Ухвала

іменем україни

27 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

КузнєцоваВ.О., Кадєтової О.В., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом споживчого товариства «Кооператив» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року споживче товариство «Кооператив» (далі - СТ «Кооператив») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування з його незаконного володіння земельну ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1.

На обґрунтування позовних вимог зазначало, що товариству відповідно до державного акта, серії НОМЕР_1, виданого Вінницькою міською радою на підставі договору купівлі-продажу від 28 грудня 2005 року, на праві власності належить земельна ділянка площею 0, 0223 га, що розташована по АДРЕСА_1.

Проте, 3 грудня 2013 року без відома товариства, було здійснено державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_5, який в подальшому за договором купівлі-продажу здійснив відчуження спірної земельної ділянки на користь відповідача ОСОБА_4

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 2 березня 2015 року та постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 квітня 2015 року скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 0, 0223 га, що розташована по АДРЕСА_1 та свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_2.

Посилаючись на викладене й на те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння власника без його відома та поза його волею, СТ «Кооператив» просило позов задовольнити та відповідно до вимог ст. ст. 330, 338 ЦК України витребувати з незаконного володіння відповідача належну товариству земельну ділянку.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року зазначене рішення міського суду скасовано й позов задоволено.

Витребувано у ОСОБА_4 на користь СТ «Кооператив» земельну ділянку площею 0, 0223 га, що розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_3.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить рішення суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Частиною 1 ст. 387 ЦК Українивстановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч. 1 ст. 330 ЦК Україниякщо майно відчужене особою, як не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

В силу ч. 1 ст. 388 ЦК Україниякщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що власник майна може витребувати майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

При цьому права особи, яка вважає себе власником майна, не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, які дають право витребувати в добросовісного набувача це майно.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-164цс14 та від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для судів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), та з урахуванням постанови Вінницького окружного адміністративного суду від 02 березня 2015 року, дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння СТ «Кооператив» не з його волі, зокрема унаслідок незаконної реєстрації права власності за ОСОБА_5, що встановлено судовими рішеннями, після чого останній відчужив її відповідачу ОСОБА_4, який не знав і не міг знати, що ОСОБА_5 не має права відчужувати йому спірну земельну ділянку, а відтак позивач має право на захист свого права шляхом задоволення віндикаційного позову та витребування майна від останнього набувача - відповідача ОСОБА_4

Зазначених висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують і зводяться до оцінки та переоцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення колегіїсуддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко