Справа №442/505/17
Провадження №2/442/751/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:головуючого -судді Нагірної О.Б.,

за участю секретарі с/з-Харіва І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Дрогобицька міська рада про усунення перешкод в користуванні квартирою, дворовою та прибудинковою територією шляхом знесення самочинного будівництва, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою, дворовою та прибудинковою територією шляхом знесення самочинного будівництва.

В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Разом з ним, в даній квартирі проживає також його дружина ОСОБА_3 та хворий онук ОСОБА_7, інвалід першої групи. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, належить Дрогобицькій міській раді. Відповідач проживає в даному ж будинку на першому поверсі, квартира №52. Остання, не маючи відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, незаконно здійснила самочинне будівництво прибудови до своєї квартири на прибудинковій території біля будинку. Вказує на те, що такі дії відповідача є незаконними та порушують зокрема його права. Під вікном розвелася антисанітарія, порушений відтік опадових вод та здійснює затінення його квартири. Його онуку обмежено доступ світла та повітря. Крім того, вказана прибудова розміщена на каналізаційному колекторі їхнього багатоквартирного будинку, чим унеможливлює доступ комунальних служб в разі потреби проведення ремонтних робіт через люк.

Зазначає те, що неодноразові звернення до відповідача з вимогою вжити заходів щодо незаконного будівництва та приведення приміщення до попереднього стану, результатів не дали, що в свою чергу призвело до виникнення депресії у нього, а згодом в 2012 році до інсульту.

Оскільки, земельна ділянка для будівництва на ній споруд відповідачеві не виділялася, здійснення ним самочинного будівництва порушує права інших співвласників будинку та чинить їм перешкоди у користуванні земельною ділянкою, земельна ділянка підлягає приведенню в попередній стан, а самочинно здійснені споруди підлягають знесенню.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив задоволити позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні позову, пославшись на письмове заперечення.

Представник третьої особи Дрогобицької міської ради в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Відтак, суд визнав їхню неявку неповажною та продовжив розгляд за їхньої відсутності.

Свідок ОСОБА_3 суду показала, що діями відповідача зроблено тунель до вікна; світло до їхніх вікон не попадає; в квартирі сиро; по під вікна ходять злодії, згоди на ведення будівельних робіт відповідачу не давала; звернення були, як від нею так і від інших сусідів. В зв'язку з даною ситуацією вони змушені перебратися проживати в с.Лішня Дрогобицького району. Її чоловік (позивач пор справі) гіпертонік, переніс інсульт. За стіною весь час був шум, гам.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що в батьковій квартирі стало темніше, коли відповідач здійснила прибудову. Під вікнами сторонні особи справляють свої людські потреби, циркуляція повітря проходить недобре. Син відповідачки кидає недопалки під їхні вікна. Затхле повітря від підвалу, сирість. Відстань від вікна до стіни десь 80 см, стіна довга.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З оглянутого свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) від 28.11.1996 року, виданого Дрогобицьким міським бюро з приватизації державного житлового фонду вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу - ОСОБА_1.

Статтею 369 Цивільного кодексу України передбачено порядок здійснення права спільної сумісної власності, відповідно до якого співвласники майна, що є у спільній сумісній власності володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Пунктом 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлового комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, передбачено, що переобладнання і перепланування у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів не допускається.

Згідно з пунктом 1.4.6. Правил власник жилого приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу належить квартира АДРЕСА_2. Остання до належної їй на праві власності вказаної вище квартири, яка знаходиться на першому поверсі багатоквартирного будинку добудувала прибудову.

З оглянутого рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.03.2013 року (справа №2-2582/11) вбачається, що власник земельної ділянки, на якій відповідачем здійснено прибудову до квартири, а саме Дрогобицькою міською радою було подано позов до ОСОБА_2 про приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення самочинного будівництва. Позов було задоволено та зобов'язано ОСОБА_2 знести самочинно побудовану прибудову до квартири АДРЕСА_2, привівши земельну ділянку до попереднього стану.

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 23.12.2013 року рішення суду першої інстанції від 07.03.2013 року - залишено без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій і запобігання такому порушенню. Зазначена норма гарантує власнику можливість вимагати не лише усунення порушень його права власності , що вже відбулися, а й звертатися до суду за захистом своїх прав, що можуть бути реально порушені в майбутньому , тобто застосувати такий спосіб захисту своїх порушених прав , як попередження або припинення можливого порушення його прав власника в майбутньому. Таке правило відповідає особливому характеру права власності як його абсолютного права. Частина 3 ст.286 ЦК встановлює право власника на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди в разі порушення його прав.

Відтак, спірна земельна ділянка належить до земель Дрогобицької міської ради, яка скористалась своїм правом, подавши позов до відповідача з аналогічними позовними вимогами, який Дрогобицьким міськрайонним судом розглянуто та задоволено.

Позивачем не доведено достовірними та беззаперечними доказами того, що відповідачем внаслідок здійснення самочинної прибудови до квартири порушено санітарно-технічні вимоги і правила експлуатації будинку та унеможливила доступ до каналізаційних мереж.

Посилання позивача на перенесений інсульт через спірну прибудову також є не доведеним за відсутності причинно-наслідкового зв'язку між хворобливим станом особи та здійсненням прибудови до сусідньої квартири у багатоквартирному будинку.

Крім цього, свідки в судовому засіданні пояснили, що позивач разом з дружиною в 2011 році переїхали проживати в с. Лішня. В квартирі АДРЕСА_1 проживає свідок ОСОБА_6

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність порушення будівельних норм при проведенні даної реконструкції, а також наявність порушення прав та законних інтересів самому позивачу, або третім особам та можливості їх порушення в майбутньому.

Більше того, позивач та його представник, не заявляли клопотання про можливе призначення експертизи на вирішення та дослідження обставин здійснення відповідачем самочинної прибудови до квартири, хоча судом зазначалось про можливість проведення такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, судом встановлено, що позов є необґрунтованим і безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.

У зв'язку із тим, що позов ОСОБА_1 не доведено, що є самостійною підставою для його відмови, питання застосування позовної давності судом не розглядається (абзац 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009р. «Про судове рішення у цивільній справі»).

Відповідно до п.2 ст.88 ЦПК України оскільки позивач звільнений від сплати судового здору як інвалід, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 209, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя О.Б.Нагірна

Повний текст рішення виготовлено та підписано 6 жовтня 2017 року.