Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2017 року Рiвненський мiський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Соломон О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі звернулась ОСОБА_1

Під час розгляду справи по суті позивач розмір заявлених позовних вимог збільшила.

В судовому засіданні представник позивача збільшений розмір позовних вимог підтримала, просить суд позов задоволити з підстав, викладених у позовній заяві та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 75 135,80 грн. та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 232 700,00 грн. Загальна сума становить 307 835,80 грн.

В судове засідання представник відповідача не зявився, однак подав до суду письмові заперечення на позов у яких просив у задоволенні позову позивачу відмовити.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у період з 24 листопада 2007 року по 28 квітня 2009 року позивач працювала на роботі у ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів».

Рішенням Рівненського міського суду від 17 серпня 2015 року стягнуто з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 37572,00 грн.

Однак, заборгованість по заробітній платі відповідачем позивачу не виплачена.

Середній заробіток за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з квітня 2015 року по квітень 2017 року становить 75 135, 00 грн. (розмір середньої заробітної плати позивача 3131,40 грн. х 24 місяці).

Крім того, 01 січня 2007 року позивач була прийнята на роботу у ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» філія «Інструмент» посаду бухгалтера, а наказом від 28 квітня 2009 року позивач була звільнена цього ж дня на підставі п.1 ст.36 КУпАП.

Після звільнення ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» по даний час не виплатив позивачу заробітну плату в сумі 24277,00 грн.

Середній заробіток за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з травня 2009 року по квітень 2017 року становить 232 700,00 грн. (розмір середньої заробітної плати позивача 1300,00 грн. х 179).

Поданий розрахунок представником позивача представником відповідача не спростований, тому суд бере його за основу.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" роз'яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяця роботи, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п.8 вищезазначеного Порядку).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на користь позивача, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,215,293,294 ЦПК України, ст.ст.116,117 КЗпП України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі задоволити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 307 835,80 грн.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» судовий збір в розмірі 640,00 грн. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :