АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 2-2218/5165/11
Провадження № 22-ц/792/1378/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів П'єнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю апелянта ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду і в обґрунтування позовних вимог зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_1. І в цій квартирі зі згоди позивача 25.03.1999 року була зареєстрована його дружина ОСОБА_3, яка проживала за вказаною адресою до вересня 2010 року. Позивач просив суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки вона не проживає в цій квартирі більше шести місяців та не бажає зніматися з реєстрації.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 09 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 листопада 2011 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28 листопада 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 09 грудня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 11 листопада 2016 року провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 12 грудня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 11 листопада 2016 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

ОСОБА_1, не погоджуючись із вказаним рішенням суду, оскаржив його в апеляційному порядку та зазначає, що оскаржуване рішення незаконне та необґрунтоване з мотивів неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, неправильного встановлення обставин, які мають значення для справи. Апелянт вказує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На момент винесення судового рішення, яке оскаржується, право власності відповідача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в порядку, встановленому діючим законодавством України, зареєстроване не було, тому відповідач не набув право власності на частину спірної квартири. Враховуючи викладене, апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити.

Апелянт апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просить її задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнав і просить її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідачка до суду не з»явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день і час слухання справи повідомлена належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 06.12.1998 року власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.03.2017 року, що залишене без змін ухвалою колегії суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 25.05.2017 року визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частини вказаної квартири. (а.с.163-164).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що відповідачка ОСОБА_3 є співвласником квартири АДРЕСА_1, а не членом сім'ї власника, а тому не може бути позбавлена права користування нею.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на ту обставину, що на час винесення судового рішення право власності відповідача в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстроване не було, тому відповідач не набув право власності на частину спірної квартири, не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 22.03.2017 року, що залишене без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Хмельницької області від 25.05.2017 року встановлено, що спірна квартира придбана за час шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 і є спільною сумісною власністю подружжя. Та визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частини вказаної квартири. (а.с.163-164).

А тому колегія суддів вважає, що за наявності вищезазначеного рішення, безпідставним є посилання апелянта на те, що у відповідача могло виникнути право власності на спірну квартиру лише після державної реєстрації такого права.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Оскільки, ухвалою суду від 27.06.2017 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подачу апеляційної скарги до ухвалення судового рішення по справі, тому, з врахуванням вимог ст. 88 ЦПК України з апелянта підлягає до стягнення на користь держави судовий збір в сумі 56,10грн. ( 51 грн. (ставка судового збору на час подачі позову 13.07.11 року) х 110%).

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 07 червня 2017 року залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 56 грн.10коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. П'єнта

(підпис) О.І.Талалай

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. Справа № 22ц/792/1378/17

Доповідач - Корніюк А.П. Категорія: 45