Справа № 739/256/17
Провадження № 2/739/164/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2017 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря Лукаш Н.Я.,

відповідача ОСОБА_1,

представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі позивач), діючи через свого представника ОСОБА_3, звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 11 квітня 2011 року у розмірі 12 153 грн. 19 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача кредит у розмірі 6 700 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту. Станом на 08 листопада 2016 року відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, у результаті чого виникла прострочена заборгованість у розмірі 12 153 грн. 19 коп., з яких: 2 562 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 025 грн. 71 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 6 510 грн. 35 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 554 грн. 91 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання.

Відповідачем на позов подано заперечення з яких вбачається, що позовні вимоги він визнає частково, не заперечує розміру заборгованості за тілом кредиту, що становить 2 562 грн. 22 коп. та розміру нарахованих процентів 2 025 грн. 71 коп, при цьому розмір нарахованих пені та штрафу не визнає, зазначає, що стягнення з особи одночасно пені та штрафу є незаконним і таким, що протирічить вимогам законодавства та за своєю суттю є покладенням подвійної відповідальності за одне й те ж саме порушення. Розмір нарахованої пені вважає необґрунтованим посилаючись на те, що він не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

У судове засідання представник позивача не зявився при цьому подав до суду заяву з клопотанням про розгляд справи без його участі в якій зазначив, що позовні вимоги він підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Водночас ним надано письмові пояснення щодо нарахованих за кредитним договором процентів, пені та комісії з яких вбачається, що до квітня 2014 року діяли єдині умови нарахування процентів як на поточну, так і на прострочену заборгованість, розмір яких визначався виходячи з суми заборгованості, процентної ставки та кількості днів протягом яких існувала заборгованість. З квітня 2014 року банком внесено зміни до Умов та правил надання банківських послуг та тарифів в частині розрахунку процентів, які затверджені наказом СП-2014-6635230 від 02 квітня 2014 року, згідно яких у разі виникнення прострочених зобовязань проценти нараховуються в подвійному розмірі на всю суму заборгованості. Також у поясненнях зазначено, що в розрахунку у колонці «комісія та пеня» відображається нарахування тільки пені і згідно наказу №СП-2013-6500941 від 28 січня 2013 року передбачено нарахування неустойки в розмірі 50 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн., згідно наказу №СП-2013-5776448 від 19 вересня 2013 року передбачено нарахування неустойки в розмірі 100 грн. у разі несплати щомісячного платежу на суму від 100 грн. другий місяць поспіль. Крім того представник позивача вказує, що одночасне стягнення пені та штрафу за порушення грошового зобовязання не є накладення на особу подвійної відповідальності за одне й те ж саме порушення, а зміна позивачем процентної ставки передбачена договором і не протирічить вимогам законодавства.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, вказаних у запереченнях, проти розміру заборгованості за тілом кредиту та процентів не заперечували, при цьому розмір нарахованої пені вважали необґрунтованим, одночасне накладення штрафу та пені за порушення грошового зобовязання на їхню думку є покладенням подвійної відповідальності за одне й те ж порушення. Крім того представник відповідача заявив, що у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність стягнення пені з відповідача, у справі необхідно застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення пені і вказав, що ставка пені за договором згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, 11 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом подання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг на відкриття рахунку і встановлення кредитного ліміту у розмірі 300 грн., який у подальшому був збільшений до 6 700 грн., зі сплатою 30 процентів на рік за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості (а.с. 6-96).

При укладенні цього договору сторони керувалися положенням частини першої статті 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), відповідно до якого договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 2.1.1.2.1. Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), що визначають умови укладеного сторонами договору, Банк видає Клієнту картку, її вид визначається в памятці Клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якого Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Датою укладення Договору є дата отримання картки, вказана в заяві. Зі змісту анкети-заяви, поданої відповідачкою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що відповідачу було видано картку 11 квітня 2011 року.

Подавши відповідну анкету-заяву відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом з Умовами та Тарифами складають укладений між ним та позивачем кредитний договір.

З наявної в матеріалах справи виписки по картковому рахунку вбачається, що після укладення договору відповідач користувався кредитними коштами, отриманими ним за договором (а.с. 105-122).

Отже, позивач належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

Згідно з пунктом 1.1.7.11 Умов договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

На час розгляду справи суду не надано жодних доказів, які б свідчили про інформування однією зі сторін зазначеного вище договору іншу сторону про його припинення, відповідно цей договір з моменту його укладення автоматично лонгувався на кожні наступні 12 місяців після укладення.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно пункту 2.1.1.5.5 Умов позичальник зобовязується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до пункту 2.1.1.5.6 Умов клієнт зобовязаний у разі невиконання зобовязань за Договором, на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) та оплатити Винагороду Банку.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту.

Згідно частини другої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З наданого суду представником позивача розрахунку заборгованості за договором, укладеним з відповідачем 11 квітня 2011 року, вбачається, що відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконує, останній платіж на виконання своїх зобовязань був здійснений ним 04 липня 2016 року на суму 493 грн., в результаті чого станом на 08 листопада 2016 року, згідно вказаного розрахунку, виникла прострочена заборгованість у розмірі 12 153 грн. 19 коп., з яких: 2 562 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредиту, 2 025 грн. 71 коп. заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 6 510 грн. 35 коп. заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. фіксована частина штрафу та 554 грн. 91 коп. процентна складова штрафу за порушення грошового зобовязання (а.с. 6-9).

Відповідачем та його представником розмір заборгованості за тілом кредиту 2 562 грн. 22 коп., а також розмір нарахованих процентів - 2 025 грн. 71 коп. визнається та не оспорюється, відповідно суд погоджується та вважає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та за процентами у вказаному вище розмірі.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за порушення строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що визначено пунктом 2.1.1.7.6 Умов, суд погоджується з тим, що позивач має право на стягнення відповідача вказаних штрафних санкцій.

Водночас визначений у розрахунку розмір штрафу 1 054 грн. 91 коп., зважаючи на встановлений в ході судового розгляду розмір заборгованості за кредитним договором, який становить загалом 4 587 грн. 93 коп. (2 562 грн. 22 коп. + 2 025 грн. 71 коп.), суд вважає необґрунтованим і беручи до уваги визначені у пункті 2.1.1.7.6 Умов правила нарахування штрафу приходить до висновку про необхідність стягнення його у розмірі 729 грн. 40 коп. (500 грн. 00 коп. + (4 587 грн. 93 коп. х 5%).

З приводу вказаної у розрахунку пені, нарахованої у розмірі 6 510 грн. 35 коп., у звязку з несплатою відповідачем щомісячних платежів, суд зазначає, що за порушення строків погашення заборгованості відповідачу нараховано передбачений договором штраф, який разом з пенею є різновидом неустойки. Відповідно одночасне стягнення з відповідача за одне й те ж саме порушення умов договору як штрафу, так і пені, тобто окремих видів неустойки, яка є одним з видів забезпечення виконання зобовязань, буде покладенням на особу подвійної юридичної відповідальності, що протирічить положенням статті 61 Конституції України. Відповідно вимогу про стягнення пені у розмірі 6 510 грн. 35 коп. суд вважає необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

Отже, загальна сума заборгованості, з урахування тіла кредиту, процентів та штрафу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором, укладеним між ними 11 квітня 2011 року, становить 5 317 грн. 33 коп. (2 562 грн. 22 коп. + 2 025 грн. 71 коп. + 729 грн. 40 коп.).

Відповідно суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 700 грн. 04 коп. (5 317 грн. 33 коп. х 1 600 грн. 00 коп. / 12 153 грн. 19 коп.).

На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК», (адреса реєстрації: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором від 11 квітня 2011 року у розмірі 5 317 (пять тисяч триста сімнадцять) гривень 33 копійки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судові витрати у розмірі 700 (сімсот) гривень 04 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко