Справа №2-35/11 17.07.2017 17.07.2017 17.07.2017
Провадження №22-ц/784/1635/17
Справа № 2-35/11 Головуючий першої інстанції:Патрик Ю.Ю.
Провадження № 22-ц /784/1635/17 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

Іменем України

17 липня 2017 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Серебрякової Т.В.

із секретарем: Горенко Ю.В.

за відсутності учасників процесу

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на заочне рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 03. 03. 2011 р., у справі за

позовом

Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» ( далі - ПАТ «Ерсте Банк») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

27. 01. 2011 р. ПАТ «Ерсте Банк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 27.12.2007 р. з ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого він отримав 25840 $ кредиту на споживчі потреби (далі $- типографський символ долара США в стандарті Юнікод), зобов'язавшись повернути отримані кошти не пізніше26.12.2014 р.

За умовами цього договору він повинен був щомісячними рівними платежами у розмірі 442.31$, відповідно до графіку погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту та проценти за його користування у розмірі 10,99 % річних, а у разі прострочення зобов'язання сплатити пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Внаслідок невиконання позичальником цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 07. 12. 2010 р., складає 141.946,87грн., що еквівалентно 17545,48 $.

Посилаючись на наявність заборгованості позивач просив про задоволення позову та відшкодування збитків у зазначеному розмірі

Заочним рішенням Єланецького районного суду Миколаївської області від 03. 03. 2011 р. ухвалено про задоволення позовних вимог.

Цим рішенням стягнуто з відповідача на користь банку 141946 грн.87 коп., що еквівалентно 17545, 48$, в рахунок заборгованості за кредитом та 1419 грн. 46 коп. в рахунок відшкодування витрат Банку з державного мита і 120 грн. за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач, який змінив прізвище на «Ступницький» ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на необгрунтованність висновків суду та порушення норм матеріального і процесуального права, а також необхідність призначення судової економічної експертизи.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Грошові зобов'язання, відповідно до вимог ст. 526 ЦК України мають виконуватися належним чином.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК та умовами договору.

Зокрема, кредитор має вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2007 р. з ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого він отримав 25840 $ кредиту на споживчі потреби зі строком повернення отриманих коштів не пізніше 26.12.2014 р.

За умовами цього договору він повинен був щомісячними рівними платежами у розмірі 442.31$, відповідно до графіку погашати заборгованість перед Банком, у тому числі, здійснювати сплату частки кредиту та проценти за його користування у розмірі 10,99 % річних, а у разі прострочення зобов'язання сплатити пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Внаслідок невиконання позичальником цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 07. 12. 2010 р., складає 141.946,87грн., що еквівалентно 17545,48 $.

Зазначене, відповідно до приписів ст. ст.526, 611, 612, 614, 625, 651, 1054 ЦК та вимог п.6.5 кредитного договору є підставою для покладення на позичальника зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту зі сплатою нарахованих процентів, пені та інших винагород, передбачених договором.

Встановивши факт невиконання боржником умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та процентів за користування ним, суд обгрунтовано, поклав на нього обов'язок з відшкодування Банку завданих збитків, визначивши їх розмір на підставі наданих позивачем доказів, які відповідають вимогам належності та допустимості.

Відповідачем не надано інших доказів, у тому числі, будь-яких платіжних документів, які б свідчили про інший розмір боргу чи повне виконання кредитних зобов'язань.

За таких обставин відсутні підстави для застосування спеціальних знань шляхом призначення експертизи.

Адже відсутні як предмети співставлення для експертного дослідження так і підстави визначення розміру збитків з урахуванням реальної відсоткової ставки, оскільки сторони домовились про те, що нарахування процентів буде здійснюватись за відсотковою ставкою 10,99 %, а не згідно з реальною ставкою, яка визначається на підставі відповідної формули, передбаченої п.3.3 «Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» (затв. постановою Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168, далі - Правила) та призначення якої полягає у створенні умов для формування споживачем свідомого вибору кращих умов кредитування у порівнянні із запропонованими Банком (банками).

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності кредитного договору не заслуговують на увагу, оскільки по-перше такі вимоги не були предметом судового розгляду.

По-друге, позивачем надані копії Повідомлення по умови надання споживчого кредиту та графік платежів, засвідчені підписом позичальника про їх отримання, які являються додатками до кредитного договору та які за змістом відповідають вимогам названих Правил ( а.с. 10-11 зворот).

Зазначене свідчить про виконання Банком положень закону, які забезпечують свідомий вибір позичальником умов кредитування та спростовують доводи апелянта про порушення судом при ухваленні рішення, положень Закону України «Про захист прав споживачів»

З цих же підстав не можуть бути враховані і доводи щодо нечесної підприємницької практики та обману, оскільки із змісту та тексту кредитного договору вбачається, що його укладено та підписано сторонами після того, як вони дійшли згоди з усіх істотних її умов, запропоновані умови договору відповідають вимогам закону, а доказів того, що договір є недійсним відповідачем не надано.

Посилання на те, що після зарахування коштів від реалізації предмета застави збільшилася сума боргу не можна вважати обґрунтованими, оскільки на підтвердження таких обставин належних доказів не надано.

Навпаки, з наданого позивачем розрахунку, який іншими доказами не спростований, вбачається, що на час вчинення виконавчого напису про стягнення з боржника кредитної заборгованості, її загальний розмір станом на 24.11.2009 р. складав 216,818 грн. 83 коп.

Після реалізації заставного автомобіля у грудні 2009 р. виручені кошти у розмірі 80698 грн. 32 коп. були зараховані на погашення боргу у тій послідовності, яка визначена договором.

Оскільки цих надходжень виявилося недостатньо для погашення усієї кредитної заборгованості, Банк продовжував нарахування процентів та пені, передбачені умовами договору, внаслідок чого станом на 07.12.2010 р. остаточний розмір заборгованості складав суму -141946 грн. 87 коп.

Саме з врахуванням цих обставин виходив суд визначаючи остаточний розмір відшкодування збитків,завданих неналежним виконанням умов договору.

Інші заперечення апеляційної скарги також не заслуговують на увагу, оскільки правильність висновків суду щодо наслідків вирішення спору не спростовують, а тому не можуть бути підставою для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити, а заочне рішення Єланецького районного суду Миколаївської області від 03. 03. 2011 р.- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: Т.В. Серебрякова

Н.В. Самчишина