Справа №560/829/17
У Х В А Л А

17 липня 2017 року суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Сидоренко З.С., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області та просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 на два місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Як зазначає Пленум ВС України у постанові №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 Цивільного процесуального кодексу. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Однак, позивачем вимоги пункту 6 частини 2 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України не виконані, а саме не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, зміст позовної заяви свідчить, що позивачем є ОСОБА_1, яка просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3.

У зазначеному заповіті дійсно міститься розпорядження померлої ОСОБА_3 на користь дочки ОСОБА_1.

Для підтвердження своєї особи, позивачем додано до матеріалів позовної заяви копію паспорту, однак, даний паспорт виданий на ім'я ОСОБА_4.

Також, для підтвердження родинних стосунків з померлою ОСОБА_3, позивач додала копію свідоцтва про народження ОСОБА_5, в якому в графі "мати" значиться ОСОБА_6.

Даних про те, що ОСОБА_5 і позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4, копія паспорта якої додано до матеріалів позовної заяви є одна і та ж особа, немає.

Окрім того, обставина про те, що померла ОСОБА_3 та ОСОБА_6, яка значиться у свідоцтві про народження є однією і тією ж особою теж не підтверджена належними доказами.

Зважаючи на вказані обставині, позивач, при подачі позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до суду, не додала доказів про те, що ОСОБА_5 і позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є одна і та ж особа, а також належних доказів того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є однією і тією ж особою, що є обов'язковою умовою для розгляду даної справи.

Крім того, частина 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України зобов'язує до позовної заяви додати документ, що підтверджує сплату судового збору.

Розміри ставок судового збору, які справляються за подання до суду позовних заяв, передбачені статтею 4 Закону України "Про судовий збір".

На виконання вимоги Закону, позивач, подаючи позов до суду, сплатила судовий збір в розмірі 320 грн., однак даний розмір не відповідає розміру ставки судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, як передбачено частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 вищевказаного Закону передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн.

Зі змісту частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору встановлена у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 640 грн.

Слід зазначити, що згідно з чинним законодавством, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивача відповідачем, є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Ухвалою від 30 червня 2017 року позивачу надано пятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення цих недоліків.

У вказаний термін цих недоліків не усунуто.

Керуючись частиною 2 статті 121 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Голова Дубровицького

районного суду ОСОБА_7