АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3359/17 Справа № 183/3902/16 Головуючий у 1 й інстанції - Майна Г. Є. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: - Пищиди М.М.

суддів: - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі: - Григор»євої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" про визнання незаконними наказів про внесення змін до штатного розкладу та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2017 року позивач звернулася до суду із позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 лютого 2006 року її було прийнято на посаду касира Новомосковського відділення Дніпропетровської філії Акціонерного комерційного банку "ФОРУМ" на підставі наказу № 17-к від 06 лютого 2006 р. 01 серпня 2012 року її було переведено на посаду старшого касира відділення № 1406 Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ". 26 червня 2013 року їй було вручено попередження про те, що на підставі рішення Правління ПАТ "БАНК ФОРУМ" та наказу Голови Правління банку № 88-в від 25 червня 2013 року "щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників" вона буде звільнена. 26 серпня 2013 року її звільнили з посади старшого касира відділення № 1406 ПАТ "БАНК ФОРУМ" за п. 1 ст. 40 КЗпП згідно з наказом № 1080к від 21 серпня 2013 року.

Крім цього позивачка зазначила, що під час її звільнення, адміністрація, маючи можливість працевлаштувати, приховала вільні наявні вакансії, чи було порушено порядок вивільнення працівників.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" про визнання незаконними наказів про внесення змін до штатного розкладу та звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06 лютого 2006 року позивача прийнято на посаду касира Новомосковського відділення Дніпропетровської філії Акціонерного комерційного банку "ФОРУМ" на підставі наказу № 17-к від 06 лютого 2006 року.

01 серпня 2012 року ОСОБА_5 було переведено на посаду старшого касира відділення № 1406 ПАТ "БАНК ФОРУМ".

27 серпня 2013 року позивача звільнили з посади старшого касира відділення № 1406 ПАТ "БАНК ФОРУМ" за п. 1 ст. 40 КЗпП згідно з наказом № 1080к від 21 серпня 2013 року (т. 1 а.с. 23-26).

Попередження про те, що на підставі рішення Правління ПАТ "БАНК ФОРУМ" та наказу Голови Правління банку № 88-в від 25 червня 2013 року "щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників" позивач буде звільнена було вручено ОСОБА_5 26 червня 2013 року (т. 1 а.с. 92).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

26 червня 2013 року ОСОБА_5 було вручено попередження про те, що на підставі рішення Правління ПАТ "БАНК ФОРУМ" та наказу Голови Правління банку № 88-в від 25 червня 2013 року "Щодо внесення змін до штатного розкладу банку та скорочення чисельності та штату працівників", її буде звільнено.

27 серпня 2013 року згідно наказу № 1080к від 21 серпня 2013 року ОСОБА_5 звільнено з посади старшого касира Відділення № 1406 ПАТ "Банк Форум" згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення штату працівників) з виплатою компенсації за невикористану відпустку з розрахунку 6 календарних днів та з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку (т. 2 а.с. 13, 14).

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання трудового договору з працівником з ініціативи власника, як-то: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників.

При цьому вживані в цій нормі поняття: "ліквідація", "реорганізація", "перепрофілювання", "банкрутство", "скорочення чисельності або штату працівників" - стосуються саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів.

Філії та представництва, як і інші структурні підрозділи підприємства, установи, організації не мають статусу юридичних осіб і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством (ст. 95 ЦК України, ч. 4 ст. 64 ГК України).

Тому розірвання з працівником трудового договору у зв'язку зі скороченням штату працівників згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України можливе лише за відсутності вільних вакансій у межах усієї структури підприємства, установи, організації як юридичної особи, а не лише у межах філії, що не має статусу юридичної особи, на які цей працівник може бути переведений або за відсутності його згоди на таке переведення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно із частинами першою та третьою статті 492 цього Кодексу про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов'язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов'язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з'явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Вжиття роботодавцем заходів для працевлаштування працівника на іншому підприємстві чи після розірвання з працівником трудового договору відповідно до вимог частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України не є обов'язком роботодавця.

Позивача попереджено про звільнення 26 червня 2013 року.

В матеріалах справи наявні: Наказ № 678к від 01 липня 2013 року про прийняття ОСОБА_6 на посаду старшого касира Відділення № 1707 ПАТ "БАНК ФОРУМ" з 01 липня 2013 року з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом (т. 1 а.с. 30), Наказ № 1047к від 15 серпня 2013 року про прийняття ОСОБА_7 на посаду старшого касира Відділу операційної діяльності Відділення № 1700 Запорізької дирекції ПАТ "БАНК ФОРУМ" з 15 серпня 2013 року з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом (т. 1 а.с. 33), Наказ № 677к від 01 липня 2013 року про прийняття ОСОБА_8 на посаду старшого касира Відділу операційної діяльності Відділення № 1700 Запорізької дирекції ПАТ "БАНК ФОРУМ" з 15 серпня 2013 року з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом (т. 1 а.с. 34) тощо, що свідчить про те, що в період з 26 червня 2013 року до 27 серпня 2013 року дані посади були вільними, однак ОСОБА_5 не пропонувалися. Будь-яких доказів на спростування даної обставини, відповідачем в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, суду не надано.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що звільнення ОСОБА_5 відбулось з порушенням вимог трудового законодавства, у тому числі положень статті 492 КЗпП України.

Однак, на думку колегії суддів правильно відмовив в задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності до даних правовідносин, керуючись наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії Наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи, з Наказом про звільнення позивач була ознайомлена 21 серпня 2013 року, а до суду з позовною заявою вона звернулась лише 04 липня 2016 року, тобто майже через три роки після звільнення.

А відтак, виходячи з наведенного, позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу № 1080 від 21 серпня 2013 року про звільнення ОСОБА_5 з посади старшого касира відділення № 1406 ПАТ "БАНК ФОРУМ" на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України; поновлення її на посаді старшого касира відділення № 1406 ПАТ "БАНК ФОРУМ" та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, не підлягають задоволенню.

Доводів, які спростовують висновки суду чи вказували на порушення вимог матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: