Справа № 591/2524/17
Провадження № 2/591/1760/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Бурда Б.В.

при секретарі Сітало Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ПАТ «Укрпошта» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

Встановив:

Позивач свої вимоги мотивую тим, що він є власником автомобіля НОМЕР_1. 24.11.2016 року на автодорозі Конотоп-Шаповалівка з вини відповідача, якій керував автомобілем НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення вказаних автомобілів. В наслідок даної ДТП автомобіль ВАЗ зазнав механічних пошкоджень. Зазначив, що балансова вартість автомобіля ВАЗ становить 28028 грн. Дефектним актом обстеження технічного стану автомобіля встановлено, що автомобіль ВАЗ відновленню та ремонту не підлягає. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь майнові збитки в розмірі 28028 грн. та понесені по справі судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що в оцінці про незалежну оцінку вартості активів допущена помилка при зазначенні назви автомобіля з інвентарним номером 1428 і замість ВАЗ21061 вказано ВАЗ-22104. Пояснила, що вони самостійно проведуть реалізацію залишків автомобіля ВАЗ, після чого зменшать розмір збитків на суму отриману від реалізації залишків.

Відповідач позов заперечив та пояснив, що його відповідальність під час керування транспортним засобом застрахована, а тому позивач має в першу чергу звернутися до страхової компанії. Зазначив, що після ДТП представник позивача зазначав йому в усній формі, що вартість цього автомобіля близько 800 грн. Вважає, що позивач безпідставно вимагає від нього 28028 грн., які жодним чином не підтверджені. Пояснив, що дійсно з його вини сталася ДТП під час якої постраждала людина та пошкоджено автомобіль позивача. Пояснив, що в той день керував автомобілем в стані алкогольного спяніння та без посвідчення водія, оскільки до цього вже був позбавлений права керування транспортними засобами.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами наданими сторонами, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

В судовому засідання встановлено, що 24 листопада 2016 року близько 13 год. 15 хв. ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння та будучи позбавленим права керування транспортними засобами, керував технічно справним автомобілем НОМЕР_3 та рухався по трасі Конотоп - Шаповалівка в бік с. Привокзальне Конотопського району Сумської області. Виїхавши за межі с. Привокзальне Конотопського району Сумської області, на повороті праворуч ОСОБА_1 виїхав на смугу зустрічного руху, де в цей час у зустрічному напрямку рухався автомобіль НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_2, в якому знаходився пасажир ОСОБА_3 Обвинувачений ОСОБА_1, в порушення вимог п. 11.3 Правил дорожнього руху України, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, виїхав на смугу зустрічного руху, створив аварійну ситуацію та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_4.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля НОМЕР_4 ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За висновком судової автотехнічної експертизи від 8 лютого 2017 року № 48/285, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_3, допустив порушення вимог п.п. 2.1 (а), 2.9(а), 11.3 Правил дорожнього руху України, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Допущене ОСОБА_1 порушення вимог п. 11.3. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному звязку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Наведений вище висновок суду підтверджується копією Ухвали Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.02.2017 року та визнано сторонами в судовому засіданні.

З пояснень сторін у судовому засіданні також встановлено, що під час вказаної ДТП були пошкоджені обидва автомобіля та ДТП сталася з вини відповідача.

Суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що позивач має предявляти дані вимоги до страхової компанії, а не до нього.

Так, відповідно до правової позиції висловленої Верховним судом України у справі 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому клопотань про залучення страхової компанії в якості 3-ї особи чи співвідповідача від учасників судового розгляду не надходило.

Суд з не вирішував питання про залучення страхової компанії з якою укладено договір обовязкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів (ПрАТ СК «Нова» а.с. 49) з власної ініціативи з огляду на положення ст. 993 ЦК України та ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та встановлені судом обставини щодо керування відповідачем на час ДТП транспортним засобом у стані алкогольного спяніння та будучі позбавленим права керування транспортними засобами. .

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до п.п. "а", п.п. "ґ" п.38.1.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода включає в себе витрати, які особа, права якої порушено, зробила або мусить зробити для відновлення порушеного права у звязку з втратою або пошкодженням її майна. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст.ст. 10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спорів про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в заподіянні. Зокрема, позивач повинен довести факт заподіяння шкоди, вказати, якими та чиїми діями вона заподіяна, а також розмір цієї шкоди.

В обґрунтування свого позову ПАТ «Укрпошта» зазначили, що ДТП внаслідок якої було пошкоджено автомобіль ВАЗ сталася з вини відповідача та вказаними діями їм заподіяно шкоду в розмірі 28028 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо розміру завданої шкоди позивач послався на фотокартки (а.с. 12-13), довідку про балансову вартість автомобіля (а.с. 14), дефектний акт (а.с. 15) та витяг зі звіту про незалежну оцінку вартості необоротних активів (а.с. 55-57).

Як встановлено судом, відповідач не заперечує свою винуватість у ДТП та той факт, що належний позивачу автомобіль був пошкоджений, але заперечує розмір заподіяної відповідачу шкоди.

Суд вважає, що позивач, всупереч вищенаведеним нормам ЦПК, не довів розміру шкоди, яка була йому заподіяна.

Суд не може взяти до уваги посилання позивача в обґрунтування вимог про відшкодування за рахунок відповідача 28028 грн. на довідку про балансову вартість автомобіля (а.с. 14), дефектний акт (а.с. 15) та витяг зі звіту про незалежну оцінку вартості необоротних активів (а.с. 55-57).

Так, у пункті 15 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що т ранспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В той же час, огляд автомобіля ВАЗ у присутності відповідача не проводився, а Дефектний акт обстеження технічного стану транспортного засобу з висновком про те, що автомобіль відновленню та ремонту не підлягає складений ФОП ОСОБА_4, якій не мав права видавати такі документи, оскільки відповідно до Свідоцтва (а.см. 18) ФОП ОСОБА_4 здійснює господарську діяльність з технічного обслуговування та ремонту автомобіля та роздрібної торгівлі.

Будь-яких доказів на підтвердження того, що пошкоджений автомобіль оглядався аварійним комісаром, оцінювачем або експертом в поряду визначеному законом суду не надано.

Окрім того, відповідно до Закону України «про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»: суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. (с. 5) Оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону (ст. 6). Оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках,встановлених законом (ст. 7)

В той же час, оцінка на яку посилається позивач виконана станом на 31 жовтня 2016 року, тобто до ДТП та не у звязку з визнанням розміру збитків. При цьому слід зазначити, що автомобіль ВАЗ 21061 у вказаному звіті відсутній та доказів того, що оцінщик, який підготував вказаний звіт, допустив описку суду не надано, оскільки з точки зору саме особа, яка проводила оцінку, може внести до неї зміни та доповнення.

Зважаючи на наведене суд вважає, що позивач не надав суду належних доказів на підтвердження факту фізичного знищення належного позивачу автомобіля та розміру заподіяних йому у звязку з цим майнових збитків.

Розглядаючи і вирішуючи даний спір на засадах змагальності та диспозитивності, суд відповідно до статей 10, 11 ЦПК повинні вживав передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин справи, неодноразово роз'яснив позивачу та відповідачу їх права й обов'язки у змагальному процесі, запропонував подати докази в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Однак, представник позивача та відповідача зазначили, що усі докази, що необхідні для вирішення даного спору ними подані, вони не мають ніяких клопотань та наполягали на завершенні розгляду справи по суті.

У звязку з викладеним суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 210, 212 215 ЦПК України, суд, -

Вирішив :

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги (для осіб що не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з часу вручення копії рішення суду).

Суддя