Справа № 487/5299/13-ц
Провадження № 4-с/487/99/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2017 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Плетенчук О.С., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Миколаївського обласного управління Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на постанову головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, мотивуючи тим, що 30.08.2017 на адресу філії - Миколаївське обласне управління АТ «Ощадбанк» надійшла постанова головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції від 14.08.2017 про закінчення виконавчого провадження № 42815754 з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2013 по справі №487/5299/13-п (провадження №2/487/2194/2013) про стягнення з ОСОБА_2 (надалі - Боржник) на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (скорочене найменування - АТ «Ощадбанк»., надалі - Стягувач) заборгованості за кредитним договором №515-А від 11.09.2006 у розмірі 1519.14 доларів США, що по курсу НБУ становить 12 142,49 грн. та судового збору 229,40 грн.

Згідно зазначеної постанови виконавче провадження №42815754 з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2013 по справі №487/5299/13-ц (провадження № 2/487/2194/2013) про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» кредитної заборгованості закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з повним фактичним виконанням. Так, в резолютивній частині оскаржуваної постанови головним державним виконавцем Карастан А.О. зазначено, що боржником сплачено борг згідно платіжного доручення №5089 від 14.08.2017.

З постановою головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 від 14.08.2017 про закінчення виконавчого провадження № 42815754 АТ «Ощадбанк» не погоджується, вважає дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження та постанову від 14.08.2017 про закінчення виконавчого провадження необґрунтованими та неправомірними.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив визнати незаконними дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо закінчення 14.08.2017 виконавчого провадження №42815754 про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості. Визнати незаконною та скасувати постанову від 14.08.2017 про закінчення виконавчого провадження №42815754 з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/5299/13-ц (провадження №2/487/2194/2013) про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1519,00 доларів США та 229,40 грн. судових витрат.

Представник скаржника подав заяву про слухання справи за його відсутністю. Скаргу підтримав у повному обсязі.

Представник відділу ДВС в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду.

Боржник в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва по справі №487/5299/13-ц ухвалено рішення про задоволення позовних вимог АТ «Ощадбанк» та стягнення зі ОСОБА_2 на АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №515-А від 11.09.2006 в розмірі 1519,14 доларів США, що по курсу НБУ становить 12142,49 грн. Крім того, на користь АТ «Ощадбанк» з Боржника стягнуто судовий збір в розмірі 229,40 грн.

На виконання вищевказаного рішення 28.10.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором №515-А від 11.09.2006 року у розмірі 1519,14 доларів США, що по курсу НБУ становить 12142,49 грн. та судового збору в розмірі 229,40 грн.

03.04.2014 зазначений виконавчий лист повторно предявлено до виконання до Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.?

08.08.2014 державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42815754 з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.10.2013 по справі №487/5299/13-ц (провадження№2/487/2194/2013) про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» боргу в сумі 1519,44 доларів США, що по курсу НБУ становить 12 142,49 грн. та 229,40 грн. судових витрат.

При примусовому виконанні виконавчого провадження №42815754 боржником ОСОБА_2 внесені на рахунок відділу державної виконавчої служби 12142 грн. та 229,40 грн. судових витрат. В подальшому зазначені кошти перераховані державним виконавцем на рахунок Стягувача.

На підставі того, що боржником ОСОБА_2 сплачений зазначений у виконавчому листі гривневий еквівалент заборгованості (станом на 18.03.2013), державний виконавець вважав, що заборгованість за рішенням суду погашена в повному обсязі і закінчив виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин «уразі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, у резолютивній частині рішення зазначається про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті,що відповідає вимогам частини 3статті 533 ЦК».

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами.

Оскільки судом стягнуто заборгованість за кредитним договором у доларах США, а не у національній валюті - гривні, стягувач має право на повернення боргу саме у доларах США; цьому праву стягувач кореспондує обов'язок боржника повернути заборгованість за кредитним договором у валюті кредиту.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначається ст. 53 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, головний державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 до суду із заявою про роз'яснення рішення суду не звертався.

Отже, дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа є неправомірними, оскільки судове рішення про стягнення грошових коштів фактично не було виконане і цим порушені права ПАТ «Державний ощадний банк України», як стягувача.

Судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України (ч. 5 ст. 124 Конституції України). Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Також суд приймає до уваги правову позицію, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 12.07.2017 року в справі № 6-708цс17 з якої вбачається, що за ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 ЦК України). Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов'язання визначено у вигляді грошового еквівалента в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов'язання (у банку - отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Рішенням суду стягнуто з боржника на користь банку заборгованість за кредитним договором в доларах США, а під час розгляду справи суд установив, що за кредитним договором позичальник отримав валютний кредит. За викладених обставин висновки судів про правомірність дій державного виконавця є передчасними, оскільки суд не встановив, який доларовий еквівалент становить стягнута з боржника сума в гривні та в якій частині вона покриває загальну заборгованість перед банком стягнуту за рішенням суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.19 Конституції України «органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон) «державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних та юридичних осіб».

Частиною 1 ст. 11 Закону встановлено обов'язок державного виконавця вживати заходів примусового виконання рішень, передбачених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо закінчення 14.08.2017 виконавчого провадження №42815754 про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» кредитної заборгованості неправомірними.

Визнати незаконною та скасувати постанову від 14.08.2017 про закінчення виконавчого провадження №42815754 з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/5299/13-ц (провадження №2/487/2194/2013) про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1519,00 доларів США та 229,40 грн. судових витрат.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Д.Г. Нікітін