АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

19 жовтня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Соколової В.В., Чобіток А.О.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» - Гордона Олексія Вікторовича про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» - СтовбунаОлександра Йосиповича на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 17 серпня 2017 року,

встановила:

у жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача та просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на належне відповідачу рухоме та не рухоме майно, а також грошові кошти на рахунках, посилаючись на те, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 17 серпня 2017 року у задоволенні заяви про забезпечення позову було відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу і направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем при зверненні до суду із заявою не надано доказів на підтвердження дійсної вартості майна, на яке він просить накласти арешт та не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Однак, з таким висновком суду колегія судді погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В ст. 151 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 245 985 грн. 13 коп.

У даному випадку, предметом спору є вимоги майнового характеру та позивачем було надано достатньо доказів щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову.

Вимоги до заяви про забезпечення позову визначені ч. 2 ст. 151 ЦПК України. Ненадання позивачем підтвердження дійсної вартості майна, на яке він просить накласти арешт в якості забезпечення позову, не може бути підставою для відмови в задоволенні такої заяви, оскільки законом передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому при вжитті заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та грошові кошти слід обмежуватись розміром ціни позову.

Враховуючи викладене, судом було зроблено висновок із порушенням норм процесуального права, а тому ухвалу слід скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСоцбанк» - СтовбунаОлександра Йосиповича задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 17 серпня 2017 року скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 755/15969/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/11073/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.