Справа № 755/6444/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2017 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

У відповідності до положень частини другої статі 110 Цивільного процесуального кодексу України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача.

Як роз'яснено у п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року за №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред'являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування; до юридичної особи - за її місцезнаходженням (стаття 109 ЦПК), яке стосовно фізичної особи визначається відповідно до положень статті 29 ЦК і статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а щодо юридичної особи - за положеннями статті 93 ЦК.

Виходячи зі змісту позовної заяви, відповідач ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1, що територіально відноситься до юрисдикції Дніпровського районного суду м. Києва.

На виконання вимог ч.3 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України, суддею в порядку досудової підготовки справи здійснено запит до Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби в місті Києві, відповідно до наданої інформації ОСОБА_2 по місту Києву зареєстрованою не значиться.

Відповідно до ч.9 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідомі, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного заняття (роботи).

Враховуючи викладене, суддя приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, оскільки відповідач не проживає в межах Дніпровського району міста Києва, що дає підстави суду повернути позовну заяву позивачу для подальшого звернення до належного суду в порядку, передбаченому ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням вимог ч.9 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до положень п.2 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» , сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи наведене та керуючись п.2 ч.1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», п.4 ч.3 ст.121, ст.ст. 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу повернути позивачу, для подання позову до належного суду.

Роз'яснити позивачу його право звернутись з цим позовом до місцевого загального суду за місцезнаходженням майна відповідача чи за його останнім відомим зареєстрованим місцем проживання або перебування чи постійного заняття (роботи), з дотриманням вимог ч.1 ст.109 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням вимог ч.9 ст.110 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я