справа № 2/638/2830/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2017 року м. Харків Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Штих Т.В. за участі секретаря Тарасовій О.П., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією родиною, поділ спільного майна та визнання договору дарування недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Дзержинського районного суду знаходиться вказана цивільна справа.

Від представника позивача в судовому засіданні 04 жовтня 2017 року надійшла заява про відвід судді Штих Т.В. з причин упередженого ставлення до позивача, вчинення дій, повязаних з несвоєчасним направленням матеріалів до апеляційної інстанції, системному створенню перешкод в доступі до правосуддя. Крім цього представник позивача зазначає, що позивачем ОСОБА_1 було направлено до Вищої ради правосуддя дисциплінарну скаргу, в якій просить притягнути суддю Штих Т.В. до дисциплінарної відповідальності.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні клопотання та зазначив, що він розділяє думку свого представника, незважаючи на необізнаність в юридичних тонкощах, вважає, що його права порушені. Представник позивача зазначив, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при обставинах викладених в заяві про відвід не має підстав довіряти судді Штих Т.В., тому вважає, що заява підлягає задоволенню.

Представник відповідача зазначив, що заява про відвід подана на неналежному етапі, та не має підстав для задоволення.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши додані до заяви про відвід лист Територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області та опис цінного листа, суд вважає вказану заяву про відвід такою, що не підлягає задовленню.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об'єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об'єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву в його безсторонності.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб'єктивний та об'єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти ОСОБА_4», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. Щодо суб'єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти ОСОБА_4» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з'являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з'являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об'єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Зазначену позицію Європейського суду підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12.

Також, у рішеннях «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету ОСОБА_5 Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв'язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Суддя під час здійснення судочинства зобов'язаний бути неупередженим та незалежним, не повинен виявляти будь-якої упередженості та особистих переконань керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені.

Аналізуючи викладені в заяві посилання представника позивача доводи, суд приходить до висновку про недоведеність вказаних обставин. Крім того, суд вважає, що в такий спосіб сторона позивача намагається тиснути на суд, проводячи дії поза площиною вказаного цивільного розгляду.

Посилання представника позивача на упередженість судді Штих Т.В. спростовуються матеріалами справи, а також правомірними вимогами судді щодо порядку розгляду та реєстарції заяви про забезпечення позову.

Заява викладене з посиланнями на припущення, так представник позивача зазначає, що суддя Штих Т.В. заздалегідь усвідомлювала, що заява про забезпечення позовних вимог від 03.07.2017 року відповідно до автоматизованого обліку не потрапить в її провадження. З цього приводу необхідно зазначити, що навпаки порушенням з боку судді було б те, якщо б вказана заява про забезпечення позовних вимог була розглянута без належної реєстрації та присвоєння вказаній справі відповідного унікального номеру. Відповідальності за дії судді Омельченко К.О., секретаря судового засідання Помазан М.О., при розгляді справи, яка не перебувала в провадженні судді Штих Т.В., суддя Штих Т.В. нести не може. Тому і обставини неналежного виконанням суддею Омельченко К.О. та секретарем судового засідання Помазан М.О. своїх службових обовязків, встановлених відповідно до відповіді від 20.09.2017 № 07-03/о-127/205/2017 начальника територіального управління державної судової адміністрації України в Харківській області, не можуть бути підставами для відводу судді Штих Т.В.

Посилання на відмову судді Штих Т.В. розглядати клопотання про забезпечення позову від 18.08.2017 року спростовується ухвалою від 18.08.2017 року щодо результатів розгляду вказаного клопотання. Вказана ухвала оскаржена стороною позивача та наразі знаходиться в провадженні апеляційної інстанції, про що сам позивач і зазначає. Критеріями залишення вказаного клопотання без розгляду стали передбачені чинним законодавством вимоги, а також розяснення стороні позивача про можливість після усунення недоліків знову звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Посилання на неякісне надіслання виділених матеріалів до апеляційної інстанції лише частково відображають дійсність. Так як стосунку до матеріалів, які перебували в провадженні судді Омельченко К.О. і тривалий час не були направлені до апеляційної інстанції, саме з вини працівників апарату суду, суддя Штих Т.В. не має, і не може нести відповідальність за вказане. За цими фактами суддя Штих Т.В. неодноразово зверталась до керівника апарату та голови Дзержинського районного суду Харківської області.

Направлення скарги щодо дисциплінарного проступку судді Дзержинського районного суду міста Харкова Штих Т.В. не є підставою для відводу, відповідно до практики рішень ОСОБА_5 Суддів України.

Суд, приходить до висновку, що сторона позивача зловживає своїми процесуальними правами, та намагається в такий спосіб тиснути на суд.

Інших обставин, які б викликали сумнів в обєктивності та неупередженості судді не виявлено.

Суд, звертає увагу на те, що правосуддя здійснюється на засадах верховенства права та забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України.

Відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Вимога мотивувати відвід означає, що особа, яка його заявила, повинна викласти відомі їй обєктивні обставини, з якими вона повязує необхідність усунення судді від участі в даному провадженні.

Натомість, позивач не зазначив таких підстав, які б унеможливлювали подальшу участь судді в даному провадженні.

Керуючись ст.ст. 20-24 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_4 про відвід судді Штих Т.В. відмовити.

Судовий розгляд продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Штих Т.В.