Справа № 372/1955/17
Провадження 2-1202/17
ухвала

06 липня 2017 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону здійснювати підприємницьку діяльність,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження в даній цивільній справі, зясована невідповідність форми і змісту позову певним вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначаються докази, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування, а відповідно до ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Статтею третьою ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналіз змісту даної норми закону свідчить, що в позові має бути зазначено в чому полягає невизнання, порушення або оспорювання законних прав та інтересів позивача або особи, в інтересах якої він діє, з боку відповідача.

Відповідно до ст.16 ч.2 ЦК України, зазначено способи захисту цивільних прав та інтересів, якими можуть бути визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В порушення зазначених вище норм, позивачем зазначені позовні вимоги які не передбачені а ні ст. 16 ЦК України, а ні договором а ні законом, оскільки позивач не послався в позові на жодну норму матеріального права, як на обставину своїх позовних вимог.

Позовна вимога вказана позивачем є фактично одним із видів забезпечення позову визначеного ст. 152 ч.1 ЦПК України, а не змістом позовних вимог, а тому зазначені обставини перешкоджають суду правильно вирішити питання про відкриття провадження.

Згідно роз'яснень, наданих у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам ст.119 ЦПК України. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і покликається на зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно ст.121 ЦПК України, якщо позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119, 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, суддя постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону здійснювати підприємницьку діяльність, залишити без руху та зобовязати позивача усунути вищевказані недоліки протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, інакше позовна заява вважатиметься неподаною.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: