Справа №: 398/1568/17
провадження №: 2/398/1799/17
"20" липня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Авраменка О.В.
за участі секретаря Міщенко С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позов мотивує тим, що 11 жовтня 2013 року між ними зареєстровано шлюб. Відповідач є батьком їх малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не цікавився життям, розвитком та станом здоров'я свого сина, повністю усунувся від його виховання та виконання будь-яких батьківських обов'язків, аліменти за рішенням суду на утримання сина не сплачує.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Додатково пояснила, що відповідач дитину не відвідує, ні морально, ні фізично, ні матеріально виховувати дитину не допомагає. Два роки тому, вона потрапила з обома дітьми в лікарню і звернулась до нього з проханням про допомогу, але він відмовив. З тих пір жодного разу з ним не спілкувалась. До дитячого садочка, який відвідує син, відповідач жодного разу не приходив. Через родичів чи знайомих допомоги не передавав. Коли дитині виповнилося шість місяців ОСОБА_2 зібрав свої речі і пішов з дому. Коли дитині виповнився один рік вона подала до суду позови про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів. В судові засідання у справі про розірвання шлюбу він не з'являвся, було ухвалено заочне рішення, в судове засідання у справі про стягнення аліментів він з'явився, з позовними вимогами погодився, проте жодного разу аліментних платежів так і не сплатив. Дитина батька не пам'ятає і не знає. Востаннє спілкувалась з ним наприкінці 2015 року, коли потрапила до лікарні з обома дітьми. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання вдруге не з'явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а. с. 27, 38). Причини неявки суду не повідомив, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався, заперечень на позов не надав.
Представник третьої особи в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення не заперечувала. Додатково пояснила, що в лютому 2017 року позивач звернулася до служби у справах дітей з приводу позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Секретар сільської ради відвідала відповідача та повідомила його особисто (він був вдома), про засідання комісії з питання позбавлення його батьківських прав, проте на засідання комісії останній не з'явився. Комісією було винесено рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав. Відповідач аліменти не сплачує, має заборгованість понад 10 000 грн., з дитиною не спілкується, вихованням не займається, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків.
За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. ст. 224 - 226 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав.
З 11 жовтня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 7). Сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8).
Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано (а. с. 9).
Згідно з довідкою Приютівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 14 лютого 2017 року №85, позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, разом з малолітнім сином, який знаходиться на її утриманні (а. с. 10).
Відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується довідкою Андріївської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Кіровоградській області від 23.05.2017 року (а. с. 20).
Згідно з довідкою Олександрійського МРВ ДВС від 12 квітня 2017 року позивач не отримувала аліменти від відповідача за період з жовтня 2015 року по березень 2017 року жодного разу, заборгованість становить 17 412 грн. (а. с. 13). В судовому засіданні позивач пояснила, що й на даний момент жодних коштів на виконання рішення про сплату аліментів відповідач не надав.
Відповідно до листа завідувача дошкільного навчального закладу №35 ОСОБА_3 відвідує заклад з вересня 2016 року, відповідач жодного разу до закладу не з'являвся участі у вихованні дитини не приймав (а. с. 12).
Олександрійська РДА, враховуючи підтвердження фактів невиконання відповідачем батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина, що виразилось в окремому проживанні від дитини, відсутності зацікавленості з боку батька у його житті та розвитку, відсутності матеріального утримання та несплату аліментів, надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина (а. с. 6).
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що протягом останніх семи років є сусідкою позивача. Відповідача бачила востаннє минулого року в селі з нетверезими хлопцями. Коли запитала у старшого сина позивача, так як він називав відповідача батьком, чи приходив тато, то хлопчик відповів, що ні. Позивач сама займається вихованням сина, їй допомагають лише її мати. Вона бачила відповідача коли вони проживали разом, він добре ставився до сина ОСОБА_1, оскільки їх спільний син був ще дуже маленьким. Починаючи з 2016 року жодного разу відповідача з дитиною та біля будинку позивача не бачила.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтями 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім'ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 51 Конституції України передбачений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Також вказаною статтею Конституції України встановлено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Аналогічна норма закріплена у ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
З наданих суду доказів та пояснень осіб, які беруть участь у справі, вбачається, що після припинення сімейних відносин відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо сина, не спілкується з ним, не проявляє до нього батьківської турботи, не цікавиться його життям, вихованням, станом здоров'я, не відвідує його, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, не надавав та не надає матеріальної допомоги на його утримання та не намагався спілкуватись з сином.
Відповідно до п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідач на розгляд питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав до Олександрійської РДА не з'явився. Будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, отримавши позовну заяву, двічі в судові засіданні без поважних причин не з'явився. Будь-яких пояснень, заперечень щодо позовної заяви не надав. Вказані обставини свідчать про байдужість відповідача як до власної дитини, так і до виконання батьківських обов'язків.
Таким чином, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності приходить до висновку що відповідач ухиляється від виховання та утримання своїх малолітніх дітей та свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд не вирішує питання щодо стягнення аліментів, оскільки з відповідача вже стягуються аліменти на утримання дитини на підставі рішення суду. Позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов'язків виконання рішення суду про сплату аліментів.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 640,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову (а. с. 2).
На підставі ст. ст. 164, 165 СК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 218, 224 - 226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: служба у справах дітей Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 діб з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області. У цьому разі десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач та третя особа мають право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Авраменко