Пров. №2/766/3394/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя Гаврилов Д.В.,

секретар Куцик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про встановлення факту не укладення спадкового договору, повернення безпідставно набутого майна та скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням клопотання про уточнення позовних вимог від 05.04.2017 року просила встановити факт неукладення спадкового договору між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, витребувати з чужого незаконного володіння будинок №28/10 по вул. І.Богуна в м. Херсоні та скасувати державну реєстрацію права власності відповідача на вказаний будинок.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.11.2015 року померла ОСОБА_4, яка є бабусею позивача та матір"ю відповідача. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок №28/10 по вул. І.Богуна в м. Херсоні. Позивач зазначає, що вона є спадкоємицею після померлої ОСОБА_4, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки при звернені до ОСОБА_5 Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, нотаріусом, при отриманні інформаційної довідки зі Спадкового реєстру було встановлено, що ОСОБА_4 укладено спадковий договір, за яким остання передавала у власність відповідачу належний їй будинок №28/10 по вул. І.Богуна в м. Херсон. Позивач вважає, що вказаний спадковий договір порушує її права як спадкоємця майна, яке є його предметом, в зв'язку з чим змушена звернутись до суду за захистом свої прав.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, надав письмові заперечення з цього приводу.

Третя особа в судове засіданні не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_6 позивач є онукою ОСОБА_4

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_6 - батько позивача помер 14.12.2006 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 - бабуся позивача померла 22.11.2015 року.

ОСОБА_5 Херсонської державної нотаріальної контори позивача повідомлено, що спадкове майно, на яке остання бажає отримати свідоцтво на право власності відсутнє, в зв'язку з укладенням спадкодавцем спадкового договору.

19.06.2007 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №2302.

Згідно з п. 1 вказаного договору ОСОБА_4 на випадок своєї смерті передала ОСОБА_2 у власність належний їй на праві власності будинок № 28/10 по вул. І Богуна (раніше Ілліча) в м. Херсон.

Пунктом 10 договору передбачено, що при його укладенні ОСОБА_4 поклала на ОСОБА_2 обов'язки, які він повинен виконати: до її смерті - виконувати розпорядження немайнового характеру, після її смерті - поховати її.

Згідно з п.16 договору сторони засвідчили, що зміст ст.ст. 1302-1308 ЦК України нотаріусом роз'яснено.

Частиною 1 статті. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач заявив вимоги про визнання зазначеного спадкового договору неукладеним, мотивуючи тим, що сторони правочину при укладенні договору не дійшли згоди зі всіх істотних обставин.

Як роз'яснено в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою У цьому разі можуть заявлятися лиш вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК.

Відповідно до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Укладаючи оспорюваний спадковий договір ОСОБА_4 (відчужувач), у відповідності до вимог ст. ст. 1302 та 1305 ЦК України, на свій розсуд скористалася своїм правом конкретизувати чи не конкретизувати в договорі свої розпорядження, які ОСОБА_2 зобов'язувався виконувати.

Зі змісту укладеного спадкового договору вбачається, що договором передбачені такі істотні умови як зобов'язання однієї сторони (набувача) виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) та набуття права власності на майно відчужувача, в разі його смерті. ОСОБА_4 роз'яснено право розірвання договору порядку у разі невиконання набувачем його розпоряджень (п. 11, п. 16 договору).

Статтею 1304 ЦК України передбачено, що спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Оскаржуваний спадковий договір укладений у письмовій формі і нотаріально посвідчений, а також зареєстрований у Спадковому реєстрі та реєстрі, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19 червня 2007 року.

За життя ОСОБА_4 жодного разу не зверталася до суду із заявою, щодо розірвання даного спадкового договору з огляду на його невиконання набувачем або визнання його недійсним чи неукладеним. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачем не виконувались окремі розпорядження спадкодавця.

Відповідач, відповідно до умов спадкового договору поховав ОСОБА_4, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, в даному випадку, відбулось виконання оспорюваного договору стороною правочину - набувачем.

Таким чином, сторонами спадкового договору ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були узгодженні всі істотні умови спадкового договору, а тому відсутні підстави для визнання його неукладеним та витребування у відповідача одержаного за цим спадковим договором майна.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 дали суду пояснення щодо умов проживання ОСОБА_4, які не спростовують висновки суду щодо заявлених вимог про визнання спадкового договору неукладеним.

Що стосується вимоги про витребування з чужого незаконного володіння будинку, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 19 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Пунктом 23 цієї постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не наведено доказів щодо свого права власності на спірне майно та не доведено факту незаконного володіння ОСОБА_2 майном позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 204, 317, 387, 1302, 1304, 1305 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 209,213-215, 234, 235,256, 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_14