У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Євтушенко О.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до житлово-будівельного кооперативу «Зв'язківець» про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 Після смерті останнього спадкоємцями першої черги є вона - його дочка та син ОСОБА_6 Позивач у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Син померлого ОСОБА_6 до нотаріальної контори у строки, встановлені ст. 1270 ЦК України, з заявою про прийняття спадщини не звертався.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, бабуся позивача, після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала останній на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2012 року. Однак, право власності на квартиру не було зареєстровано ОСОБА_7 в ОП ЗМБТІ.

Після смерті ОСОБА_1 спадкоємцями за законом є: її син ОСОБА_5 та внучка ОСОБА_4 і внук ОСОБА_6, за правом представлення відповідно до ст. 1266 ЦК України після смерті батька - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач звернулася до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у строки, зазначені у ст. 1270 ЦК України, тобто, вона є спадкоємицею 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до положень ст. 1266 ЦК України. ОСОБА_5 прийняв спадщину фактично, оскільки був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом із матір'ю ОСОБА_1 Внук ОСОБА_7 - ОСОБА_6 не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, дядько позивача. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1. Позивач звернулася до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлені ст. 1270 ЦК України строки. ОСОБА_6 строки для прийняття спадщини пропустив, до нотаріальної контори не звертався. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року у задоволенні позову останнього про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було відмовлено.

Також до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 звернулися тітка померлого ОСОБА_9 (третя черга спадкоємців за законом) та ОСОБА_10 (четверта черга спадкоємців за законом).

Позивач зазначала, що є єдиною спадкоємицею за законом після померлих родичів та має право на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1 в цілому.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_4 просила суд визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку представлення померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04 лютого 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, в порядку представлення померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року рішення районного суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 вказує про те, що вона у період з січня 2007 року по день смерті ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3) проживала разом з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 27 травня 2014 року вона звернулася до Шостої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а. с. 95).

Постановою державного нотаріуса від 16 червня 2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні зв'язки.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_10, яка претендує на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 у порядку передбаченому ст. 1264 ЦК України (четверта черга спадкоємців), та яка оскаржила рішення районного суду в апеляційному порядку не була залучена до участі у справі, що позбавило її можливості скористатися процесуальними правами, передбаченими ст. ст. 27, 31 ЦПК України, та не сприяло повному та всебічному з'ясуванню всіх обставин у справі, встановленню кола всіх спадкоємців та ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Оскільки усунути вказані недоліки на стадії апеляційного розгляду неможливо, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду не впливають.

Із матеріалів справи та змісту рішення апеляційного суду не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
В.М. Коротун
О.І. Євтушенко