АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 2-4824/06
Провадження № 22-ц/792/1317/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.,

секретар Лапко Ю.В.,

за участю представника апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Агрофірми «Проскурів» на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Проскурів» про визнання дійсним договору купівлі-продажу.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В липні 2006 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ВАТ «Проскурів» про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири, в обґрунтування якого вказував, що він 17.02.2006 року згідно договору купівлі продажу придбав у відповідача однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за 28 361 грн. Оскільки, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору, чим створює позивачу перешкоди у оформлені права власності на дану квартиру, тому ОСОБА_3 просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що укладений 17.02.2006 року між ВАТ «Проскурів» та ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі Агрофірма «Проскурів» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Апелянт вказує, що визнаючи оскаржуваний договір дійсним, судом не було враховано, що будівництво багатоквартирного житлового будинку №259/1 по вул. Камянецькій у м. Хмельницькому здійснювала Агрофірма «Проскурів», яка і була на той час власником і балансоутримувачем даного будинку. Таким чином, на думку апелянта, судом першої інстанції було вирішено питання про права та обовязки Агрофірми «Проскурів», яка не брала участі у справі. Апелянт вказує на те, що ч. 2 ст. 220 ЦК України надає суду право визнавати дійсним нікчемний договір, а не договір, який є не укладеним. У звязку із цим, не будучи укладеним, договір не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України. На підставі вищевикладеного, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 04 липня 2017 року до участі у справі залучено правонаступника ОСОБА_3 ОСОБА_2

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 року відповідача ВАТ «Проскурів» замінено правонаступником ПАТ «Проскурів».

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав.

Позивач та представник відповідача ПАТ «Проскурів» в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Позивачка про причини неявки суд не повідомила, а представник ПАТ «Проскурів» направив до суду клопотання щодо розгляду справи за його відсутністю.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того що, оскільки сторонами був укладений договір купівлі-продажу квартири та були досягнуті усі істотні умови, тому даний договір підлягав визнанню дійсним.

Однак, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки вони не узгоджуються з матеріалами справи та не ґрунтуються на законі.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як вбачається із матеріалів справи 17.02.2006 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Проскурів» укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 вартістю 28 361 грн. (а.с. 7).

У відповідності до положень ч. 3 ст. 640 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Згідно ст. 657 ЦК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

За розясненням п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначається, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Колегія суддів вважає, що оспорюваний договір є неукладений і відсутні законні підстави для визнання його дійсним. А тому оскаржуване рішення підлягає до скасування із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

А тому підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь Агрофірми «Проскурів» судові витрати в сумі 311,97 грн. (283,61грн. ( держмито, що сплачено позивачем при подачі позову) х 110%), що підтверджуються квитанцією 0.0.776162068.1 від 30.05.2017 року (а.с.22).

Керуючись ст.ст. 303, 309, 313, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Агрофірми «Проскурів» задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Проскурів» про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Агрофірми «Проскурів» 311,97грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_4

Судді /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Провадження № 22-ц/792/1317/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 19