Справа 206/457/17
Провадження 2/206/487/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" липня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Сухорукова А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення штрафних санкцій за прострочення оплати гонорару,

в с т а н о в и в:

26 січня 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та відповідачем укладено угоду пре юридичні послуги 19.03.2015 року, у відповідності з умовами якої він зобов'язався від імені і за рахунок відповідача організувати та вести юридичну роботу по веденню судової справи, спрямовану на отримання рішення Дніпропетровськ районного суду Дніпропетровської області про визнання за відповідачем права власності на будівлі та споруди загальною площею 1761,0кв.м., розташовані за адрес м. Дніпропетровськ, вул. Масивна, 51, а відповідач зобов'язався оплатити вказані юридичні послуги на умовах договору. Він виконав свої договірні зобовязання належним чином. Відповідач порушив своє договірне зобовязання по оплаті наданих послуг. У відповідності з пунктом 2.2 Договору за надання юридичних послуг відповідач зобовязаний сплатити йому гонорар наступним чином: не пізніше дня першого засідання по судовій справі - гривневий еквівалент 600,00 (шестисот) доларів США за курсом, встановленим Національним банком України на момент здійснення оплати; в день, коли правова допомога по реєстрації вважається наданою, - гривневий еквівалент 550 (пятисот п'ятдесяти) доларів США за курсом, встановленим Національним банком України на момент здійснення оплати. Згідно з пунктом 5 статті 1 Договору правова допомога по реєстрації вважається наданою в момент настання однієї із подій за його вибором: отримання від Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції свідоцтва про право власності на вищевказані будівлі та споруди (перша подія) або сплив 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання законної сили рішення про задоволення позову. Він в якості моменту настання дати для оплати гривневого еквівалента 550,00 доларів США вибрав другу подію - сплив 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання сили рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Цей факт підтверджується вимогою від 09.06.2015 року, яка була направлена відповідачу 09.06.2015 року. Зазначений строк для оплати відповідно настав 05.06.2015 року. Станом на 05.06.2015 року Національним банком України був встановлений офіційний курс гривні до долара США 21,01 грн. за один долар США. Таким чином, не пізніше 05.06.2015 року включно відповідач зобовязаний був сплатити йому: 550 (кількість доларів США) х 21,01 грн. (курс НБУ) = 11 555,50 грн. Однак відповідач вказану заборгованість не оплатив до теперішнього часу. Пунктом 2.3 Договору встановлено, що у випадку прострочки оплати за договором більш ніж на пять календарних днів відповідач зобовязаний сплатити штрафну санкцію в розмірі 100,00 гривень за кожний день прострочки. Оскільки зобовязання відповідача по сплаті заборгованості в розмірі 11 555,50 гривень було невиконаним більше ніж пять календарних днів, в тому числі в період з 01 вересня 2016 року по 31 жовтня 2016 року включно, то відповідач зобовязаний сплатити окрім 21400,00грн., також штрафні санкції за порушення строку оплати по договору за період з 01.09.2016 року - 31.10.2016 року включно 21400,00грн., також штрафні санкції за порушення строку оплати : 100грн. (розмір санкції за один день прострочення) х 61 (кількість днів (прострочення за період 01.09.2016 року - 31.10.2016 року включно) = 6 100,00 гривень. Таким чином, загальний розмір позовних вимог по даній справі становить: 27 500,00 грн.

На підставі викладеного з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд стягнути із відповідача на його користь грн. в якості штрафних санкцій за прострочення оплати гонорару 27 500,00 грн. (а.с.2-4, 47-49, 60-62, 63-65).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обґрунтовуючи їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Пояснив, що реєстрацію права власності здійснено не було. Гонорар у доларах, бо так вони погодили, відповідач не наполягав на зміні. Доказів виконання відповідачем договору немає. Юридичні послуги включали в себе: консультації, розроблення стратегій, розробку документів. Предметом спору не є надання послуг, а виконання відповідачем зобов'язань по договору щодо оплати. Умовами договору передбачено, що відповідач повинен сплатити навіть якщо умови не були виконані. Він готував документи для надання в суд і передавав їх клієнту. По договору він не повинен представляти інтереси в суді.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити. Пояснила, що відповідач був завжди її клієнтом. Вона з колишнім чоловіком, який є позивачем по справі розробляли документи. Проте, коли було необхідно підписати договір вона залишилася вдома з хворими дітьми і тому саме ОСОБА_1 поїхав укладати договір. Він скористався становищем і довірою відповідача та підписав договір. Відповідач за послуги надавав аванс їй під розписку. Тому відповідач виконав свої зобов'язання за договором. Позивач обманює людей. Всі платежі проходили через позивача. В суді не одна справа за позовом позивача до ОСОБА_2

Вислухавши доводи та пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав, що встановлені в судовому засіданні.

В судовому засіданні було встановлено, що 19 березня 2015 року між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (адвокат) діючого на підставі свідоцтва про державну реєстрацію та ОСОБА_2 укладено договір про надання юридичних послуг (а.с.5-6).

Відповідно до п. 1.1 даного договору договір укладено на ведення справи у Дніпропетровському районному суді Дніпропетровської області по справі ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на будівлю та споруди загальною площею 1761,0кв.м, розташованих в м. Дніпропетровськ по вул. Масивна, 51.

У відповідності з пунктом 2.2 Договору за надання юридичних послуг зазначених у п. 2.1 договору замовник зобовязаний сплатити адвокату гонорар наступним чином: не пізніше дня першого засідання по судовій справі - гривневий еквівалент 600,00 (шестисот) доларів США за курсом, встановленим Національним банком України на момент здійснення оплати; в день, коли правова допомога по реєстрації вважається наданою, - гривневий еквівалент 550 (пятисот п'ятдесяти) доларів США за курсом, встановленим Національним банком України на момент здійснення оплати.

П. 2.3 передбачено, що просрочка плати по договору більш ніж на п'ять календарних днів замовник зобов'язується сплатити штрафну санкцію у розмірі 100,00грн. за кожний день просрочки.

Також договором передбачено, що правова допомога по реєстрації вважається виконаною в момент настання однієї із подій за вибором адвоката: отримання від Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції свідоцтва про право власності на вищевказані будівлі та споруди (перша подія) або сплив 30 (тридцяти) календарних днів з моменту набрання законної сили рішення про задоволення позову.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

На виконання умов договору позивачем надано рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року, яке набрало законної сили 06 травня 2016 року.

Рішенням районного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на будівлі та споруди по вул. Масивна, 51 м. Дніпропетровськ (а.с.7-9).

09 червня 2015 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 направив вимогу ОСОБА_2 про сплату на його користь гривневий еквівалент 550,00 дол. США за курсом встановленим на момент здійснення оплати (а.с.10-12)

З наданих документів Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області вбачається, що інтереси ОСОБА_2 в суді ОСОБА_1 представляв за довіреністю, як фізична особа, а не за договором про правову допомогу, як Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (а.с.69).

Крім того в судові засідання ОСОБА_1, як представник ОСОБА_2 не з'являвся, а надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.70).

Також в матеріалах справи Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області відсутній договір про надання правової допомоги від 19 березня 2015 року укладений між Фізичною особою-підприємецем ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 903 ЦК України, у разі якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Згідно з положенням ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічна норма викладена в статті 28 Правил адвокатської етики, затвердженим Установчим з'їздом адвокатів України 17 листопада 2012 року.

Статтею 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 01.10.99 року, єдиною допустимою формою отримання адвокатом за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги. Повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

При визначенні обґрунтованого розміру гонорару, беруться до уваги обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги(договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

У договорі, який є в матеріалах справи, дійсно суми гонорару оговорювалися.

Проте, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, як зазначено у договорі не мав жодного відношення до справи в Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області за позовом ОСОБА_2 про визнання право власності на будівлі та споруди по вул. Масивна, 51 м. Дніпропетровськ, оскільки в суді представляв інтереси, саме, як фізична особа ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю від 08 серпня 2013 року.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Згідно з частиною першою статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статті 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з його недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 526, 610, 612, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст.4-8, 10, 11, 18, 57-64, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков