Справа № 466/2893/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2017 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Пірко Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» до Брюховицької селищної Ради, ОСОБА_1 , третьої особи відділу Держземагенства у м.Львові про визнання недійсними рішення та Державного акту на право власності на землю,

та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Галичфарм», Брюховицької селищної Ради, третьої особи Відділу держземагентсва у м.Львові про визнання незаконною ухвали, визнання незаконним рішення, визнання недійсним та скасування Державного акту на право постійного користування землею, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

у с т а н о в и в

ПАТ «Галичфарм» звернулося до суду з позовом до Брюховицької селищної ради, ОСОБА_1 з позовом про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 24.05.1994 року № 180 «Про надання у приватну власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків та господарських будівель» щодо надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки в АДРЕСА_1, загальною площею 0,0756 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарської будівлі; визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року, виданий Брюховицькою селищною радою народних депутатів ОСОБА_1.

Свої вимоги ПАТ «Галичфарм» мотивує тим, що Товариству на праві постійного користування належить земельна ділянка Дитячого оздоровчого табору «Конвалія» ПАТ «Галичфарм» за адресою АДРЕСА_3, загальною площею 3,5351 га. Підставою користування вказаною земельною ділянкою є державний акт на право постійного користування землею серія ЛВ від 28.02.1995 року, який видано на підставі рішення Брюховицької селищної ради від 23.02.1995 року №46, та відповідно до якого земельну ділянку надано позивачу у постійне користування для оздоровлення дітей та працівників ПАТ «Галичфарм». Позивач вважає, що вказана земельна ділянка відноситься до категорії земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, а у період дії ЗК УРСР 1970 року, відповідно до ст.124 вказаного кодексу, відносилась до земель курортів, що є загальновідомим фактом. Зазначає, що ця земельна ділянка перебувала у користуванні позивача ще з 1980 року відповідно до державного акту на право користування землею №061394, виданого Хіміко-фармацевтичному заводу, правонаступником якого є ПАТ «Галичфарм». Також позивач вважає, що станом на 1990 рік у його постійному користуванні перебувала також земельна ділянка площею 1,00 га на підставі рішення виконавчого комітету Яворівської районної ради Львівської області №150 від 10.12.1990 року. 11.04.2014 року до ПАТ «Галичфарм» звернувся ОСОБА_1 із листом, в якому зазначив, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 17.11.1994 року, виданого Брюховицькою селищною радою на підставі рішення виконкому Брюховицької селищної ради від 24.05.1994 року №180, йому на праві приватної власності належить земельна ділянка в АДРЕСА_1, загальною площею 0,0756 га, та просив ПАТ «Галичфарм» забезпечити доступ до земельної ділянки з метою проведення будівельних робіт До цього моменту позивачу не було відомо про існування будь-яких земельних ділянок, наданих у власність фізичним особам, по АДРЕСА_3 Про оскаржуване рішення Брюховицької селищної ради та державний акт на право власності ОСОБА_1 на спірну земельну ділянку позивач до 11.04.2014 року позивач не знав і не міг знати, оскільки це рішення не було оприлюднене, розміщене на офіційному сайті селищної ради, про нього жодним чином позивач не повідомлявся. Сам відповідач ОСОБА_1 про належність йому на праві власності земельної ділянки не повідомляв, жодних дій, спрямованих на користування нею не вчиняв.

ПАТ «Галичфарм» також зазначає, що 18.03.1994 року Брюховицькою селищною радою винесено ухвалу про вилучення з користування оздоровчого табору «Конвалія» частину вищезгаданої ділянки, а саме площею 0,63 га, яку віднесено до земель запасу та в подальшому передано у власність фізичним особам, в тому числі відповідачу ОСОБА_1 Зазначену ухвалу ПАТ «Галичфарм» оскаржувало в судовому порядку та відповідно до рішення Арбітражного суду Львівської області від 18.01.1995 року у справі №3/604 затверджено мирову угоду між ПАТ «Галичфарм» та Брюховицькою селищною радою з врахуванням ухвали Брюховицької селищної ради від 04.01.1994 про внесення змін до оскаржуваної ухвали від 18.03.1994 року, відповідно до яких Брюховицька селищна рада зменшила розмір вилученої у ПАТ «Галичфарм» земельної ділянки з 0,63 га до 0,3 га. Позивач вважає, що Брюховицька селищна рада вилучивши у ПАТ «Галичфарм» 0,63 га земельної ділянки, яку розподілила між фізичними особами, в подальшому зменшила вилучену площу до 0,3 га, однак при цьому не скасувала рішення від 24.05.1994 року №180 про передачу земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_1, яка увійшла до складу земельної ділянки, що була повернута ПАТ «Галичфарм». Вважає, що рішення Брюховицької селищної ради від 24.05.1994 року №180 є незаконним та таким, що порушує майнові права ПАТ «Галичфарм» на спірну земельну ділянку, якою товариство добросовісно користувалось з моменту її виділення у постійне користування, в тому числі своєчасно та в повному обсязі сплачувало податок за землю та жодним чином не знало і не могло знати про існування права власності у ОСОБА_1 Також позивач зазначає, що Брюховицька селищна рада при передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки на підставі рішення від 24.05.1994 року № 180 порушила вимоги земельного законодавства, які полягають у недотриманні порядку зміни цільового призначення земельної ділянки, перевищенні селищною радою своїх повноважень та недотриманні порядку надання такої земельної ділянки у приватну власність.

У судовому засіданні представник позивача - ПАТ «Галичфарм» позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову.

Також представник позивача підтримав подану ПАТ «Галичфарм» заяву про застосування позовної давності у даній справі та відмову з вказаної підстави у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1, оскільки на думку позивача ОСОБА_1 міг довідатись про те, що після надання йому у власність земельної ділянки, така включена у земельну ділянку, яка надана на праві довгострокового користування позивачу, саме з моменту отримання ПАТ «Галичфарм» державного акту на право постійного користування землею 28.02.1995 року.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги ПАТ «Галичфарм» заперечив та звернувся з зустрічним позовом до ПАТ «Галичфарм» , Брюховицької селищної ради про визнання ухвали та рішення селищно ради незаконними, визнання недійсним та скасування державного акту про право постійного користування земельною ділянкою, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. З врахуванням поданих в подальшому уточнень до позовних вимог та заяви про збільшення позовних вимог, просить винести рішення яким визнати незаконною ухвалу Брюховицької селищної ради 4-ої сесії 22-го скликання від 04.01.1995 року «Про внесення змін до ухвали 16-ої сесії БСР народних депутатів «Про вилучення земельної ділянки площею 0,63 га з користування оздоровчого табору «Конвалія»; визнати незаконним рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради №46 від 23.02.1995 року «Про видачу державного акту на право постійного користування АТ «Галичфарм» на оздоровчий табір «Конвалія» в частині включення в земельну ділянку АТ «Галичфарм» на територію оздоровчого табору «Конвалія» площею 3,43 га земельної ділянки площею 0,0756 га, розташованої на території Брюховицької селищної ради смт. Брюховичі м. Львова, переданої ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 17.11.1994 року; визнати недійсним та скасувати державний акт на право постійного користування землею від 28.02.1995 року, виданий Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичина» на земельну ділянку площею 3,5351 га згідно з планом для оздоровлення дітей та працівників АТ «Галичфарм» в частині включення в цю земельну ділянку земельної ділянки площею 0,0756 га, розташованої на території Брюховицької селищної ради смт. Брюховичі м. Львова, переданої ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 17.11.1994 року; усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0756 кв.м в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарської будівлі шляхом зобов'язання ПАТ «Галичфарм» надати ОСОБА_1 доступ до цієї земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_1 покликається на те ,що він набув у 1994 році право власності на спірну земельну ділянку в АДРЕСА_1 загальною площею 0,756 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель у порядку безоплатної передачі в межах норм приватизації відповідно до ст.ст.6, 67 ЗК України (в редакції 1990 року) на підставі рішення Брюховицької селищної ради народних депутатів від 24.05.1994 року №180. 17.11.1994 року йому видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №249, і з цього часу інформація про перебування земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0756 га, яка за категорією земель відноситься до земель житлової та громадської забудови, у власності ОСОБА_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю зареєстрованого 17.11.1994 року за №249 в книзі записів 1-7, міститься у державному земельному кадастрі, що підтверджується довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, виданою 25.03.2014 року за №40/01-14/1462 відділом Держземагенства у м.Львові Львівської області. Вважає, що Брюховицькою селищною радою йому у 1994 році надана земельна ділянка з земель запасу, а не за рахунок земель вилучених із власності чи користування третіх осіб, зокрема, ПАТ «Галичфарм». Припинення його права власності у порядку визначеному ст.ст.9, 28 ЗК України (в редакції чинній з 15.03.1991 року) з 24.05.1994 року (дати прийняття рішення про надання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки) по червень 2014 року (дату звернення ПАТ «Галичфарм» до суду з позовом у цій справі) не здійснювалось, у зв'язку з чим надана йому у власність земельна ділянка не могла повторно надаватись відповідачу у постійне користування.

Однак, ухвалою Брюховицької селищної ради від 04.01.1995 року внесено зміни в п.1 ухвали Брюховицької селищної ради від 18.03.1994 року вже після його виконання, відповідно до яких з користування оздоровчого табору «Конвалія» АКТ «Галичфарм» вилучено земельну ділянку площею 0,30 га за згодою землекористувача, а також доповнено ухвалу пунктом 1/ про надання дозволу АТ «Галичфарм» проектування і вибір земельної ділянки для спортивного майданчика на площі 0,70 га в порядку передбаченому Законом до 01.03.1995 року. В подальшому рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 23.02.1995 року №46 Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичфарм» вирішено видати державний акт на право постійного користування землею від 28.02.1995 року площею 3,43 га земельної ділянки, в яку включено земельну ділянку площею 0,0756 га, яка передана ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель та на яку видано держаний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року, та 28.02.1995 року видано державний акт на право постійного користуванні земельною ділянкою на земельну ділянку площею 3,43 га з включеною в цю земельну ділянку земельної ділянки площею 0,0756 га, яка належить на праві власності ОСОБА_1 з 17.11.1994 року.

ОСОБА_1 зазначає, що Брюховицька селищна рада на підставі оскаржуваної ухвали від 04.01.1995 року, змінивши розмір вилученої в АТ «Галичфарм» земельної ділянки та доповнивши ухвалу новим пунктом, тобто внісши зміни в раніше прийнятий та виконаний акт індивідуальної дії, не мала права повторно надавати АТ «Галичфарм» право постійного користування земельною ділянкою та видавати акт на право постійного користування на вже надану у власність земельну ділянку ОСОБА_1 Зазначені дії селищної ради порушили його право власності, оскільки належна йому на праві власності земельна ділянка увійшла в склад наданої АТ «Галичфарм» на праві постійного користування земельної ділянки. Тому вважає ухвалу Брюховицької селищної ради від 04.01.1995 року, а також рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 23.02.1995 року №46 та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 28.02.1995 року, виданий Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичфарм», в частині включення належної йому на праві власності земельної ділянки площею 0,0756 га в загальну площу земельної ділянки 3,43 га, наданої в користування позивачу, незаконними. Будучи власником земельної ділянки, він має право на володіння, користування та розпорядження нею, однак, ПАТ «Галичфарм» перешкоджає йому в доступі до його земельної ділянки, відгородивши її без згоди та відома ОСОБА_1 та приєднавши неправомірно до своєї земельної ділянки.

Крім цього, ОСОБА_1 зазначає, що надана йому у власність земельна ділянка на час її надання не відносилась до земель оздоровчого, рекреаційного призначення чи до земель курорту, оскільки жодних доказів цього у справі не має, а подальша зміна цільового призначення земельної ділянки може здійснюватись лише за рішенням її власника в порядку визначеному ЗК України. Докази чого також у матеріалах справи відсутні, як і відсутні докази про перебування у користуванні ПАТ «Галичфарм» станом на 1990 рік будь-яких інших земельних ділянок в смт.Брюховичі, крім земельної ділянки площею 3,07 га на підставі державного акту на право користування землею 1980 року. Рішення виконавчого комітету Яворівської районної ради Львівської області №150 від 10.12.1990 року, на яке ПАТ «Галичфарм» посилається як на підставу виникнення у товариства права користування земельною ділянкою площею 1,0 га, відповідно до вимог чинного на час його прийняття законодавства - ЗК України 1970 року, не відносилось до правовстановлюючих документів. У зв'язку з чим, ОСОБА_1 вважає, що жодного порушення прав ПАТ «Галичфарм» при прийнятті Брюховицькою селищною радою рішення №180 від 24.05.1994 року, яким йому надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,0756 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та видачі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року не відбулось, через відсутність у ПАТ «Галичфарм» права на цю земельну ділянку.

03.02.2017 року ОСОБА_1 подано заяву про застосування позовної давності у даній справі, відповідно до якої він просить за умови встановлення судом факту порушення прав ПАТ «Галичфарм», про захист яких товариством подано позов, у задоволенні позову відмовити з підстав спливу строку позовної давності. Вважає, що ПАТ «Галичфарм» було відомо про перебування у приватній власності фізичних осіб земельних ділянок на АДРЕСА_1 з 1996 року, оскільки 17.10.1996 року між АТ «Галичфарм» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0813 га, що знаходиться в АДРЕСА_2, що належала ОСОБА_2 на підставі державного акту серії НОМЕР_4 від 11.08.1994 року, у якому в описі меж зазначено наявність інших будинковолодінь по АДРЕСА_1 У зв'язку з тим, що ПАТ «Галичфарм» вважало з 1990 року земельну ділянку по АДРЕСА_1 де знаходились будинковолодіння фізичних осіб, в тому числі і ОСОБА_1 такою, що перебуває у користуванні товариства, тому при отриманні інформації для укладення вказаного договору, ПАТ «Галичфарм» мало можливість та підстави перевірити вказану інформацію, яка з 1994 року містилась в даних державного земельного кадастру.

У судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Представник Брюховицької селищної ради ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що вважає і первісний і зустрічний позов безпідставними , просить у задоволенні вимог відмовити , оскільки жодних порушень Брюховицькою селищною Радою не допущено.

Представник третьої особи відділу Держземагенства м. Львова Львівської області, який згідно постанови Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2015 року реорганізовано у відділ Держгеокадастру у м. Львові Львівської області, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи, причини неявки не повідомив.

Заслухавши доводи сторін, вивчивши подані письмові докази, суд приходить до висновку , що у задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду. Способи захисту визначені ч.2 ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.129 Конституції України до основних принципів судочинства відноситься принцип змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їхньої переконливості. Згідно зі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, установлених ЦПК України.

Ст.1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.58-60 ЦПК України, під час розгляду і вирішення цивільних справ доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, на підставі належних і допустимих доказів, досліджених у процесі судового розгляду справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України, доказування у цивільній справі не може ґрунтуватись на припущенням. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Підстави звільнення від доказування визначені ст..61 ЦПК України.

Судом встановлено , що позивач ПАТ «Галичфарм» є правонаступником хіміко-фармацевтичного заводу м. Львів, який мав у постійному користуванні земельну ділянку в смт.Брюховичі надану відповідно до державного акту про право постійного користування НОМЕР_3 від 1980 року. Відповідно до вказаного державного акту хіміко-фармацевтичний завод м.Львів набув право безстрокового і безоплатного користування земельною ділянкою площею 3,07 га в межах згідно з планом землекористування для будівництва піонерського табору на АДРЕСА_1 Відповідно до плану землекористування, який є невід'ємною частиною вказаного державного акту, суміжними землекористувачами вказаної земельної ділянки були: А-Б землі ДЛФ, Б-В землі колективних городів, В-Г землі вулиці Запроектованої та Г-А землі піонерського табору ВО ім.50-річчя Жовтня. З врахуванням змісту вказаного державного акту 1980 року у ньому відсутня інформація про те, що земельна ділянка загальною площею 3,07 га за своїм цільовим призначення відноситься до земель оздоровчого, рекреаційного призначення чи є землею курортів. Не надано такої інформації ні Брюховицькою селищною радою, як уповноваженим власником приймати рішення щодо віднесення земель до тієї чи іншої категорії, ні відділом Держгеокадастру у м. Львові Львівської області на запити суду.

28.02.1995 року ПАТ «Галичфарм» на підставі рішення Брюховицької селищної ради від 23.02.1995 року №46 видано державний акт серії ЛВ на право постійного користування землею Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичфарм» в АДРЕСА_3 загальною площею 3,4216 га. На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.10.1996 року серії ААА №367199, укладеного між ОСОБА_2 та АТВТ «Галичфарм», а саме: земельної ділянки, розміщеної на землях, що знаходиться у віданні Брюховицької селищної Ради народних депутатів смт. Брюховичі - АДРЕСА_2 наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,0813 га, у вказаний державний акт серії ЛВ від 28.02.1995 року ПАТ «Галичфарм» як землекористувачу долучено земельну ділянку контуру №2 площею 0,1035 га, у зв'язку з чим загальна площа земельної ділянки стала 3,5351 га.

Відповідач ОСОБА_1 являється земельної ділянки в АДРЕСА_1 загальною площею 0,756 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка набута ним у порядку безоплатної передачі в межах норм приватизації відповідно до ст.ст.6, 67 ЗК України (в редакції 1990 року) на підставі рішення Брюховицької селищної ради народних депутатів від 24.05.1994 року №180.

Інформації щодо надання ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки за рахунок розподілу земельної ділянки вилученої в інших осіб як власників чи землекористувачів вказане рішення не містись.

Пунктом .1.7 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах № 28 від 15.04.1993 року (в редакції чинній на час оформлення відповідачем права власності), на земельні ділянки, якими користуються громадяни, державні акти виготовляються після визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і складання плану земельної ділянки.

На виконання п.5 вказаного рішення ради №180 від 24.05.1994 року, ОСОБА_1 16.11.1994 року здійснено відвід наданої земельної ділянки, який оформлено шляхом складання плану земельної ділянки, та 17.11.1994 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, який зареєстровано в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №249. Інформація про перебування земельної ділянки на АДРЕСА_1 площею 0,0756 га, яка за категорією земель відноситься до земель житлової та громадської забудови, у власності ОСОБА_1 згідно державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого 17.11.1994 року за №249 в книзі записів 1-7, міститься у державному земельному кадастрі, що підтверджується довідкою з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями, виданою 25.03.2014 року за №40/01-14/1462 відділом Держземагенства у м. Львові Львівської області.

Докази припинення права власності ОСОБА_1 з 17.11.1994 року по даний час у порядку, визначеному чинним законодавством ,суду не подавались.

У рішенні Брюховицької селищної ради від 24.05.1994 року №180 про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки не зазначено строків щодо її освоєння шляхом здійснення будівництва житлового будинку та господарських споруд. Не визначено строк дії права власності, в тому числі строк володіння, користування чи розпорядження нерухомим майно і вимогами ЦК України як і у редакції 1963 року (стаття 86), так і редакції 2004 року.

Ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом , та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності є безстроковим та існує до його припинення, підстави якого визначено ст.346 ЦК України.

Висновком судової земельно-технічної експертизи №804 від 28.10.2015 року підтверджено факт накладання в повному обсязі (усією площею 0,0756 га), земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_2 від 17.11.1994 року із земельною ділянкою, яка передана у користування дитячому оздоровчому табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» згідно Державного акту на право постійного користування землею від 28.02.1995 року.

Порядок надання земельних ділянок у власність чи передачі їх у користування, припинення права власності/користування, визначення основного цільового призначення земель, порядок віднесення земель до категорій і переведення земель з однієї категорії в іншу врегульовано вимогами чинного законодавства, в тому числі Земельним кодексом України.

ЗК України від 15.03.1991 року (який був чинним з 01.01.1992 року по 01.01.2002 року), передбачалось право приватної власності громадян, яке здійснювалось в тому числі шляхом безоплатної передачі земельних ділянок передача земельних ділянок для будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель у межах граничного розміру у селищах міського типу до 0,15 га (ст. 6), а також право користування землею, яке може бути постійним чи тимчасовим або на умовах договору оренди (ст. 7). Порядок припинення права власності на землю та права користування земельною ділянкою визначався ст.29 ЗК України, відповідно до якої таке могло бути здійснено у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів, а також у судовому порядку за позовом відповідної Ради народних депутатів у разі виявлення випадків використання землі не за цільовим призначенням, нераціонального використання тощо. При передачі земельної ділянки у власність чи наданні у користування компетентним органом враховувалась категорія земельної ділянки.

Ст.ст.4, 5 ЗК УРСР від 08.07.1970 року (який діяв до 01.01.1992 року, у період видачі АТ «Галичфарм» державного акту 1980 року) визначалось, що віднесення земель до вказаних в ст.4 цього Кодексу категорій ( землі сільськогосподарського призначення; землі населених пунктів; землі промисловості, транспорту, курортів, заповідників та іншого несільськогосподарського призначення; землі державного лісового та водного фонду, землі державного запасу) провадиться відповідно до основного цільового призначення цих земель. Переведення земель з однієї категорії в іншу провадиться у випадках зміни основного цільового призначення цих земель. Віднесення земель до зазначених категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, що приймають рішення про надання земель у користування, а у випадках, не пов'язаних з наданням земель в користування, - органами, що затверджують проекти землеустрою, якщо інший порядок не передбачений законодавством Союзу РСР та Української РСР.

Відповідно до ст.2 ЗК України від 18.12.1990 року (який діяв з 01.01.1992 року по 01.01.2002 року), відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на: 1) землі сільськогосподарського призначення; 2) землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); 3) землі промисловості, транспорту, зв'язку, оборони та іншого призначення; 4) землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; 5) землі лісового фонду; 6) землі водного фонду; 7) землі запасу. Віднесення земель до категорій провадиться відповідно до їх цільового призначення. Переведення земель з однієї категорії до іншої здійснюється у разі зміни цільового призначення цих земель. Віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення.

Відповідно до ст.20 ЗК України, віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Ст.12 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок (щодо земельних ділянок, які формуються) та на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачена зміна її цільового призначення та на підставі технічної документації.

Таким чином, законодавством України визначено, що рішення щодо віднесення земель до визначених категорій за їх цільовим призначенням та переведення з однієї категорії до іншої здійснюється рішеннями органів, які приймають рішення про передачу земель у власність чи надання їх користування, або затверджують проекти землеустрою. Автоматична зміна вже існуючих категорій земель без рішення уповноваженого органу та внесення змін до містобудівної документації чинним законодавством України не передбачена.

Суд вважає, що лист Львівської міської санітарно-епідеміологічної станції від 12.12.1994 року №1783/03, у якому зазначено, що спірна земельна ділянка в генеральному плані розвитку смт.Брюховичі запороектована як зона оздоровчих установ та дачних угідь, та лист голови смт.Брюховичі від 03.06.2014 року, згідно якого відповідно до затвердженого рішенням Брюховицької селищної ради №226 від 26.12.2003 року генерального плану смт.Брюховичі, земельна ділянка площею 3,5351 га перебуває у постійному користуванні АТ «Галичфарм» і відповідно до умовних позначень відноситься до території закладів оздоровчого призначення, без відповідного рішення органу місцевого самоврядування та відповідних технічних документацій не можуть бути доказами визначення цільового призначення спірної земельної ділянки у 1994 році, як земельної ділянки оздоровчого, рекреаційного призначення чи землі курортів.

18.03.1994 року Ухвалою 16-ої сесії Брюховицької селищної ради у АТ «Галичфарм» вилучено без згоди землекористувача з користування та віднесено до земель запасу земельну ділянку площею 0,63 га у зв'язку із нераціональним використанням цієї земельної ділянки, тобто розмір наданої у постійне користування позивачу згідно державного акту 1980 року становив 2,44 га.

Згідно акту від 25.05.1993 року (т.1 а.с.183) та акту від 01.03.1994 року (т.1 а.с.185), Брюховицькою селищною радою встановлено факт невикористання оздоровчим табором «Конвалія» АТ «Галичфарм» земельної ділянки площею 0,63 га, на якій мав би знаходитись стадіон оздоровчого табору.

Правомірність винесення вказаної ухвали Брюховицької селищної ради було предметом окремого судового розгляду, який здійснювався Арбітражним судом Львівської області у межах справи №3/604, за участю сторін - АТ «Галичфарм» та Брюховицької селищної ради народних депутатів, без залучення будь-яких інших сторін чи учасників. За результатами розгляду вказаної справи арбітражним судом Львівської області 18.01.1995 року винесено рішення, яким затверджено мирову угоду між АТ «Галичфарм» та Брюховицькою селищною радою. З врахуванням змісту мотивувальної частини вказаного рішення, арбітражний суд прийняв до уваги сторін факт мирного врегулювання спору шляхом внесення змін до ухвали від 18.03.1994 року. При цьому, текст вказаної мирової угоди в резолютивній частині рішення арбітражного суду не описаний, а в архіві суду відсутній, оскільки документи за вказаний період знищені за давністю їх зберігання.

З врахуванням змісту ухвали 4-ої сесії Брюховицької селищної ради від 04.01.1995 року , на підставі якої укладено вказану мирову угоду у справі №3/604, про внесення змін до п.1 ухвали 16-ої сесії Брюховицької селищної ради від 18.03.1994 року, п.1 викладено в наступній редакції: «Вилучити з користування оздоровчого табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» земельну ділянку площею 0,30 га за згодою землекористувача», тобто після внесення Брюховицькою селищною радою в ухвалу від 18.03.1994 року змін щодо розміру вилученої у позивача земельної ділянки з 0,63 га на 0,30 га, у постійному користуванні ПАТ «Галичфарм» відповідно до державного акту 1980 року з 04.01.1995 року залишилась земельна ділянка площею 2,77 га. При цьому, розміри земельної ділянки площею 2,77 га, яка залишилась у користуванні АТ «Галичфарм» з 04.01.1995 року, не могли вийти за межі вказані у плані землекористування згідно Державного акту на право постійного землекористування від 1980 року, в тому числі за межі позначені буквами Г-В (межа з вулицею Запроектованою).

Суду не подані докази того, що за період вилучення з користування земельної ділянки площею 0,63 га із земельної ділянки загальною площею 3,07 га, яка перебувала у користуванні позивача відповідно державного акту 1980 року, тобто з 18.03.1994 року до 04.01.1995 року, коли Брюховицькою селищною радою змінено розмір вилученої земельної ділянки у позивача з 0,63 га до 0,30 га за його згодою, вилучена земельна ділянка була розподілена та передана у власність чи надана у користування іншим особам, в тому числі і відповідачу ОСОБА_1

Судом встановлено, що станом як на 1990 рік, так і на 1994 рік та на 23.02.1995 року - дату прийняття виконкомом Брюховицької селищної ради оскаржуваного рішення №46 про надання первісному позивачу у користування земельної ділянки площею 3,43 га, у користуванні позивача на території смт.Брюховичі не перебувала інша земельна ділянка.

Зокрема, рішення виконавчого комітету Яворівської районної ради народних депутатів від 10.12.1990року №150, яке надано ПАТ «Галичфарм» як правовстановлюючий документи на земельну ділянку в смт.Брюховичі загальною площею 1,0 га, суд таким не вважає, оскільки з врахуванням змісту вказаного рішення, у ньому зазначено про відведення Львівському хіміко-фармацевтичному об'єднанню «Львівфарм» земельної ділянки площею 1,0 га під розширення піонерського табору (будівництва спортивного майданчику) в смт.Брюховичі за рахунок черезсмужних земель колгоспу «Іскра» та зобов'язано головного землевпорядника району видати необхідні вихідні дані для проектування та здійснення відводу земельної ділянки у встановленому порядку, а керівництво зобов'язано об'єднання виготовити проектну документацію і погодити в установленому порядку. Інші докази щодо відведення Львівському хіміко-фармацевтичному об'єднанню «Львівфарм» згідно рішення виконавчого комітету Яворівської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.12.1990 року земельної ділянки площею 1,0 га під розширення піонерського табору (будівництво спортивного майданчика) у смт.Брюховичі за рахунок черезсмужних земель колгоспу «Іскра», в тому числі технічна документація на відведення вказаної земельної ділянки, у матеріалах справи відсутні.

Ст.15 УРСР (в редакції 1970 р.) визначалось, що земля надається у безстрокове або тимчасове користування, яке може бути короткостроковим - до трьох років і довгостроковим - від трьох до десяти років. Відповідно до ст.ст.16, 20 ЗК УРСР, надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення на підставі рішення виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів. Право короткострокового тимчасового користування землею засвідчується рішенням органу, який надав земельну ділянку у користування, після відводу земельних ділянок в натурі. Відповідно до ст.22 ЗК УРСР приступати до користування наданою земельною ділянкою до встановлення відповідними органами меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі документа, який засвідчує право користування землею, забороняється. Інформація про господарський і правовий стан земель, відповідно до ст.ст.145-147 ЗК УРСР, відносилась до відомостей, які містились в державному земельному кадастрі, ведення якого встановлювалось Радою Міністрів УРСР.

Рішення виконавчого комітету Яворівської районної адміністрації Львівської міської ради від 10.12.1990 року не підтверджує право позивача на тимчасове короткострокове користування земельною ділянкою площею 1,0 га, оскільки у ньому не міститься інформація про надання земельної ділянки площею 1,0 га у користування позивачу, в тому числі і в тимчасове, та державному земельному кадастрі відсутня інформація про позивача, як землекористувача вказаної земельної ділянки.

Зазначене підтверджується також інформацією, наданою Відділом держгеокадастру у м. Львові Львівської області на виконання вимог ухвали Шевченківського районного суду міста Львова від 14.11.2016 року, відповідно до якої земельна ділянка в АДРЕСА_3 (згідно представленої схеми) площею 3,5351 га, тобто у яку ймовірно мала б входити земельна ділянка площею 1,0 га щодо якої виконавчим комітетом Яворівської районної ради народних депутатів приймалось рішення від 10.12.1990 року №150, станом на січень 1990 року, березень 1994 року та 11.05.1994 року відносилась до земель смт. Брюховичі не наданих у власність чи у користування.

Суд вважає безпідставним посилання ПАТ «Галичфарм» на п.5 постанови Верховної Ради Української РСР №562-12 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР», яким визначено, що «…рішення про надання земельних ділянок, прийняті до 15.03.1991 року відповідними органами в межах їх компетенції, але не виконані на час введення Земельного кодексу Української РСР в дію, підлягають виконанню відповідно до вимог кодексу»,оскільки, як на 1990 рік, так і на час введення в дію Земельного кодексу Української РСР - 15.03.1991 року, жодним компетентним органом відповідно до вимог Земельного кодексу Української РСР 1970 року рішення про надання земельної ділянки Львівському хіміко-фармацевтичному об'єднанню «Львівфарм», іншої ніж та, на яку хіміко-фармацевтичного заводу м.Львів видано державний акт про право постійного користування НОМЕР_3 від 1980 року, не приймалось.

Незважаючи на вказані обставини, Брюховицькою селищною радою ухвалою від 04.01.1995 року «Про внесення змін до ухвали 16-ої сесії Брюховицької селищної ради народних депутатів «Про вилучення земельної ділянки площею 0,63 га з користування оздоровчого табору «Конвалія», не лише змінено розмір земельної ділянки вилученої у АТ «Галичфарм» з 0,63 га на 0,3 га, але і вирішено доповнити ухвалу від 04.01.1995 року пунктом 1/ про надання дозволу АТ «Галичфарм» на проектування і вибір земельної ділянки для спортивного майданчика на площі 0,70 га в порядку передбаченому Законом до 01.03.1995 року, та в подальшому згідно рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради від 23.02.1995 року №46 видано державний акт на право постійного користування землею від 28.02.1995 року Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичина», внаслідок чого в земельну ділянку ПАТ «Галичфарм» для оздоровчого табору «Конвалія» площею 3,43 га включено земельну ділянку площею 0,0756 га, яка вже перебувала у власності ОСОБА_1 та була йому передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року без припинення права власності відповідно до ст.29 ЗК України від 15.03.1991 року.

Вказані докази в їх сукупності , в тому числі : співставлення конфігурації і розмірів земельних ділянок на плані землекористування в Державному акті на право користування землею від 1980 року та Державному акті на право постійного користування землею від 1995 року, які оформлені на ПАТ «Галичфарм»; графічного плану розташування об'єктів оздоровчого табору «Конвалія» на земельній ділянці площею 3,07 га, наданій у користування АТ «Галичфарм» згідно Державного акту від 1980 року (а.с.165); вилучення Брюховицькою селищною радою з користування оздоровчого табору «Конвалія» АТ «Галичфарм» частини земельної ділянки площею 0,63 га, на якій мав би знаходитись стадіон оздоровчого табору; зазначених меж земельної ділянки АТ «Галичфарм» по акту від 1980 року, зокрема, позначених буквами Г-В з вул.Запроектованою, яка в подальшому згідно з даними генерального плану АДРЕСА_1; висновку експерта про місцезнаходження земельної ділянки, яка передана у приватну власність ОСОБА_1 на підставі Державного акту серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року, дають підстави для висновку, що земельна ділянка, яка згідно рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів №180 від 24.05.1994 року надана у приватну власність ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і на яку йому 17.11.1994 року видано Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1 не знаходилась у межах земельної ділянки, яка була вилучена з користування ПАТ «Галичфарм» відповідно до меж Державного акту від 1980 року як у розмірі 0,63 га, так і 0,30 га.

У зв'язку з вказаним, суд прийшов до переконання , що прийняття Брюховицькою селищною радою рішення №180 від 24.05.1994 року про надання у приватну власність відповідача ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку площею згідно плану відведення 0,0756 га та подальша видача 17.11.1994 року ОСОБА_1 державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, не вплинуло на права та законні інтереси позивача у справі та не порушило їх.

Натомість дії Брюховицької селищної ради щодо повторного надання земельної ділянки загальною площею 0,0756 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка на підставі рішення Брюховицької селищної ради народних депутатів від 24.05.1994 року №180 в порядку приватизації в межах норм надана у приватну власність ОСОБА_1, стосовно якої 16.11.1994 року здійснено відвід та 17.11.1994 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 (який зареєстровано в Книзі записів актів на право приватної власності на землю за №249 та інформація про вказаний факт включена до державного земельного кадастру), без припинення права власності у встановленому законом порядку, третій особі - АТ «Галичфарм», шляхом включення земельної ділянки в земельну ділянку площею 3,5351 га, на яку видано державний акт на право постійного користування виданий 28.02.1995 року дитячому оздоровчому табору «Конвалія» АТ «Галичфарм», на підставі рішення Брюховицькою селищною радою від 23.02.1995 року №46; прийняття ухвали Брюховицькою селищною радою 4-ої сесії 22-го скликання від 04.01.1995 року «Про внесення змін до ухвали 16-ої сесії Брюховицької селищної ради народних депутатів «Про вилучення земельної ділянки площею 0,63 га з користування оздоровчого табору «Конвалія», в тому числі в частині доповнення ухвали пунктом 1/ про надання дозволу АТ «Галичфарм» проектування і вибір земельної ділянки для спортивного майданчика на площі 0,70 га в порядку передбаченому Законом до 01.03.1995 року; прийняття виконавчим комітетом Брюховицької селищної ради рішення від 23.02.1995 року №46, яким вирішено видати державний акт на право постійного користування землею від 28.02.1995 року Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичина», частині включення в земельну ділянку АТ «Галичфарм» на територію оздоровчого табору «Конвалія» площею 3,43 га земельної ділянки площею 0,0756 га, розташованої на території Брюховицької селищної ради смт. Брюховичі м. Львова, переданої ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року та видача 28.02.1995 року державного акту на право постійного користування землею Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичина» на земельну ділянку площею 3,43 га згідно з планом для оздоровлення дітей та працівників АТ «Галичфарм» в частині включення в цю земельну ділянку земельної ділянки площею 0,0756 га, розташованої на території Брюховицької селищної ради смт. Брюховичі м. Львова, переданої ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17.11.1994 року в сукупності призвело до порушення права власності відповідача ОСОБА_1, набутого у встановленому законом порядку, не припиненого відповідно до вимог чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, зокрема, ст..29 ЗК України від 15.03.1991 року, непорушність якого гарантована ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України і полягає як в недоторканості права власника, так і в недоторканості самого майна власника.

Щодо заяв позивача та відповідача про застосування позовної давності у даній справі суд зазначає наступне.

Позовна давність - це строк для захисту права за позовом особи, право якої порушене. Протягом вказаного строку особа, право якої порушено, може вимагати захисту чи примусового здійснення свого права через суд.

Чинними на час прийняття оскаржуваних як позивачем, так і відповідачем рішень Брюховицької селищної ради, нормами, які регулювали питання позовної давності - ст.ст.71, 76, 80 ЦК України 1963 року, передбачалося встановлення загального строку для судового захисту прав особи три роки, обов'язкове застосування судом позовної давності, перебіг якої починається з дня виникнення права на позов і сплив якої є підставою для відмови в позові.

За змістом ст.256 ЦК України 2003 року, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом. Наслідками пропущення строку позовної давності відповідно до ст.267 ЦК України є відмова у задоволенні позову.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність установлюється тривалістю три роки. Відповідно до ч.6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року правила ЦК про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим кодексом, тобто до 01.01.2004 року. В іншому випадку до правовідносин повинні застосовуватися норми ЦК України 1963 року.

Крім того, як ст.76 ЦК УРСР 1963 року, так і ст.261 ЦК України 2003 року визначають, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

Вказане підтверджується правовим висновком Верховного Суду України викладеним у постанові від 21.11.2012 року у справі № 6-101цс12, відповідно до якого позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою нею до винесення рішення судом першої інстанції, а також висновком викладеним у постанові від 29.10.2014 року у справі №6-152цс14, відповідно до якої для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Також, відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладеної у листі від 28.01.2013 року № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав»,вирішуючи питання застосування строків позовної давності, суди мають приділяти належну увагу такому поняттю як момент, з якого особа дізналася про порушення свого права, та керуватися доказами, які підтверджують його настання. Встановивши, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо стороною у спорі заявлено вимогу до ухвалення ним рішення про застосування строку позовної давності, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для відмови. Саме загальна позовна давність застосовується до вимог, що стосуються захисту права власності та інших речових прав. Особливістю вирішення спору про захист порушеного права за умови пропуску строку позовної давності є те, що сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові лише за умови обґрунтованості позову, тобто за умови наявності порушеного права.

З врахуванням зазначеного та встановлення судом при розгляді даного позову відсутності порушення прав позивача ПАТ «Галичфарм», заява ОСОБА_1 про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог ПАТ «Галичфарм» не підлягає до задоволення. Не підлягає до задоволення про застосування позовної давності і заява ПАТ «Галичфарм» щодо вимог зустрічного позову ОСОБА_1 з врахуванням принципів права власності та його здійснення, визначених ст.319 ЦК України, підстав припинення права власності відповідно до ст.346 ЦК України та відсутності закріплення законодавством обов'язку власника після правомірного набуття права власності перевіряти його фактичне існування.

Керуючись ст.ст.10, 63,213,215,218,209 ЦПК, ст.ст.15, 16, 267, 319, 328, 348 ЦК України, ст. ст.4, 15, 16, 20, 21, 22 ЗК УРСР (в редакції 1970 року), ст.ст. 9, 17, 19, 28 ЗК України (у редакції від 18.12.1990 року), суд, -

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Галичфарм» до Брюховицької селищної Ради, ОСОБА_1, третьої особи відділу Держземагенства у м.Львові про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради №180 від 24.05.1994 р. та Державного акту на право приватної власності на землю., виданого Брюховицькою селищною Радою 17.11.1994 р. ОСОБА_1 - відмовити.

Зустрічний позов задовольнити.

Визнати незаконною ухвалу Брюховицької селищної Ради 4-їсесії 22-го скликання від 04.01.1995р. «Про внесення змін до ухвали 16-ї сесії Брюховицької селищної Ради народних депутатів «Про вилучення земельної ділянки площею 0,63га з користування оздоровчого табору «Конвалія» в частині доповнення ухвали п.1 про надання дозволу АТ «Галичфарм» проектування і вибір земельної ділянки для спортивного майданчика на пл.0,70га в порядку передбаченому Законом до 01.03.1995 р.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Брюховицької селищної Ради №46 від 23.02.1995 р. «Про видачу державного акту на право постійного користування АТ «Галичфарм» на оздоровчий табір «Конвалія» в частині включення в земельну ділянку АТ «Галичфарм» земельної ділянки площею 0,0756 га,переданої згідно Державного акту на право приватної власності на землю 17.11.1994 р. ОСОБА_1.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право постійного користування землею від 28.02.1995 р. ,виданий Брюховицькою селищною Радою Дитячому оздоровчому табору «Конвалія» акціонерного товариства «Галичфарм» на земельну ділянку пл. 3,5351 га у смт. Брюховичі відповідно до рішення Брюховицької селищної Ради від 23.02.1995 р. №46 в частині включення в цю земельну ділянку земельної ділянки пл. 0, 0756 га ,переданої згідно Державного акту на право приватної власності на землю 17.11.1994 р. ОСОБА_1.

Зобов'язати ПАТ «Галичфарм» усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою пл. 0,0756 га в АДРЕСА_1 шляхом надання ОСОБА_1 доступу до земельної ділянки.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом десяти днів.

Суддя Г. Б. Білінська