Справа № 204/3718/17
Провадження № 2/204/1899/17
УХВАЛА

іменем України

19 жовтня 2017 року м. Дніпро

Суддя Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська Книш А.В., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 25 вересня 2017 року зазначену позовну заяву залишено без руху як таку, що подана без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме в порушення вимог п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України позивачем у вказаній позовній заяві не було зазначено ціну позову щодо вимог майнового характеру, а також порушено ч.ч.7,8 ст. 119 ЦПК України.

13 жовтня 2017 року на виконання ухвали суду від 25 вересня 2017 року позивачем було подано клопотання про усунення недоліків позовної заяви з уточненою позовною заявою, згідно якої позивач просить:

-визнати квартиру за адресою: АДРЕСА_1, та легковий автомобіль марки Honda, модель Accord, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 спільною сумісною власністю позивача та відповідача;

-визнати за позивачем право власності на ? частки квартири за адресою: АДРЕСА_1;

-визнати за позивачем право власності на ? частки легкового автомобіля марки Honda, модель Accord, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Ознайомившись із зазначеною позовною заявою, наданою на виконання вищезазначеної ухвали суду, встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Пунктом 2 ч.1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що у позовах про визнання права власності на майно ціна позову визначається вартістю майна.

Згідно п.9 ч.1 ст. 80 ЦПК України, у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Позивач вказав ціну позову у розмірі 350000 грн., що вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна на час предявлення позову до суду.

Разом з цим судом враховуються розяснення викладенні в п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20, а саме, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Таким чином, позовна заява не відповідає вимогам п.4 ч.2 ст. 119 ЦПК України, оскільки не містить ціну позову щодо вимог майнового характеру (дійсну вартість майна на час розгляду спору, а саме спірних квартири та автомобіля, які позивач просить визнати спільною сумісною власністю).

Відповідно до ч.5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Позивачем до позовної заяви додано квитанції про сплату судового збору на загальну суму у розмірі 5440 грн.

Частиною 2 ст. 80 ЦПК України передбачено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Пунктом 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, суд, керуючись ч. 2 ст. 80 ЦПК України,враховуючи зміст позовних вимог, попередньо визначає розмір судового збору у сумі 8000 грн. за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру.

Таким чином, позивачем порушено вимоги ч.5 ст. 119 ЦПК України у звязку з чим їй необхідно сплатити судовий збір у розмірі 8000 грн. за подання до суду позовної заяви майнового характеру на р/р 0008, код отримувача (МФО) 805012, Банк отримувача ГУДКСУ у Дніпропетровській області м.Дніпропетровськ, код отримувача (ЄДРПОУ) 37989253, отримувач коштів УДКСУ у Чечелівському районі м. Дніпра. Оскільки, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5440 грн., тому їй необхідно доплатити ще 2560грн.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу про залишення позову без руху, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна подружжя - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом пяти днів після отримання копії ухвали та попередити, що згідно вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст. 119 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: