Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/970/17
Провадження № 2/273/554/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2017 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Михалюка О. П. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2017 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_4, просили визнати як за спадкоємцями за заповітом за кожним право власності на спадкове майно , померлої 02 квітня 2016 року матері ОСОБА_5, , а саме на 1 /4 частину житлового будинку № 11 по вулиці Садова в селі Мокре Баранівського району Житомирської області на 1/4 всіх господарських будівель та споруд біля цього будинку прибудови «а», тераси «а-2», гаража «Б», літньої кухні «В», сараїв «Г» , «Д», «Є», навісу «Ж», вбиральні «З», колодязя №1, огорожі № 2.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачі зазначили, що їхні батьки ОСОБА_4 та померла ОСОБА_5, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі , вони були членами колгоспу імені Суворова села Мокре Баранівського району. У 1980 році вони збудували житловий будинок № 11 по вул. Комсомольська , тепер Садова в селі Мокре Баранівського району Житомирської області та у 1982 році отримали будівельний паспорт на імя батька ОСОБА_4Й

Відповідно до законів, які діяли на той час , це був колгоспний двір і всі вони були членами та мали право кожен на 1 / 4 частину цього будинку.

У 1987 році їх батьки припинили спільне проживання , але офіційно розлучились лише 03.09.1991 року , після розлучення у будинку проживали вони з матірю, батько вказаний будинок залишив їм і виїхав на постійне місце проживання до Львівської області.

15.04.1991 року вступив в дію Закон України «Про власність», а тому колгоспні двори припинили своє існування, і вказаний будинок став рахуватися в погосподарських книгах сільської ради за їх матірю.

Мати змінила прізвище на Фомюк у звязку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_6, який у 2010 році розірвала. Після розірвання шлюбу мати залишила собі шлюбне прізвище Фомюк.

У листопаді 2015 року їх мати склала заповіт, яким заповіла все своє майно їм.

02 квітня 2016 ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, яку вони прийняли. Інших спадкоємців,які мають право на обовязкову частку та претендують на спадщину немає.

У квітні 2017 року вони звернулися до Баранівської державної нотаріальної контори , щоб отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом , однак нотаріус їх відмовила у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Оскаржувати відмову нотаріуса у встановленому законом порядку вони не мають підстав.

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 02.08.2017 року за ними визнано право власності на 1/4 частину житлового будинку № 11 по вулиці Садова в

селі Мокре Баранівського району Житомирської області та на 1/4 частину господарських будівель за кожним.

Через надання їм неналежної правової допомоги , позовну заяву було складено неграмотно, де безпідставно вказано на те, що їх мати мала право лише на 1 /2 частину вищезазначеного житлового будинку. Тому рішення суду задоволено в межах їх позовних вимог.

Тепер вони змушені предявити вказаний позов про визнання за ними права власності ще на 1 /2 частину цього будинку, яка також належала їх матері ОСОБА_5 і перестала належати батькові ОСОБА_4Й, оскільки він втратив право на майно колишнього колгоспного двору, він добровільно залишив майно їм як членам цього двору, не ставив питання про витребування своєї частки.

Відповідно до вимог ст.ст. 100-101 ЦК України ( в редакції від 1963 року) громадяни могли мати у власності житловий будинок , при цьому це право не пов"язувалось з його обов"язковою державною реєстрацією

В судове засідання позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не зявилися, згідно позовної заяви ОСОБА_3 просить суд розглянути справу у його відсутності , від представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності , позовні вимоги вона підтримала.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи він повідомлений належно , що підтверджується поштовим повідомленням , він подав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив розглянути справу без його участі.

Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є матірю позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією рішення суду від 27.08.2010 року про розірвання шлюбу , копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 04.05.2016 року та від 25.05.2016 року (а.с. 5, 8, 9, 13, 15, 16).

ОСОБА_5 померла 02.04.2016 року в с. Гульськ Новоград-Волинського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с. 14).

При житті ОСОБА_5 володіла житловим будинком за № 11 по вул. Комсомольська в с. Мокре Баранівського району Житомирської області згідно погосподарської книги № 2 (2011-2015) , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області за № 411 від 25.07.2016 року (а.с. 18) .

Рішенням сесії № 189 від 16.11.2016 року вулицю Комсомольська перейменовано на вулицю Садова в с. Мокре Баранівського району Житомирської області, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області за № 192 від 20.06.2017 року (а.с. 24) .

Будинок в с. Мокре по вул. Садова, 11 Баранівського району Житомирської області побудований у 1980 році , а тому інший правовстановлюючий документ на будинок відсутній, тому цей будинок не зареєстрований в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. Ці обставини відповідали вимогам ст. ст. 100, 101 ЦК України ( в редакції від 1963 року) та підтверджуються, копією технічного паспорту на вказаний будинок ( а.с.20-22) , повідомленням КП Новоград-Волинське міжміське БТІ» Житомирської області від 17.02.2017 року № 356 ( а.с.19) .

Дані докази також вказують на те, що даний будинок не є самовільним будівництвом.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина за заповітом, так як при житті остання заповіла все своє майно позивачам в рівних долях, заповіт від 11.11.2015 року не змінено і не скасовано.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 прийняли спадщину за заповітом, подавши

відповідні заяви від 24 червня 2016 року , що підтверджується матеріалами спадкової справи № 185/2016.

Інші спадкоємці померлої ОСОБА_5 , які б прийняли належно спадщину, відсутні, так як інші заяви про прийняття спадщини відсутні у матеріалах спадкової справи .

У відповідності до копії довідки Дубрівської сільської ради Баранівського району Житомирської області від 06.07.2016 року № 387 , яка є в матеріалах спадкової справи , з ОСОБА_5 на день її смерті ніхто не був зареєстрований.

Згідно відповіді на звернення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завідуючої Баранівською державною нотаріальною конторою Житомирської області від 19.04.2017 року № 478/02-14 ( а.с. 23) відмовлено останнім у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок , що знаходиться в с. Мокре вул. Садова, 11 Баранівського району Житомирської області в звязку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на будинок. Позивач цю відмову нотаріуса не оскаржує.

У відповідності із п.п. 4.15 , 4.18 глави 10 Порядку вчинення окремих видів нотаріальних дій Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/ 5 , видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації ( за винятком земельної ділянки) , нотаріус вимагає , крім правовстановлювального документу, витяг із Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку .

Дані вимоги свідчать про те, що позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріальній конторі, так як у них відсутній правовстановлювальний документ на спадковий житловий будинок і право власності на будинок не зареєстровано на імя померлої ОСОБА_5 У відповідності до п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Судом встановлено, що такі умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину у позивачів відсутні з причин , зазначених вище .

Рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 02.08.2017 року та ухвалою суду від 14.08.2017 року про виправлення описки , визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3, право власності по спадкуванню за заповітом на спадкове майно ОСОБА_5, яка померла 02 квітня 2016 року року в селі Гульськ Новоград - Волинського району Житомирської області, а саме на 1/4 частину житлового будинку № 11 по вулиці Садова в селі Мокре Баранівського району Житомирської області та на 1/4 частину господарських будівель за кожним (а.с.26,27)

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Приписами ст. 126 ЦК УРСР ( 1963року) передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на долю в майні двору , якщо він не менше 3-х років підряд не приймав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Суд виходить із того, що сімя ОСОБА_3 ( Фомюк) проживала у складі колгоспного двору, що підтверджується копією архівної довідки від 22.08.2017 року № 81-Р ( а.с. 25) .

Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в

його майні.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 1 січня 2004 року.

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12).

З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Суд враховує, що твердження позивачів, що їх мати ОСОБА_5 припинила шлюбні відносини і спільне проживання із ОСОБА_4 у 1987 році і той виїхав у Львівську область і втратив право на частку майна колгоспного двору , ніякими доказами не спростовані, а визнані відповідачем.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок відповідно до ст. ст. 120, 126 ЦК УРСР (1963 р.), а після смерті останньої право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набули позивачі та оскільки відповідачем ОСОБА_4 позов визнається - він підлягає задоволенню щодо іншої 1 /2 частини спадкового будинку ( 1/4 частини його за кожним із позивачів) . Визнання відповідачем позову не протирічить вимогам закону, не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст.100-101, 120, 126 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст.15, 182, 392, 1220, 1223 ч. 1, 1269 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", ст. ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як за спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно , померлої 02 квітня 2016 року матері ОСОБА_5, а саме на 1/4 частину житлового

будинку № 11 по вулиці Садова в селі Мокре Баранівського району Житомирської області, на 1/4 всіх господарських будівель та споруд біля цього будинку прибудови «а», тераси « а-2», гаража «Б», літньої кухні «В», сараїв «Г» , «Д», «Є», навісу «Ж», вбиральні «З», колодязя №1, огорожі № 2.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 як за спадкоємцем за заповітом право власності на спадкове майно , померлої 02 квітня 2016 року матері ОСОБА_5, а саме на 1 /4 частину житлового будинку № 11 по вулиці Садова в селі Мокре Баранівського району Житомирської області , на 1/4 всіх господарських будівель та споруд біля цього будинку прибудови «а», тераси « а-2», гаража «Б», літньої кухні «В», сараїв «Г» , «Д», «Є», навісу «Ж», вбиральні «З», колодязя №1, огорожі № 2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Баранівський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8