Дата документу 22.09.2017
Справа № 320/2706/17
Провадження № 2/320/2151/17
22 вересня 2017 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді Горбачової Ю.В.,
при секретарі - Луценко П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить: визнати за ним, ОСОБА_1 право власності квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Сторони у судове засідання не з'явилися.
В судовому засіданні, яке відбулося 04.09.2017 о 16-00год., представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. У разі неявки позивача у наступне судове засідання просив ухвалити по справі заочне рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.
Через повторну неявку відповідачки у судове засідання, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та неявки в судове засідання відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, врахувавши пояснення представника позивача та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
При судовому розгляді встановлені наступні обставини.
ОСОБА_3 на підставі свідоцтво про право власності на житло від 03.03.1993р., свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.10.1993р. №1-3206, належить квартира АДРЕСА_3./а.с.7-8/
В лютому 2003 року за домовленістю з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_1 вселився у якості наймача у належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2.
У січні 2004 року ОСОБА_3, та її донька ОСОБА_2 запропонували позивачу купити у них вищевказану квартиру за 5000 доларів США. Позивач погодився та за домовленістю між ними позивач повинен був викупити у ОСОБА_3, квартиру до січня 2006 року.
В грудні 2004 року позивачем було сплачено ОСОБА_3 2000 доларів США.
Відповідно до копії розписки від 15.01.2006 ОСОБА_3, прийняла від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 5000 доларів США за квартиру АДРЕСА_3. Розрахунок за квартиру проведений в повному об'ємі. Будь-який претензій до ОСОБА_1, ОСОБА_3 не має. Дана розписка складена в присутності свідків ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в приміщенні квартири АДРЕСА_3./а.с.24/
ІНФОРМАЦІЯ_5 р. ОСОБА_3 померла (актовий запис №201 від ІНФОРМАЦІЯ_4; довідка №3226/05/1-06-100 від 21.10.2016 р. Мелітопольського міського відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізької області)/а.с.11/
Згідно відповіді Мелітопольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №2205 від 15.09.2017 після ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 заведена спадкова справа № 643/10. З заявою про прийняття спадщини звернулася донька померлої ОСОБА_2.
Переоформлення квартири АДРЕСА_3 після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 досі не здійснено з боку відповідача ОСОБА_2
Починаючи з лютого 2003 року в квартирі знаходяться особисті речі позивача, меблі, тобто з лютого 2003 року по даний час позивач став постійно безперервно проживати в квартирі, а з грудня 2004 року він володіє та користується квартирою як власною річчю.
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 з грудня 2004 року добросовісно заволодів майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_6
Вказані вище обставини були встановлені в судовому засіданні шляхом дослідження письмових доказів, що надані позивачем та допитом свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7
Так, свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що знає позивача з 2000 року. Позивач звернувся до неї з проблемою та розповів їй, що у 2004 році купив квартиру АДРЕСА_3 у ОСОБА_3, але передавши гроші вони не зареєстрували договір купівлі-продажу, оскільки оригінали документів на квартиру були втрачені ще за життя чоловіка ОСОБА_3 15.01.2006 у її присутності позивач передав ОСОБА_3 останню суму грошей, а саме 3000 доларів США. При ній була складена розписка про отримання грошей у сумі 5000 доларів США. Зі слів самої ОСОБА_3, вона зрозуміла, що вона раніше вже отримала від позивача частину грошей, а тому у розписці, яку склала ОСОБА_3 було зазначено загальну суму отриманих від позивача грошей. Як їй пояснили ОСОБА_3 та позивач вказані гроші ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 за придбання квартири, в якій вони на той час перебували.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що знає позивача давно, коли той проживав ще з матір'ю. Взимку 2003 року він переїхав від матері і став проживати окремо в квартирі АДРЕСА_4. 17 вересня 2007 року він приїздив до позивача на день народження. Там були присутні господині вищевказаної квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_2. З розмов між ними він зрозумів, що дану квартиру ОСОБА_3 продали позивачу. В даній квартирі позивач зробив ремонт, весь час сплачував комунальні платежі.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Частиною 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
З пункту 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року вбачається, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).
Відповідно пункту 11 зазначеної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Судом встановлено, що позивач, починаючи з лютого 2003 року по теперішній час проживає у АДРЕСА_7
Отже, враховуючи, що позивач добросовісно володіє чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти квартирою АДРЕСА_8 що належала ОСОБА_3,утримує її, і доказів на спростування даних обставин в судовому засіданні не здобуто, то суд вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212- 215,224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.н., ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: Ю.В. Горбачова