Справа № 755/1637/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення 500 Євро,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 16.12.2014 року ОСОБА_2 був придбаний електронний квиток, згідно якого відповідач зобов'язався 01.06.2015 року здійснити її авіаперевезення за маршрутом - Київ, України - Кутаїсі, Грузія (рейс WU 6017) та 14.06.2015 року за маршрутом - Кутаїсі, Грузія - Київ, Україна (рейс WU 6018). Купівля квитка здійснювалася на інтернет сайті відповідача www.wizzair.com шляхом сплати платіжною карткою ОСОБА_2 (картковий рахунок НОМЕР_1 в ПАТ «Державний ощадний Банк України»). У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 сплатив повну вартість квитка, відповідач надіслав на електронну адресу ОСОБА_2 електронний квиток. Однак, пізніше вищенаведені авіарейси були скасовані відповідачем. Жодних повідомлень про скасування рейсу відповідач ні їй (позивачу) , ні ОСОБА_2 не надав. Враховуючи факт неповідомлення її відповідачем про скасування двох рейсів, відповідач має сплатити їй в якості компенсації 500 Євро.

В судовому засіданні позивач підтримала обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просила їх задовольнити. Додатково зазначила, що про скасування рейсів вона повідомлення не отримувала. Коли дізналася про скасування рейсу вона не пам'ятає. В день відльоту в аеропорт вона не їздила, чому, не пам'ятає. Не полетіла з особистих підстав. Квитками займався ОСОБА_2, вона цим не займалася.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав в повному обсязі, просив відмовити у їх задоволенні, врахувати письмові заперечення, пояснення. Додатково зазначив, що повідомлення про скасування рейсу було направлено ОСОБА_2, який бронював та оплачував квитки, і вказував свою електронну адресу, за 67 днів до запланованого рейсу. Крім того, на їх веб-сайті було офіційне повідомлення про скасування рейсів. Вся сума за квитки була повернута ОСОБА_2 не пізніше 05.04.2015 року.

В судовому засіданні третя особа позов підтримав, просив його задовольнити, пояснив, що усі повідомлення, листування здійснювалися на його електронну адресу, за його згодою. Підтвердив, що саме він придбавав квитки для себе та позивача. Зауважив. що у повідомленні відповідача ні слова про скасування рейсів, однак підтвердив, що диплома перекладача він не має. Коли він дізнався про скасування рейсів не пам'ятає. В призначений день до аеропорту він не їздив, чому не пам'ятає. Зазначив, що в кінці березня він отримав повідомлення про зарахування коштів, але за що ці кошти він не знає.

В судовому засіданні був допитаний свідок зі сторони відповідача Бандалієва Ю.В., працює менеджером по обслуговуванню клієнтів, яка пояснила, що в її обов'язки входить бронювання квитків, розгляд скарг. Зазначила, що вона направляла повідомлення про скасування рейсу. В даному повідомленні вказано і про скасування рейсу і повернення коштів третій особі. Розсилка повідомлення була автоматична.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, третю особу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що 16.12.2014 року ОСОБА_2 було здійснено замовлення-бронювання авіаквитків за маршрутом: на 01.06.2015 року - Київ, Україна - Кутаїсі, Грузія (рейс WU 6017) та 14.06.2015 року за маршрутом - Кутаїсі, Грузія - Київ, Україна (рейс WU 6018) на двох пасажирів - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Вартість квитків сплачена ОСОБА_2 16.12.2014 року в сумі 5 179,00 грн. Однак, рейси були скасовані, у в'язку з чим ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача на її користь компенсацію в розмірі 500, 00 Євро (250+250).

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 910 ЦК України за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Статтею 911 ЦК України визначено, що пасажир має право: одержати місце у транспортному засобі згідно з придбаним квитком; провозити з собою безоплатно одну дитину віком до шести років без права зайняття нею окремого місця; купувати для дітей віком від шести до чотирнадцяти років дитячі квитки за пільговою ціною; перевозити з собою безоплатно ручну поклажу у межах норм, встановлених транспортними кодексами (статутами); зробити не більше однієї зупинки в дорозі з подовженням строку чинності проїзних документів (квитка) не більше ніж на десять діб, а в разі хвороби - на весь час хвороби; відмовитися від поїздки, повернути квиток і одержати назад повну або часткову вартість квитка - залежно від строку здавання квитка згідно з правилами, встановленими транспортними кодексами (статутами); отримувати повну та своєчасну інформацію про час та місце відправлення транспортного засобу за вказаним у транспортному документі (квитку) маршрутом.

Пасажир може мати також інші права, встановлені цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст. 103 Повітряного кодексу України положення цього розділу застосовуються до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого на території України, а також до пасажирів, які вирушають з/до аеропорту, розташованого в іншій країні, до/з аеропорту, розташованого на території України.

Положення цього розділу застосовуються до пасажирів (регулярних та чартерних рейсів), яким відмовлено у перевезенні проти їхньої волі або рейс яких скасовано чи затримано, за умови, що пасажир має підтверджене бронювання на відповідний рейс та присутній для проходження реєстрації у час, що передбачений правилами авіаперевізника та письмово зазначений (включаючи електронні засоби), або, якщо час реєстрації не зазначено, не пізніше ніж за 45 хвилин до зазначеного часу відправлення, чи забронював рейс, який затримано/перенесено авіаперевізником або фрахтувальником повітряного судна (туроператором) на інший рейс незалежно від причин затримки/перенесення.

Відповідно до ст. 104 Повітряного кодексу України у разі якщо авіаперевізник мотивовано очікує на відмову пасажирам у посадці на рейс, він зобов'язаний провести опитування з метою виявлення пасажирів, готових відмовитися від свого підтвердженого бронювання в обмін на узгоджену між пасажиром, який за власним бажанням відмовляється від посадки на рейс, та перевізником винагороду.

Крім виплати винагороди, авіаперевізник зобов'язаний запропонувати пасажиру на вибір: відшкодування впродовж семи днів, яке має бути виплачено готівкою, електронним банківським переказом, банківськими дорученнями або банківськими чеками чи, за наявності засвідченої у письмовій формі згоди пасажира, у вигляді дорожніх чеків, повної вартості квитка за ціною, за якою його придбано, за невикористану частину квитка та за використану частину або частини квитка, якщо рейс більше не задовольняє потреби пасажира, а також за потреби забезпечити зворотний рейс у початковий пункт відправлення за першої можливості; зміну маршруту, яка здійснюється за відповідних транспортних умов: до кінцевого пункту призначення - за першої можливості або у пізніший час за бажанням пасажира та за наявності вільних місць.

Перевезення пасажира з аеропорту, де сталася відмова у перевезенні, до аеропорту, з якого починається запропонований перевізником альтернативний маршрут, та від аеропорту альтернативної посадки до аеропорту, куди пасажир мав прибути рейсом, на який йому відмовлено у перевезенні, здійснюється за рахунок перевізника.

Якщо пасажирів, які б виявили бажання відмовитися від подорожі цим рейсом, не виявлено або їх кількість є недостатньою, перевізник має право відмовити пасажиру у перевезенні проти його волі.

Якщо пасажирам відмовлено у перевезенні проти їхньої волі, перевізник має виплатити їм компенсацію у таких розмірах: 250 євро - для рейсів дальністю до 1500 кілометрів; 400 євро - для рейсів дальністю від 1500 до 3500 кілометрів; 600 євро - для рейсів дальністю понад 3500 кілометрів.

Під час визначення відстані за основу береться останній пункт, у якому відмова від перевезення або невиконання рейсу, який було раніше заплановано та на який заброньовано принаймні одне місце, створить затримку прибуття пасажирів у запланований час.

Статтею 105 Повітряного кодексу України передбачено, що у разі скасування рейсу пасажирам має бути запропоновано обслуговування відповідно до частини другої статті 104 цього Кодексу та компенсацію відповідно до частин п'ятої і шостої статті 104 цього Кодексу. Пасажир має право на компенсацію, якщо його не поінформовано про скасування рейсу: щонайменше за два тижні до запланованого часу відправлення; у період не більше ніж за два тижні і не менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за дві години до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через чотири години після запланованого часу прибуття; менше ніж за сім днів до запланованого часу відправлення та запропоновано зміну маршруту, що дасть змогу вирушити з пункту відправлення не пізніше ніж за годину до запланованого часу відправлення та прибути у кінцевий пункт призначення не пізніше ніж через дві години після запланованого часу прибуття.

Авіаперевізник, скасовуючи або затримуючи рейс, повинен надавати пасажирам на їх запит пояснення щодо підстав скасування чи затримки рейсу. У разі необхідності забезпечення своєчасної пересадки трансферних пасажирів на стикувальні рейси перевізник за першої можливості повинен запропонувати їм альтернативні маршрути перевезення.

Перевізник не зобов'язаний виплачувати компенсацію, передбачену частинами п'ятою і шостою статті 104 цього Кодексу, якщо він може надати підтвердження того, що причиною скасування рейсу була дія непереборної сили або надзвичайна ситуація, якій не можна було запобігти, навіть якби було вжито усіх заходів.

Доведення факту інформування пасажира про правила та умови перевезення, порядок бронювання місць на рейсах, тарифи, такси (збори), про розклад та строки виконання рейсу покладається на авіаперевізника, його агента з продажу, туристичного оператора та інших уповноважених організацій за місцем укладання договору повітряного перевезення.

Вивчивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що 16.12.2014 року ОСОБА_2 було заброньовано квитки на нього та позивача на 01.06.2015 року з Києва до Кутаїсі, та 14.06.2015 року з Кутаїсі до Києва.

26.03.2015 року на офіційному веб-сайті відповідача було оприлюднено повідомлено про скасування рейсу Київ-Кутаїсі.

27.03.2015 року (більше ніж два місяці) на електронну пошту ОСОБА_2 АДРЕСА_1 відповідачем було направлено повідомлення про скасування рейсів.

В судовому засіданні позивач та третя особа підтвердили, що в назначений день - 01.06.2015 року, вони до аеропорту не їздили, причини назвати не змогли, послалися на те, що не пам'ятають. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведено.

Таким чином, сторона позивача не надала жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 901, 908, 910 ЦК України, ст.ст. 103, 104, 105 Повітряного кодексу України, ст.ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіалінії Візз Ейр Україна», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення 500 Євро - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя: