Справа № 163/1862/17
Провадження № 2/163/345/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

23 жовтня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді Гайдук А.Л.,

за участі секретаря Голядинець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем ОСОБА_2, та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Любомльського районного управління юстиції Волинської області 21.06.2013 року, актовий запис за №45. В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, взаєморозуміння між ними не досягнуто, їх характери несумісні. Основною причиною розлучення є те, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Відповідач постійно влаштовує сімейні скандали, морально її ображає, а його ставлення до сім'ї призвело до розладу і припинення шлюбних стосунків. З лютого 2015 року вони проживають окремо та з цього часу фактично сімейні відносини між ними припинились, а шлюб існує лише формально. Разом з тим, дітей у шлюбі з відповідачем не народилось, однак останній в добровільному порядку розірвати шлюб відмовляється, у звязку із чим вона вимушена вирішити дане питання в судовому порядку. Вважає, що їх сімя фактично розпалась та поновити її неможливо, у зв'язку із чим просила строк на примирення не надавати.

В судове засідання сторони не зявились.

Позивач подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, у якій одночасно просила позов задовольнити та термін для примирення не надавати. Окрім цього, у поданій заяві позивач не заперечила проти ухвалення судом заочного рішення.

До позовної заяви позивачем додано оригінал нотаріально завіреної заяви відповідача ОСОБА_2 від 14.12.2016 року, у якій останній просив розглядати справу у його відсутності та витрати по розірванню шлюбу віднести на ОСОБА_1

Однак, враховуючи дату складання відповідачем такої заяви, яка мала місце до звернення ОСОБА_1 в суд з даним позовом, з метою забезпечення процесуальних прав відповідача, передбачених ст.31 ЦПК України, виклик відповідача здійснювався судом у загальному порядку, визначеному нормами ЦПК України.

Надіслані на адресу відповідача судові повідомлення повернулись до суду без вручення їх адресату, за закінченням терміну зберігання, у зв'язку із чим виклик відповідача здійснювався в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення у пресі, а саме, газеті «Волинь нова» (випуск №109 від 05.10.2017 року).

За наслідками такого виклику, відповідач в судове засідання не з'явився, будь-яких заяв чи клопотань з приводу розгляду справи не подав.

В силу ч.9 ст.74 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про час і місце розгляду справи, тому, зі згоди позивача, суд провів заочний розгляд справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення.

Із свідоцтва про шлюб серії І-ЕГ №080259, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 21.06.2013 року, встановлено, що сторони уклали шлюб 21.06.2013 року, про що складено актовий запис за № 45 (а.с.3).

Від шлюбу сторони дітей не мають.

З довідки, виданої Любомльською міською радою Волинської області від 21.07.2017 року за №2307, встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, та до складу її сімї входить: чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.6).

Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно вимог ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як встановлено судом, сторони від даного шлюбу спільних дітей не мають, господарства не ведуть, на даний час проживають окремо та подружніх стосунків не підтримують, не цікавляться та не турбуються один про одного, що дає підстави вважати, що шлюб існує лише формально та не свідчить про наявність ознак сімї в розумінні поняття, наведеного у ст.3 СК України.

Викладені у позовній заяві фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не оспорено та не спростовано.

З огляду на наведені правові норми, обставини по справі та позицію позивача щодо неможливості збереження сімейних стосунків, суд вважає, що збереження сімї в даному випадку буде нічим іншим, як примушуванням сторін до збереження шлюбних відносин.

Таким чином, суд повно, всесторонньо та об'єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, а тому шлюб слід розірвати.

Згідно із ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі, які складаються з судового збору та оплати за розміщення у пресі судового оголошення, слід покласти на відповідача.

При цьому, позиція відповідача, викладена у нотаріально посвідченій заяві останнього, щодо покладення витрат по розірванню шлюбу на позивача, на увагу суду не заслуговує, оскільки така жодним чином не обгрунтована, при цьому, позивач у справі ОСОБА_1 не клопотала перед судом про віднесення судових витрат за її рахунок, тому їх розподіл здійснюється у чіткій відповідності до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Леонова) ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_5, та зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любомльського районного управління юстиції Волинської області 21.06.2013 року, актовий запис №45, - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 820 (вісімсот двадцять) гривень судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Любомльський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: суддя А.Л. Гайдук