Справа № 226/1381/17
Провадження № 2/226/555/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10.10.2017 Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Салькової В.С.,

за участю секретаря судового засідання Трифонової І.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1. Так, вона є власником будинку, відповідач - колишній чоловік її дочки, мешкав в будинку до березня 2014 року, а потім зібрав свої речі і поїхав. З того часу вона його не бачила, він проживає у родичів десь у Львівській області, ані вона, ані дочка не спілкуються з ним. Реєстрація відповідача в будинку позбавляє її змоги оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Добровільно ОСОБА_2 не знявся з реєстраційного обліку, тому вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги підтримала, обґрунтувавши їх викладеними у позовній заяві відомостями. Пояснила також, що востаннє бачила колишнього зятя у червні 2014 року, коли він вже не мешкав в її будинку, але приїжджав у місто. Він позбавлений батьківських прав щодо її онука, вживав наркотичні засоби та перебував на обліку у нарколога. Речей його в будинку немає, у сплаті комунальних послуг він участі не бере. Його реєстрація в будинку позбавляє її можливості в повній мірі використовувати своє майно і розпоряджатися ним. На задоволенні позову наполягала. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, повідомлявся про місце, дату та час судового розгляду у визначений цивільним процесуальним законодавством спосіб, жодних заяв або клопотань не надав та про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст.224 ЦПК України в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З огляду на викладене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-226 ЦПК України.

Вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені в судовому засіданні обставини та відповідні ним норми діючого законодавства.

Судом достовірно встановлено, що будинок АДРЕСА_1 належить позивачеві ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2000 (а.с.6), право власності позивача зареєстроване (а.с.7).

За відомостями координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирнограда від 08.08.2017, ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, ті ж самі відомості підтверджені відділом ведення реєстру територіальної громади виконкому Мирноградської міської ради від 16.08.2017 (а.с.4,11).

З акту №242 від 08.08.2017, складеного координаційним комітетом органів самоорганізації населення м. Мирнограда, вбачається, що ОСОБА_2 фактично з березня 2014 року і по т.ч. не проживає у будинку позивача (а.с.5).

Факт непроживання відповідача в будинку позивача підтверджений і показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які є сусідами позивача і окремо один від одного вказали, що ОСОБА_2 раніше, до весни 2014 року, постійно проживав в будинку АДРЕСА_1, але потім погрузив свої речі в автомобіль і поїхав, жодного разу вони його більше не бачили.

Відповідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України у поєднанні з положеннями ст.150 ЖК України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності в формі пред'явлення вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.

За положеннями ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст.ст.16,386,391 ЦК України.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 фактично не мешкає в будинку позивача, договірних відносин щодо винаймання житла між ними немає, дій щодо добровільного зняття з реєстрації відповідач не здійснює, суд вважає його реєстрацію в будинку такою, що створює перешкоди у реалізації позивачем ОСОБА_1 права власності щодо свого майна, тому відповідача належить визнати таким, що втратив право користуваннябудинком.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені останньою судові витрати в сумі 640,00 гривень.

На підставі наведеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст.16,319,321,391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст.60,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений останньою при зверненні до суду судовий збір в сумі 640,00 (шістсот сорок) гривень.

Заява про скасування заочного рішення може бути подана відповідачем до суду, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.С. Салькова