Справа № 502/1719/17
12 жовтня 2017 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді - Масленикова О.А.
секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача
визнання договору дійсним та визнання права власності
- визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості № БМ-1, укладений 22.08.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2;
Після відкриття провадження у справі представником позивачем було подано заяву, відповідно до якої він просив розглянути справу та задовольнити позов без його присутності та присутності позивача, вказавши, що не заперечує проти заочного рішення.
Відповідач, ОСОБА_3, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України, повторно в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась та надала нотаріально посвідчену 29.09.2017 р. заяву, згідно якої зазначила, що їй відомо про продаж ОСОБА_3 1/2 належної йому частки комплексу виробничих, службових, підсобних будівель та споруд, що розташований за адресою: Одеська область, Кілійський район, місто Кілія, вулиця Челюскина, будинок 12. Також ОСОБА_4 повідомила, що відмовляється від свого переважного права купівлі 1/2 належної ОСОБА_3 частки відповідного обєкта нерухомості.
На підставі заяви позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності всіх осіб, що беруть участь у справі без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.
В процесі зясування обставин справи та перевірки доказів, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Як зазначено в п.п. 5-6 відповідного Договору, продавець зобовязався звільнити 1/2 частину комплексу не пізніше 23.08.2017 року та до 23.08.2017 року нотаріально посвідчити зазначений договір купівлі-продажу та передати покупцю всю технічну документацію на нерухомість.
Як вбачається з розписки, складеної 22.08.2017 року в м. Кілія, ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу № БМ-1 від 22.08.2017 року отримав від ОСОБА_2 гроші в сумі 1 669 500 гривень /а.с. 10/.
Згідно повідомлень, наданих позивачем, ним тричі 25.08.2017 р., 01.09.2017 р. та 07.09.2017 р. пропонувалось відповідачу ОСОБА_3 до 28.08.2017 р., 05.09.2017 р. та 12.09.2017 р. відповідно, виконати умови щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомості по вул. Челюскіна, 12, в м. Кілія Одеської області, укладеного 22.08.2017 р. Вказані повідомлення були отримані відповідачем ОСОБА_3 26.08.2017 р., 02.09.2017 р. та 07.09.2017 р. відповідно /а.с. 18-20/.
При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:
Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.
Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.
Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.
Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.
Як зазначено в ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.
Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.
При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.
Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Як зазначено в ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.
З досліджених доказів судом встановлено, що укладений 22.08.2017 року між сторонами по справі правочин, відповідно до діючої на той час та на час ухвалення рішення редакції ст. 657 ЦК України підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та не підлягав обовязковій державній реєстрації. Відповідач на момент свого волевиявлення щодо продажу належної йому частини нерухомого майна, яке відобразилось в підписанні відповідного договору, а також отриманні оплати за продане майно і передачі позивачу документації на нього, був його власником, тобто відповідно до положень ст. 658 ЦК України мав право продажу відповідного товару. Також судом встановлено, що відповідач на виконання своїх зобовязань за правочином передав позивачу предмет договору купівлі-продажу, тобто відповідний житловий будинок, а позивач сплатив відповідачу визначену ним грошову суму, отже між сторонами відбулось повне виконання відповідного договору. Враховуючи, що відповідач по справі ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, що вбачається з наданих позивачем доказів, а положення діючого законодавства не передбачають можливості зобовязання сторони правочину примусово здійснити його нотаріальне посвідчення, беручи до уваги, що інший співвласник нерухомого майна, частина якого була предметом договору купівлі-продажу третя особа ОСОБА_4, відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України відмовилась від здійснення переважного права купівлі частини нерухомого майна відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, оскільки встановлено факт безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрату стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин, що, крім інших доказів, підтверджується також ігноруванням відповідачем судових викликів на розгляд даної справи за відповідним позовом, в звязку з чим за діючим законодавством в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача, як покупця відповідного товару, є визнання договору дійсним та визнання за ним на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України права власності на придбане за відповідним правочином майно, оскільки згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності, яка відповідно до ст. 182 ЦК України щодо нерухомої речі є обовязковою, провадиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності, та інших речових прав на нерухоме майно.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 220, 328, 655, 657 ЦК України, суд -
Позов задовольнити повністю.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості № БМ-1, укладений 22.08.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, за яким він придбав 1/2 частку комплексу виробничих, службових, підсобних будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Челюскіна, 12, які складаються з: літ. А склад, літ. Б склад, літ. В склад, літ. Г склад, літ. Д сарай, літ. Е механічний цех, літ. Ж гараж, літ. З склад, літ. И склад, літ. К бухгалтерія, літ. Л вбиральня, літ. М душ, літ. Н адмінбудівля, літ. О навіс, літ. П сарай, літ. Р сарай, літ. С навіс, літ. Т навіс, літ. У насосна, літ. Ф вбиральня, № 1-8, І-ІІ надвірні споруди.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, - право власності на 1/2 частку комплексу виробничих, службових, підсобних будівель та споруд, розташованих за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Челюскіна, 12, які складаються з: літ. А склад, літ. Б склад, літ. В склад, літ. Г склад, літ. Д сарай, літ. Е механічний цех, літ. Ж гараж, літ. З склад, літ. И склад, літ. К бухгалтерія, літ. Л вбиральня, літ. М душ, літ. Н адмінбудівля, літ. О навіс, літ. П сарай, літ. Р сарай, літ. С навіс, літ. Т навіс, літ. У насосна, літ. Ф вбиральня, № 1-8, І-ІІ надвірні споруди.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2, що зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, що зареєстрований та мешкає в с. Шевченкове Кілійського району Одеської області, вул. Колгоспна, 26 - 8000 гривень судового збору.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5