслідок чого, позивач змушена була укласти договір про надання послуг телекомунікації та інтернет з іншим оператором.

У відповідності до п. 4.1 договору № 1082272 та п. 6.2 договору № 91169 позивач має право відмовитися від отримання послуг, письмово повідомивши ПАТ «Укртелеком» за 7 календарних днів, по закінченню яких зобовязання сторін договору припиняються, а оплачена авансом, але не використана частина коштів, згідно п.4.2 та п. 6.4, відповідно, перераховується на банківський рахунок абонента. Відповідно до порядку, визначеного умовою договору позивач направила поштове відправлення із повідомленням відповідача про відмову від отримання послуг за укладеними 01 березня 2013 року договорами.

Зі змісту оглянутого судом листа, отриманого позивачем 22 грудня 2016 року у відповідь на його звернення вбачається, що повідомлення позивача про його відмову від послуг ПАТ «Укртелеком» отримано 02 грудня 2016 року, однак сторонами в судовому засіданні погоджено його дійсне отримання 07 грудня 2016 року, тому при легітимності такого повідомлення договори повинні втратити чинність через їх розірвання цим повідомленням 14 грудня 2016 року згідно пунктів: 7.3 і 7.3.1, відповідно, а зобовязання по них з цієї дати припинитися.

Невизнання позову ґрунтується на тому, що відповідач, хоча і отримав 07 грудня 2017 року поштою письмове повідомлення про відмову від послуг, однак не вважає його підставою для припинення договорів через, нібито, порушений порядок звернення, посилаючись на абз. 2 п. 6.1 Договору №91169 і наполягає на наявності у абонента обовязку подати письмову заяву особисто.

З таким твердженням відповідача суд не погоджується і при зясуванні обставин дотримання позивачем порядку повідомлення відповідача про відмову від послуг, зазначає наступне:

По-перше, така вимога зазначена лише у одному із договорів - № 91169 ( п.6.1), а у іншому договорі - № 1082272 вона відсутня.

По-друге, п. 6.1 договору №91169 має суперечливу правову конструкцію, яка ускладнює доступність до розуміння такої вимоги і унеможливлює її юридичне виконання.

Так, повний текст цього пункту викладено у такому вигляді: «п. 6.1 Абонент має право відмовитися від отримання як окремих Послуг, так і від всіх Послуг, що надаються за цим договором, письмово повідомивши ПАТ «Укртелеком». Примітка: Абоненти фізичні особи подають оператору письмову заяву особисто».

З першого абзацу вбачається, що повідомляти потрібно ПАТ «Укртелеком», а в примітці, що подавати заяву слід оператору. Разом із тим, в усьому тексті договору термін «оператор» більше не згадується і його адреса не наводиться. Таким чином, залишається незрозумілою сутність його статусу у договорі, а головне - його місце знаходження, за яким слід особисто доставити заяву.

У розділі 9 Договору «Юридичні адреси, поштові та платіжні реквізити, підписи сторін» про місце знаходження операторів теж не йдеться і ні із самим ПАТ «Укртелеком» з адресою в Києві, ні з його філією у місті Рівне поняття «оператор» не ототожнюється, що робить посилання на цей термін у договорі нікчемним.

Суд не приймає в якості достатнього обґрунтування його позиції пояснення відповідача про те, що для абонента повинно бути цілком зрозумілим, що під оператором мається на увазі Рівненська філія ПАТ «Укртелеком» за вказаною в договорі адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 56, за якою вирішуються питання правового характеру, в тому числі щодо виникнення, зміни та припинення правовідносин, а вона представлена у договорі, як поштова. Крім того, у відносинах із споживачами послуг - Абонентами використовуються зовсім інші адресні дані. Так, на оглянутому судом Повідомленні про оплату рахунка за грудень 2016 року, надісланого позивачу на його домашню адресу, у реквізитах ПАТ «Укртелеком» Рівненська філія, зазначено адресу: м. Рівне, вул. Міцкевича, буд. 2. Таку ж адресу при реєстрації вихідної кореспонденції зазначають у переписці із судом і представники відповідача, подаючи письмові пояснення від імені та з адреси центрального офісу ПАТ «Укртелеком» у м. Київ.

Таким чином, при укладенні договору позивача не було, з розумною деталізацією, повідомлено про специфіку його майбутньої взаємодії з надавачем послуг при відмові від них. До позивача не було доведено, у доступній формі, тотожність понять «ПАТ «Укртелеком», «Рівненська філія ПАТ «Укртелеком» та «оператор». Крім того, сторону у договорі не було письмово повідомлено про зміну поштової адреси центру обслуговування, що у сукупності є порушенням прав споживача.

За таких обставин звернення про розірвання договорів, надіслане рекомендованим поштовим відправленням на юридичну адресу ПАТ «Укртелеком» у Києві у супроводі листа представника-адвоката з додатком договору про надання правової допомоги, суд визнає належним виконанням обовязку aбонента щодо повідомлення про відмову від послуг.

Частина 2 статті 598 ЦК України передбачає можливість припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, тому суд приходить до висновку про припинення зобовязань між сторонами з 14 грудня 2016 року.

Згідно розрахунків, наведених у позовній заяві, які відповідачем не оспорено, залишок наперед сплачених коштів за не надані послуги складає - 183 гривень 20 коп., а штрафні санкції обраховано в розмірі 212 гривень, тому ці суми підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Крім того, спірними Договорами: п. 6.18 та 5.8, відповідно, передбачено відшкодування моральної шкоди, завданої винними діями ПАТ «Укртелеком» та неналежним виконанням ним своїх зобовязань, тому суд не приймає доводів відповідача про відсутність підстав для компенсації моральної шкоди через зміни у законодавстві .

Статею 327 ЦК України передбачено свободу договору, тому сторони є вільними у його укладенні та визначенні умов, а також відповідальними за їх порушення.

Оскільки телефонний і інтернет звязок займають у сучасному житті значне місце і ними забезпечується комунікація із зовнішнім світом, страждання від обмеження якої є загальновизнаним фактом, суд визнає моральну шкоду наявною і такою, що полягає у тривалих негативних змінах у житті позивача та моральних збитків, які мають бути відшкодовані відповідачем, однак розмір моральної шкоди який просить стягнути позивач суд вважає завищеним, а тому розмір компенсації за завдану моральну шкоду, що підлягає стягненню суд визначає у розмірі 500,00 гривень

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 640,00 грн. по cплаті судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про захист прав споживача, визнання договорів розірваними та відшкодування моральної шкоди, задоволити частково.

Визнати розірваними з 14 грудня 2016 року договір від 01 березня 2013 року №1082272 «Про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL» та договір від 01 березня 2013 року №91169 «Про надання телекомунікаційних послуг».

Визнати припиненими зобовязання ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" за договором від 01 березня 2013 року №1082272 «Про надання послуги доступу до мережі Інтернет за технологією ADSL» та договором від 01 березня 2013 року №91169 «Про надання телекомунікаційних послуг».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком» на користь ОСОБА_3 залишок наперед сплачених коштів в сумі 183 грн. 20 коп., штрафні санкції в сумі 212 грн. 00 коп., компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 500 грн. 00 коп.

В задоволенні інших позовних вимог позивача відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртелеком» на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені позивачем по справі по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5