Справа № 477/1045/17
Провадження № 2/477/726/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання Сірюк С.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду Миколаївської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «ПРИВАТ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2017 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 12897,19 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 19 листопада 2007 року між сторонами був укладений договір, за яким відповідач одержав кредит в сумі 6000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував її умови та не сплачував в повному обсязі кредитні платежі, через що станом на 18 квітня 2017 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 12897,19 коп., тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав клопотання з проханням розглядати справу без його участі, позов просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення в газеті про розгляд справи (а.с.56-57), у звязку з чим суд допустив розгляд справи за відсутності відповідача.

Суд, вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив, що19 листопада 2007 року відповідач звернувся до позивача із анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 11).

Відповідно до Договору акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі Банк), надало позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту при укладенні договору 500,00 грн, який збільшено з 26.09.2008 року до 1000,00 грн., але вже з 18.03.2009 року зменшено ліміт до 500,00 грн.. З 16.06.2009 року ліміт збільшено 2000,00 грн., з 05.02.2010 року до 4000,00 грн., а з 07.08.2013 року ліміт збільшено до 6000,00 грн.

Також сторони визначили, що розмір процентної ставки по кредитному ліміту становить 3,% в місяць з розрахунку 360 днів на рік. Щомісячний мінімальний платіж 7 % від суми заборгованості.

Згідно з заявою позичальника, остання ознайомлений та погодився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку (а.с.11).

Також Тарифами визначена сума пені за порушення умов кредитування.

Визначена сума комісії за відповідними операціями.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3 та п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт надав згоду на зміну Банком самостійно розміру кредитного ліміту.

Відповідно до п. 1.1.3.2.4 вказаних Умов та Правил, клієнт погодився зі зміною банком в односторонньому порядку тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов надання споживчого кредиту, що є складовою Договору, передбачена відповідальність позичальника за невиконання умов щодо повернення кредиту.

Так, у разі порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, що передбачені Договором, позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням прострочених процентів та комісій.

В той же час, відповідно до п. п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартості послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виконання боргових зобов'язань згідно п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в Банку (у т.ч з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань, у тому числі Мінімального обов'язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законом порядку.

На підставі п. 2.1.1.12.2 Договору, сплату процентів за користування Кредитом відповідач здійснює шляхом надання доручення Банку про списання грошей з його поточного рахунку в розмірі нарахованих процентів (договірне списання).

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором.

Згідно даних Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна 55 днів пільгового періоду» (а.с. 9), зміну щодо процентної ставки по кредитним карткам «Універсальна» та «Універсальна GOLD» здійснено тільки для витрат, здійснених після 01.09.2014 року та, згідно розрахунку (а.с. 42), Банком дотримано вказаних вимог і нараховано проценти у розмірах, що діяли на час використання кредитних коштів на загальну суму 3425,82 грн.

З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення суми кредиту та процентів за користування ним, в звязку з чим станом на 18 квітня 2017 року за ним рахується заборгованість в сумі 11806,85 грн., з яких: тіло кредиту 4476,40 грн., проценти 3425,82 грн. та пеня 3904,63 грн. (а.с. 6-10).

Враховуючи наведене, умови кредитного договору, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом, процентами та пенею підлягає стягненню в повному обсязі.

До того ж, Банком як неустойка нараховано суми штрафу також за порушення щодо строків виконання договірних зобовязань, а саме: штраф 500 грн. (фіксована частина), штраф 590,34 грн. (процентна складова).

Тобто, умовами вище вказаного Договору передбачено подвійну відповідальність позичальника за одне й те саме порушення порушення строків сплати суми кредиту та процентів, та нараховано пеню і штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені.

Отже банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірних зобовязань (прострочення виконання грошового зобовязання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України.

Вказана правова позиція висловлена в ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 р., від 6 листопада 2013 року (№6-116цс13).

З урахуванням зазначених норм, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, а також з урахуванням розяснень, що містяться у п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, від 17.10.2014 року № 10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI), тобто з відповідача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1540,93 грн. (11806,85 грн. х 100 / 12897,19= 91%, 1600 судового збору + 93,34 грн. витрати за оголошення однієї справи х 91% = 1540,93).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором від 19 листопада 2007 року, що виникла станом на 18 квітня 2017 року, в загальній сумі 11806 (Одинадцять тисяч вісімсот шість) грн. 85 коп., з яких: заборгованість за кредитом 4476,40 грн., заборгованість по процентам 3425,82 грн., пеня 3904,63 грн.

Стягнути з ОСОБА_1на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» судові витрати по справі в сумі 1540 (одна тисяча п'ятсот сорок) грн. 93 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя Л.М. Семенова