АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/3475/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1272/17Головуючий у 1-й інстанції Іващенко Ю. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого-судді Пилипчук Л.І.,

суддів Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.,

секретар Філоненко О.В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Другої Лубенської державної нотаріальної контори про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 та Другої Лубенської державної нотаріальної контори про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по вул.Донченка,45 у м.Лубни, після смерті 22.02.2003 року ОСОБА_5, яке видане 14.03.2016 року 2-ю Лубенською держнотконторою на імя відповідача. Вважає, що вказаний житловий будинок, який ОСОБА_5 заповідав своїм синам ОСОБА_2 та ОСОБА_6, успадкував лише останній, який проживав та був зареєстрований у спадковому будинку, а після його смерті 04.03.2016 року спадщину прийняв він, позивач. Відповідач заяву про прийняття спадщини ОСОБА_5 не подавав та фактично її не прийняв, тому видане на його імя свідоцтво про право на спадщину просить визнати недійсним.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за №1-358, видане 14 березня 2016 року державним нотаріусом Другої Лубенської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: м.Лубни Полтавської області, вул.Донченка,45.

У задоволенні позову ОСОБА_4 в частині позовних вимог до Другої Лубенської державної нотаріальної контори відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові.

Заперечує висновок щодо порушення нотаріусом при видачі йому оспорюваного свідоцтва вимог п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не переконавшись у відсутності заперечень інших спадкоємців щодо видачі такого.

Зазначає, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, вступивши в у володіння спадковим майном шляхом прийняття ощадних книжок на імя спадкодавця, які були надані нотаріусу при оформленні спадщини. З часу смерті батька до отримання свідоцтва про право на спадщину інший спадкоємець брат ОСОБА_6 за свого життя заперечень не мав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлено, що відповідно до заповіту, посвідченого 2-ю Лубенською державною нотаріальною конторою 17.09.1987 року по р.№4002, ОСОБА_5 заповів належний йому житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований у м.Лубни, вул. Донченка,45, своїм синам - ОСОБА_6 та ОСОБА_2, в рівних частках кожному. /а.с.7,33,82 /

22 лютого 2003 року помер ОСОБА_5. /а.с.8/ На день його смерті за місцем його реєстрації: м.Лубни, вул.Донченка,45 був зареєстрований син ОСОБА_6, за заявою якого 22.08.2003 року Другою Лубенською нотаріальною конторою відкрито спадкову справу. /а.с.65/

9.03.2016 року ОСОБА_6 помер, не оформивши на своє імя свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_5 /а.с.9/ Його спадкоємцем є син ОСОБА_4, якому 23 вересня 2016 року Другою Лубенською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями №45 по вул.Донченко м.Лубни. /13/

14 березня 2016 року Другою Лубенською державною нотаріальною конторою видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно ОСОБА_5 - на ? частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями ./а.с.102/

Частково задовольняючи позов та визнаючи недійсним і скасовуючи свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_2 на ? частину спадкового будинку, місцевий суд виходив з того, що у нотаріуса не було достатніх підстав вважати, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки нотаріус не переконався у відсутності заперечень від інших спадкоємців щодо видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачу. Представлені останнім ощадні книжки на імя померлого не є беззаперечним доказом прийняття ним спадщини у спосіб і строки, встановлені законом.

Відмовляючи у позові до нотаріальної контори, суд виходив з того, що остання не є належним відповідачем у даній справі.

Колегія суддів погоджується з висновком районного суду щодо відмови у позові до нотаріальної контори, однак вважає помилковим висновок про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину, враховуючи наступне.

Враховуючи, що ОСОБА_5 помер 22.03.2003 року, до спірних правовідносини необхідно застосовувати норми ЦК Української РСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкування здійснюється по закону та по заповіту. Спадкування за законом має місце , коли воно не змінено заповітом.

Для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець його прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою (ст.548 ЦК).

Згідно норми ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або якщо він подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців від дня відкриття спадщини.

Відповідно до п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №18/5 від 14.06.1994 року, яка діяла на час відкриття спадщини після смерті 22.02.2003р. ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу).

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю

спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців.

Із матеріалів спадкової справи вбачається, що 14.03.2016 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Другої лубенської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5, який помер 22.02.2003 року. При цьому спадкоємцем повідомлено нотаріуса про смерть іншого спадкоємця - ОСОБА_6, за заявою якого 22.08.2003 року була відкрита зазначена спадкова справа. На підтвердження факту прийняття спадщини ОСОБА_2 надав нотаріусу ощадні книжки на імя спадкодавця/. а.с.73/

Колегія суддів також звертає увагу на те, що при зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2, крім ощадних книжок на підтвердження факту прийняття спадщини, надав також правовстановлюючий документ на спадковий будинок - договір купівлі-продажу від 12.12.1977р., на підставі якого було встановлено право власності спадкодавця ОСОБА_5 та на підставі якого видано свідоцтво про право на спадщину на ? частину спадкового житлового будинку.

Хоча про надання спадкоємцем ОСОБА_2 зазначеного правовстановлюючого документу, як підтвердження факту прийняття спадщини, і не відмічено нотаріусом в особливій відмітці на його заяві про видачу спадщини, але зроблена відповідна відмітка на правовстановлюючому документі, що також є доказом фактичного прийняття спадщини з урахуванням наведених вимог п.113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. /а.с.88/

Крім того, 25.07.2003 року ОСОБА_2 отримав з ощадної книжки батька (рахунок №915514910) філії №146 Ощадбанку 150 руб. на поховання /а.с.94/

Не спростований позивачем і Акт від 04.03.2016 року вуличного комітету про фактичне прийняття відповідачем спадщини після смерті батька./а.с.176/

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені докази фактичного прийняття спадщини були достатніми для видачі нотаріусом відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на половину спадкового будинку. При цьому слід врахувати, що від дня подання ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини (22.08.2003 року) до дня своєї смерті 04.03.2016 року він своїх заперечень щодо спадкування майна батька братом ОСОБА_2 не висловлював, а його спадкоємець ОСОБА_4 звернувся до нотаріальної контори у вересні 2016 року, тобто після оформлення спадщини відповідачем.

За таких обставин, за відсутності відомостей щодо заперечень чи спору щодо оформлення спадкових прав спадкоємців ОСОБА_5, за наявності достатніх доказів фактичного прийняття спадщини ОСОБА_2, державний нотаріус правомірно видала останньому свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки факт прийняття спадщини ОСОБА_2 встановлений та доведений, тому підстав визнавати свідоцтво про право на спадщину на його імя відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 304, 307, 309 п.п.3,4, 314. 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2017 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у визнанні недійсним та скасуванні свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.03.2016 року державним нотаріусом Другої лубенської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: м.Лубни Полтавської області, вул.Донченка,45.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 24 березня 2017 року, а саме, в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Другої лубенської держаної нотаріальної контори залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подання касацій6ноїс карги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя / підпис/ ОСОБА_1

Судді / підпис/ ОСОБА_7

/ підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом згідно:

Головуючий суддя Л.І.Пилипчук