Ухвала

іменем україни

12 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Богуславського комунального дошкільного навчального закладу - дитячого садка «Сонечко», треті особи: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області, Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області Державної служби України з питань праці, про встановлення факту нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, визнання акта про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, недійсним, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року, додаткове рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 01 вересня 2006 року вона була прийнята на роботу до дитячого садка «Сонечко» на половину ставки на посаду опалювача з виконанням обов'язків помічника вихователя та на 0,25 ставки помічника вихователя. 27 червня 2014 року об 11.00 год. при виконанні трудових обов'язків, під час переходу від туалетної кімнати до вітальні в приміщенні садочку вона зачепилася за дитячий стілець, впала на підлогу і відчула сильний біль у лівій нозі. Вихователь ОСОБА_4 та медсестра ОСОБА_5 надали їй допомогу і повідомили про її падіння завідувача ОСОБА_6, яка запропонувала їй піти додому. У цей же день чоловік повіз її до лікарні, де її оглянув лікар ОСОБА_7 та направив до травматолога КЗ «Павлоградська міська лікарня № 4». Там позивача оглянув лікар ОСОБА_8, було зроблено рентген ноги і встановлено пошкодження зв'язок лівого гомілковоступеневого суглоба та забій лівого стегна. Після обстеження вона знаходилася на лікуванні, але біль не вщухала, а стан здоров'я погіршувався. 28 липня 2014 року вона в котрий раз звернулася до районної лікарні і їй вперше з дня отримання травми було зроблено рентген тазу та виявлено зрощений перелом шийки лівого стегна. Через те, що вона не була належним чином обстежена щодо отриманої травми, це призвело до внесення неповної інформації до висновку комісії з розслідування нещасного випадку та до акта за формою Н-1 від 05 вересня 2014 року. Так, при складанні акта відповідачем не було внесено відомостей про отриману травму: зростаючий перелом шийки лівого стегна. Дії відповідача були оскаржені нею до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України. 01 грудня 2015 року відповідачем було проведено повторне розслідування та складено акт № 2 та акт форми Н-1, в який так і не було внесено діагнозу щодо перелому шийки лівого стегна. Невідповідність діагнозу впливає на визначення відсотка втрати працездатності та визначення потреби у додаткових видах отримання допомоги у зв'язку з виробничою травмою, що є підставою для визнання недійсним та скасування акта № 1 за формою Н-1 від 01 грудня 2015 року про нещасний випадок.

Посилаючись на викладене, уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просила встановити факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, а саме, що 27 червня 2014 року об 11.00 год. у вітальні Богуславського комунального дошкільного навчального закладу - дитячого садка «Сонечко» (далі - Богуславський КДНЗ - ДС «Сонечко») загального розвитку під час виконання трудових обов'язків помічник вихователя ОСОБА_3 впала та отримала травму у виді перелому лівого стегна; визнати недійсним і скасувати акт № 2 за формою Н-1 від 01 грудня 2015 року про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, складений Богуславським КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, який мав місце 27 червня 2014 року з помічником вихователя ОСОБА_3, та акт форми Н-5 від 01 грудня 2015 року, складений тим же закладом; зобов'язати Богуславський КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, що стався 27 червня 2014 року об 11.00 год. із помічником вихователя ОСОБА_3, із записом діагнозу у розділі 9 акта «перелом шийки лівого стегна».

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року позов задоволено.

Встановлено факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що відбувся 27 червня 2014 року об 11.00 год. у вітальні Богуславського КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку із помічником вихователя ОСОБА_3, під час виконання нею трудових обов'язків.

Визнано недійсним і скасовано акт № 2 за формою Н-1 від 01 грудня 2015 року про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, складений Богуславським КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку, про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом, який мав місце 27 червня 2014 року з помічником вихователя ОСОБА_3

Визнано недійсним і скасовано акт за формою Н-5 від 01 грудня 2015 року про проведення повторного розслідування нещасного випадку, що стався 27 червня 2014 року з помічником вихователя ОСОБА_3

Зобов'язано Богуславський КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, що стався 27 червня 2014 року об 11.00 год. із помічником вихователя ОСОБА_3, із записом діагнозу у розділі 9 акта: «перелом шийки лівого стегна».

Вирішено питання про судовий збір.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2016 року встановлено факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, що відбувся 27 червня 2014 року об 11.00 год. у вітальні Богуславського КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку з помічником вихователя ОСОБА_3 під час виконання нею трудових обов'язків, внаслідок якого ОСОБА_3 отримала травму у вигляді перелому лівого стегна.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року скасовано рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2016 року та додаткове рішення того ж суду від 08 липня 2016 року, та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Зобов'язано Богуславський КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку внести зміни у п. 6 акта за формою Н-5 від 01 грудня 2015 року та у п. 9 акта за формою Н-1 від 01 грудня 2015 року, складених щодо нещасного випадку на виробництві, що стався 27 червня 2014 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши діагноз: «перелом шийки лівого стегна».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області (далі - ВВДФССНВВПС) просить скасувати зазначені рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Задовольняючи частково зазначений позов і зобов'язуючи Богуславський КДНЗ - ДС «Сонечко» загального розвитку внести зміни у п. 6 акта за формою Н-5 від 01 грудня 2015 року та у п. 9 акта за формою Н-1 від 01 грудня 2015 року, складених щодо нещасного випадку на виробництві, що стався 27 червня 2014 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначивши діагноз: «перелом шийки лівого стегна», апеляційний суд правильно виходив із доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог та наявності для цього правових підстав.

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту отримання позивачем 27 червня 2014 року виробничої травми у вигляді перелому шийки лівого стегна.

При цьому суд правильно врахував, що зазначення у вказаних актах правильного діагнозу позивача має правові наслідки, оскільки впливає, зокрема, на вид та розмір страхових виплат потерпілому (позивачу), що передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Твердження відповідача про те, що перелом шийки лівого стегна позивач могла отримати у зв'язку з іншим, повторним падінням, яке відбулося не під час виконання нею трудових обов'язків, апеляційний суд обґрунтовано вважав такими, що не підтверджені жодним належним і допустимим доказом згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України; клопотань про витребування відповідних доказів чи призначення судової експертизи не заявлялося, а згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, задовольняючи частково указаний позов, апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 58-60, 212-215, 303, 304 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вищевказаних позовних вимог. При цьому суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи про те, що суд неповно та не всебічно з'ясував обставини справи є помилковими, спростовуються матеріалами справи та змістом рішення, згідно з яким судом достатньо повно установлено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, та надано належну оцінку зібраним у справі доказам.

Статтею 212 ЦПК України установлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Оскаржуване рішення апеляційного суду містить висновки щодо результатів оцінки зібраних у справі доказів, відповідає вимогам ст. ст. 213-215, 303, 304, 316 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Таким чином, доводи касаційної скарги щодо обставин справи, доказів і доказування зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи не передбачено.

Доводи касаційної скарги про те, що факт нещасного випадку, пов'язаного з виробництвом, не може бути встановлений у судовому порядку, були предметом дослідження й оцінки апеляційного суду, який їх обґрунтовано спростував, вказавши, що зазначення у вказаних актах правильного діагнозу позивача має правові наслідки, оскільки впливає, зокрема, на вид та розмір страхових виплат потерпілому (позивачу), що передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Таким чином, позивачем у цій частині обрано належний спосіб захисту порушеного права, який підлягає захисту судом.

У зв'язку з цим колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що завданнями цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).

Статтею 4 ЦПК України установлено, що суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим, ухваленим із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для його скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України воно підлягає залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Оскільки апеляційним судом обґрунтовано скасовано оскаржувані рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, то відсутні підстави залишати їх без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлограді Дніпропетровської області відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

Ю.Г.Іваненко