Справа № 363/872/16-ц Головуючий у І інстанції Купрієнко С. І.
Провадження № 22-ц/780/2105/17 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 23 10.05.2017
УХВАЛА

Іменем України

10 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Суханова Є.М., Сушко Л.П.,

за участю секретаря: Волошина В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року у справі за позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ольжин град» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

у с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСББ «Ольжин град» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що воно є балансоутримувачем багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення Вишгородської міської ради Київської області від 6 липня 2011 року № 6/5. Розміри внесків співвласників будинку затвердженні відповідними рішеннями органів управління ОСББ. Позивач утримує зазначений будинок та прибудинкову територію, затвердило штатний розклад, відповідно до якого на умовах трудових договорів оплачує працю робітників, як колективний замовник уклало та виконує умови договорів з виконавцями житлово-комунальних послуг і оплачує ці послуги. Оскільки відповідач як власник нежитлового приміщення (майстерні) АДРЕСА_1 не виконує свої зобов'язання щодо внесення плати за надані комунальні послуги, то за період з 7 січня 2013 року по 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість перед позивачем, яка з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції становить 32 464,66 грн. Враховуючи викладене та зменшивши позовні вимоги, ОСББ «Ольжин град» просило стягнути з ОСОБА_2 вказану вище заборгованість.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Ольжин град» 32 464,66 грн., з яких 23 102,22 грн. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, 8 128,75 грн. - втрати від інфляції, 1 233,69 грн. - три проценти річних за період з 7 січня 2013 року по 31 грудня 2016 року, та 1 378,00 грн. судового збору, а всього 33 842,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що позов подано з порушенням правил підсудності без належних доказів сплати судового збору; збільшено строки позовної давності незважаючи на його заяву про застосування таких строків до спірних правовідносин; тарифи на утримання будинку та прибудинкової території не затверджений у вставленому законом порядку органами місцевого самоврядування; тариф на комунальні послуги, який скасовано у судовому порядку не перераховано у відповідності до легітимних тарифів; а нараховані позивачем штрафні санкції у вигляді трьох процентів річних та індексу інфляції не перевірені судом.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить нежитлове приміщення (майстерня) АДРЕСА_1, балансоутримувачем якого є ОСББ «Ольжин град» на підставі рішення Вишгородської міської ради Київської області від 6 липня 2011 року № 6/5 та акту приймання передачі основних засобів від 1 вересня 2011 року (а.с. 2, 12, 14).

Згідно із Статутом ОСББ «Ольжин град», воно створено власниками житлових та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 відповідно до Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку». Власники житлових та нежитлових приміщень зобов'язані виконувати вимоги чинного законодавства України та цього Статуту, затвердженого рішенням установчих зборів членів об'єднання від 28 травня 2011 року. Об'єднання є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в банківських установах, печатку з власним найменуванням та інші необхідні реквізити (а.с. 15-17, 45-59).

Відповідно до рішень органів управління ОСББ «Ольжин град» було затверджено розміри внесків співвласників будинку на утримання будинку та прибудинкової території. Позивач утримує вищезазначений будинок та прибудинкову територію, затвердило штатний розклад, відповідно до якого на умовах трудових договорів оплачує працю робітників по утриманню будинку та прибудинкової території, як колективний замовник уклало та виконує умови договорів з виконавцями житлово-комунальних послуг і оплачує ці послуги, а саме: на технічне обслуговування диспетчерського зв'язку, на технічне обслуговування і ремонт ліфтів, купівлі-продажу природного газу, на виконання робіт з експлуатації котельного обладнання та систем опалення котельні, на виконання робіт з технічного обслуговування котельного обладнання, на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, про надання послуг з вивезення для утилізації побутових відходів, про постачання електричної енергії (а.с. 6-11, 103-117, 124-169).

Установлено, що відповідачем плата за спожиті житлово-комунальні послуги не вносилася, у зв'язку з чим за період з 7 січня 2013 року по 31 грудня 2016 року утворилась заборгованість перед позивачем в загальному розмірі 32 464,66 грн., з яких 23 102,22 грн. - заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, 8 128,75 грн. - втрати від інфляції, 1 233,69 грн. - три проценти річних, що також підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості, долученою до заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 184-186).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин, виходив з того, що відповідач отримує від позивача послуги з утримання будинку та прибудинкової території, проте їх не оплачує. Правовідносини, які передбачають обов'язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати є грошовим зобов'язанням за своєю юридичною природою, а тому за прострочення його виконання підлягають застосування наслідки, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (ст. 1, ч. 2 ст. 3, ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загальногокористування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Хоч у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат.

Частиною 1 ст. 15 Закону України «Про об'єднання власників багатоквартирного будинку» співвласник зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Враховуючи, що власником нежитлового приміщення (майстерні) АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, за вказаною адресою надавалися житлово-комунальні послуги їх виконавцем ОСББ «Ольжин град», яке згідно з рішенням Вишгородської міської ради Київської області від 6 липня 2011 року № 6/5 є балансоутримувачем вказаного будинку, правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 23 102,22 грн. за надані та спожиті за вказаною адресою житлово-комунальні послуги.

При цьому, за відсутності оформлених договірних відносин, але в разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме сплата інфляційних втрат та трьох процентів річних за період вказаний період від простроченої суми, які в даному випадку становлять 8 128,75 грн. та 1 233,69 грн. відповідно (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів вважає, що обставини, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Є.М.Суханова

Л.П. Сушко