АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Яремка В. В.

суддів: Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю представника заявників ОСОБА_1, державного виконавця Коломійчука В. П., представника стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на постанови державного виконавця Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 червня 2017 року,

встановила:

У травні 2017 року ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтерсах яких діє ОСОБА_1, звернулися до суду з названою скаргою.

Зазначали, що на виконанні у Чернівецькому міському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (далі - Чернівецький МВ ДВС) знаходилися виконавчі листи, видані на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 березня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства "Чернівецький академічний обласний український музично-драматичний театр ім. О. Кобилянської" (далі - комунальне підприємство) до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартири шляхом виселення без надання іншого жилого приміщення.

15 липня 2016 року державний виконавець Чернівецького МВ ДВС без належного повідомлення заявників склав акт про те, що двері у квартиру АДРЕСА_1, з якої підлягають виселенню боржники, відчинені, боржників у ній не виявлено, їх майно відсутнє за винятком поламаного дивану.

У подальшому постановами державного виконавця Чернівецького МВ ДВС Коломійчука В. П. від 23 листопада та від 07 грудня 2016 року закінчено виконавчі провадження №47635748, 47635808, 47635779 з виконання зазначених виконавчих листів.

Посилаючись на незаконність винесених постанов про закінчення виконавчих проваджень, порушення їх прав, заявники просили визнати незаконними і протиправними указані постанови державного виконавця Чернівецького МВ ДВС.

Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 червня 2017 року в задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, просить зазначену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.

Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її безпідставності та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком.

У справі встановлено, що з 25 травня 2015 року на виконанні у Чернівецькому МВ ДВС знаходилися виконавчі листи, видані на виконання рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04 березня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення з неї без надання іншого жилого приміщення.

04 липня 2016 року державний виконавець Чернівецького МВ ДВС рекомендованим поштовим відправленням, надісланим на адресу боржників, повідомив останніх про проведення примусового виконання рішення суду про виселення 15 липня 2016 року об 11 годині.

Поштові повідомлення вручено 13 липня 2016 року.

Це стверджується копією письмового повідомлення та повідомленнями про вручення рекомендованих відправлень (а.с.39-41).

У зв'язку з цим доводи апелянта про неповідомлення заявників про примусове виселення є безпідставними.

В суді апеляційної інстанції представник заявників ствердив, що письмове повідомлення від 04 липня 2016 року про проведення виконавчих дій він отримав приблизно 07 липня 2016 року.

Встановлено, що 15 липня 2016 року державним виконавцем складено акт про те, що виходом за адресою АДРЕСА_1 було з'ясовано, що двері квартири відчинені, боржників в квартирі не виявлено та останні там не проживають, майна в квартирі не виявлено, крім дивана, який знаходиться на балконі в зламаному стані (а.с. 10).

У подальшому постановами державного виконавця Чернівецького МВ ДВС Коломійчука В. П. від 23 листопада та від 07 грудня 2016 року закінчено виконавчі провадження №47635748, 47635808, 47635779 з виконання зазначених виконавчих листів (а.с.5-8).

Частиною 3 ст. 66 Закону України "Про виконавче провадження" у редакції станом на винесення оскаржуваних постанов передбачено, що примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Отже, встановивши, що спірна квартира є фактично вільною від боржників та від їх майна державний виконавець підставно виніс постанови про закінчення виконавчих проваджень.

Це відповідає п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції чинній на момент винесення постанов.

Помилкове зазначення державним виконавцем у постановах інших норм закону не вплинуло на правильність вирішення по суті питання закінчення виконавчих проваджень.

У зв'язку з цим доводи апелянта про незаконність винесених постанов є необґрунтованими.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Предметом спору у даній справі є постанови державного виконавця про закінчення виконавчих проваджень.

Водночас в апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність складеного державним виконавцем 15 липня 2016 року акту про те, що виходом за адресою АДРЕСА_1 з'ясовано, що двері квартири відчинені, боржників в квартирі не виявлено та останні там не проживають, майна в квартирі не виявлено, крім дивана, який знаходиться на балконі в зламаному стані, який виходить за межі предмету скарги.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскаржуваними постановами про закінчення виконавчих проваджень права та свободи заявників не порушено, оскільки вони не є стягувачами у виконавчому провадженні й цими постановами на них не покладено жодних зобов'язань.

Тому не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що оскаржуваними постановами порушено права заявників на житло, передбачені в т.ч. права, передбачені Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод.

Недоречним також є посилання апелянта на окремі рішення Європейського Суду з прав людини, оскільки вони не стосуються предмету оскарження.

Оскаржувані постанови державного виконавця винесені з урахуванням обставин викладених в акті державного виконавця від 15 липня 2016 року, який заявниками не заявлявся як предмет самостійного оскарження.

Зі змісту акта вбачається, що при вчиненні виконавчих дій щодо виселення заявників були присутні поняті, інспектор ЧВП ГУНП в Чернівецькій області та представник ПП «Житлосервіс», а також представник стягувача.

Скарга заявників не містить самостійних вимог про визнання незаконною самої процедури їх виселення.

У справі також встановлено, що на момент винесення оскаржуваних постанов у спірному житлі заявники не проживали й там не було їхнього майна.

Відповідно, держаний виконавець прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для закінчення вказаних вище виконавчих проваджень.

Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена на підставі повно з'ясованих обставин справи, з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її скасування.

На підставі наведеного та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, відхилити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий В. В. Яремко

Судді: І. М. Литвинюк

І. Б. Перепелюк