АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4028/17 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин про поновлення на роботі
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м. Харків.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» та Харківської обласної ради на рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Харківської обласної ради, Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» про скасування рішення, наказу та поновлення на роботі,

В С Т А Н О В И Л А :

29.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Харківської обласної ради, Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» (надалі КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр») про скасування рішення Харківської обласної ради від 23.06.2016 року № 238-VII про звільнення його з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», скасування наказу КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» № 125 від 25.07.2016 року про звільнення з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 22.07.2016 року з достроковим розірванням контракту від 03.10.2008 року (п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України) та поновлення його на роботі.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що його звільнення було безпідставним та відбулося з порушенням визначеного законодавством порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено. Скасовано рішення Харківської обласної ради від 23.06.2016 року № 238-VII «Про звільнення ОСОБА_3 з посади директора комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». Скасовано наказ комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» № 125 від 25.07.2016 року про звільнення ОСОБА_3 з посади директора комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 22.07.2016 року з достроковим розірванням контракту від 03.10.2008 року (п.8 ч.1 ст. 36 КЗпП України). Поновлено ОСОБА_3 на посаді директора комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» з 22.07.2016 року. Стягнуто з комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» подав апеляційну скаргу, в якій просив вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування скарги зазначено, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням вимог матеріального права, суд не взяв до уваги, що підставою для прийняття оспорюваного позивачем рішення Харківською обласною радою від 23.06.2016 р. №238-VII є звіт тимчасової контрольної комісії Харківської обласної ради і не з'ясував, що у звіті викладені принаймні два факти, які в подальшому були підтверджені в судовому порядку. Висновок суду про відсутність у спірному рішенні Харківської обласної ради посилання на конкретні пункти контракту не відповідають вимогам матеріального права. Суд не звернув уваги, що на виконання Регламенту Харківської обласної ради Розпорядження голови обласної ради №79 від 24.05.2016 року «Про скликання V сесії обласної ради VII скликання» відповідне оголошення та проект рішення про звільнення був розміщений на офіційному сайті обласної ради 24.05.2016 р., тому позивач був обізнаний про внесення на чергову сесію Харківської обласної ради питання про його звільнення. При цьому чинне трудове законодавство не передбачає обов'язкового ознайомлення працівника з проектом рішення роботодавця про його звільнення. Зазначили, що наказ про звільнення позивача був виданий виконуючим обов'язки директора у порядку і строки, передбачені законом, оскільки останній робочий останній робочий день позивача припадав на суботу.

Харківська обласна рада в апеляційній скарзі також просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування скарги зазначено, що дане рішення є необґрунтованим та незаконними, оскільки судом неповно з'ясовано обставини по справі, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, рішення суду не відповідає нормам процесуального права, ст. 215 ЦПК України. Вказано, що суд залишив поза увагою факт направлення до Харківської місцевої прокуратури №2 та прокуратури Харківської області матеріалів Звіту тимчасової контрольної комісії Харківської обласної ради з перевірки діяльності КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», оскільки вони містили достатньо правових підстав для притягнення до відповідальності позивача. Зазначено, що про намір звільнити позивача останнього було повідомлено листом від 17.06.2016 року вих. №01-37/1437, направленим на юридичну адресу Центру, де працював позивач, що є належним повідомленням про розгляд питання про його звільнення.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.10.2008 року між ОСОБА_3 та Харківською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Обласної державної адміністрації Терехова І.О. укладений контракт, згідно умов якого ОСОБА_3 прийнято на роботу до комунального закладу охорони здоров'я Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру на посаду головного лікаря. Термін дії контракту був визначений протягом 5 років з 07 жовтня 2008 року по 07 жовтня 2013 року.

Додатковою угодою № 1 дію контракту з директором комунального закладу охорони здоров'я Харківського обласного клінічного онкологічного диспансеру ОСОБА_3 продовжено до 07.10.2018 року. Додатковою угодою № 2 від 05.04.2016 року були внесені зміни до контракту від 03.10.2008 року та замінено сторони контракту, а саме Харківську обласну адміністрацію на Харківську обласну раду, інші умови контракту залишені незмінними протягом всього строку його дії.

Згідно відомостей в трудовій книжці позивача, розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 399-к від 04.12.2009 року ОСОБА_3 було переведено на посаду директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», де він і працював до дня звільнення.

Харківською обласною радою 23.06.2016 року було прийнято рішення № 238-VII «Про звільнення ОСОБА_3 з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр». Підставою для прийняття даного рішення Харківською обласною радою вказано на результати роботи тимчасової контрольної комісії обласної ради з перевірки діяльності КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр», створеної рішенням обласної ради від 04.02.2016 року та висновки постійної комісії обласної ради з питань соціальної політики, охорони здоров'я, реабілітації учасників бойових дій та АТО, у зв'язку з порушенням умов контракту. Також, зазначено, що Харківська обласна рада керувалась п. 20 ч. 1 ст. 43, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, рішенням Обласної ради від 14.04.2016 року № 138- VII «Про затвердження Положення про порядок призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників комунальних підприємств, установ, закладів, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, та визнання деяких рішень обласної ради такими, що втратили чинність».

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з недоведеності підстав для звільнення позивача ОСОБА_3, з яких він був звільнений, а також вважав, що відповідач порушив законний порядок його звільнення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду.

Згідно ст.2 КЗпП України право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно із ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов'язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, що зобов'язкує власника про звільненні керівника з цих підстав вказувати конкретні підстави, які зазаначені у конктракті і тому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що закон не зобов'язував при звільненні ОСОБА_3 зазначати конкретні, визначені для цього у конкракті підстави (умови звільнення).

Відповідно до роз'яснень, які надані у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України (з передбачених контрактом підстав) суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті про його розірвання.

Так, у п. 5.3 укладеного з позивачем трудового договору - контракту від 03.10.2008 року, зі змінами та доповненнями (а.с. 12-20 т.1) передбачена можливість звільнення працівника з ініціативи Адміністрації до закінчення строку дії контракту, зокрема: - а) у випадку систематичного невиконання керівником, без поважних причин обов'язків, покладених на нього цим контрактом; -б) у випадку одноразового грубого порушення керівником законодавства і обов'язків, передбачених контрактом, у результаті чого виникли значні негативні наслідки для Диспансеру (понесені значні збитки, сплачені фінансові санкції, тощо); в) у разі невиконання обов'язків перед бюджетом та пенсійним фондом щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, а також невиконання Диспансером зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати; г) у разі несплати реконструйованої податкової заборгованості протягом трьох місяців; д) за поданням службових осіб органів державного нагляду за охороною праці у разі систематичних порушень вимог чинного законодавства України з питань охорони праці; е) у разі допущення зростання обсягів простроченої кредиторської заборгованості.

Також, відповідно до п. 2.3 Положення про порядок призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників комунальних підприємств, установ, закладів, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, та визнання деяких рішень обласної ради такими, що втратили чинність, затвердженого Рішенням Харківської обласної ради IV сесії VII скликання № 138 від 14.04.2016 року (далі - Порядок) контракт з керівником комунального підприємства може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін на підставах, встановлених чинним законодавством України, а також передбачених у контракті. При розірванні контракту на підставах, визначених у контракті, але не передбачених чинним законодавством України, звільнення проводиться згідно із п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Однак всупереч вказаним роз'ясненням, оскаржене по справі рішення Харківської обласної ради від 23.06.2016р. № 238-VII «Про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» не містить визначених в укладеному з позивачем умов трудового договору, які порушив ОСОБА_3 Таке неконкретне формулювання причин звільнення порушує права звільненого працівника вжити заходів на захист своїх трудових прав на день розгляду питання про його звільнення.

При цьому в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження посилань представника Харківської обласної ради, що у даному випадку ОСОБА_3 був звільнений за порушення умов п.п. «б» п. 5.3 трудового договору (контракту) від 03.10.2010 року - за одноразове грубе порушення Керівником законодавства і обов'язків, передбачених контрактом, у результаті чого виникли значні негативні наслідки для Диспансеру (понесені значні збитки, сплачені фінансові санкції, тощо).

Обгрунтовуючи підстави звільнення за вказаним пунктом контракту представник Харківської обласної ради зазначив, що ОСОБА_3 було порушено вимоги Закону України «Про запобігання корупції» в частині наявності у нього приватного інтересу, що може вплинути на об'єктивність та неупередженість прийняття ним рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання ним своїх службових повноважень (потенційний конфлікт інтересів), яке було розглянуте на засіданні Постійної комісії з правових питань, регуляторної політики, законності, громадського порядку, боротьби з корупцією та злочинністю та мають ознаки кримінального правопорушення у вигляді службового недбальства, оскільки ОСОБА_3, не зважаючи на оскарження ОП «Аптека №288» постанови господарського суду Харківської області до касаційної інстанції повинен був звернутись до виконавчої служби для виконання рішення та примусового виселення ОП «Аптека №288» із займаних орендованих приміщень.

При цьому в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази на підтвердження того, що на день звільнення ОСОБА_3 існували передбачені у п.п. «б» п. 5.3 трудового договору (контракту) від 03.10.2010 року підстави для його звільнення: що внаслідок невиконання ним постанови господарського суду про розірвання договору оренди, що можна кваліфікувати як одноразове грубе порушення Керівником законодавства і обов'язків, передбачених контрактом, - виникли які-небудь значні негативні наслідки для Диспансеру (понесені значні збитки, сплачені фінансові санкції, тощо).

Всі подані відповідачами докази стосовно результатів притягнення ОСОБА_3 до адміністративної або кримінальної відповідальності, а також висновок спеціалістів - експертного економічного дослідження № 18 від 02.09.2016р. не могли бути враховані при звільненні ОСОБА_3 у червні 2016 року, оскільки на той час їх ще не існувало. Тому такі докази не є допустимим в розумінні ст. 59 ЦПК України і суд обґрунтовано їх відхилив.

Крім того у звіті Тимчасової контрольної комісії обласної ради з перевірки діяльності КЗОЗ «ХОКОД» та у рішенні постійно діючої комісії обласної ради з питань соціальної політики охорони здоров'я, реабілітації учасників бойових дій та АТО не зазначено про порушення з боку ОСОБА_3 конкретних умов трудового договору, а лише була вказана пропозиція стосовно передачі висновків роботи тимчасової комісії щодо невиконання КЗОЗ «ХОКОД» постанови Харківського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2010 року про розрівання договору оренди та виселення орендаря, а також щодо сплати орендарем орендної плати без належного підтвердження обслуговування пільгової категорії населення за договрами оренди за ставкою 2% , та відносно здійснення правомочностей стосовно розпорядженням майном та визначення доцільності й ефективності використання майна власником - до Харківської місцевої прокуратури № 2 Харківської області та Прокуратури Харківської області (а.с. 230 т.1).

Однак, як вбачається з матеріалів цивільної справи, жодних доказів на підтвердження того, що відносно позивача ОСОБА_3 на момент прийняття Харківською обласною радою рішення про звільнення 23.06.2016 року у зв'язку з цими звинуваченнями були порушені будь-які кримінальні справи щодо службового недбальства або були прийняті рішення про притягнення його до кримінальної відповідальності чи відповідальності за порушення вимог антикорупційного законодавства суду під час розгляду справи у суді першої інстанції не надано.

Навпаки, згідно відповіді Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції на запит адвоката від 29.04.2016 року повідомлено, що кримінальні провадження було закрито за відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення. (а.с. 33 т.1).

Згідно відповіді з Київського відділу поліції Головного управління Національної поліції від 03.04.2017 року в провадженні перебувають кримінальні провадження відносно службових осіб КЗОЗ «Харківський онкоцентр» за ст. 191 ч.2, 364 ч.1 КК України, однак, даних на підтвердження порушення кримінальних проваджень саме відносно позивача суду не було надано, та не надані відомості про доведеність його провини в порушенні чинного кримінального законодавства, як на момент звільнення, так і на час ухвалення районним судом рішення.

Посилання представників відповідачів на наявність порушених відносно позивача проваджень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1-ч.2 ст. 172-7 КУпАП, колегія суддів відхиляє, оскільки на час прийняття рішення Харківською обласною радою про звільнення ОСОБА_3 рішень про притягнення позивача до відповідальності немає.

При цьому, районним судом були правильно враховані дані про винесення Київським районним судом м. Харкова в грудні 2016 року - січні 2017 року постанов про закриття проваджень відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст. 172-7 КУпАП за відсутністю в його діях складу правопорушення та постанови Апеляційного суду Харківської області від 21.03.2017 року про звільнення ОСОБА_3 від адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 172-7 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП (за малозначимості правопорушення) та наявність окремої ухвали Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017 року, тобто через півроку з дня звільнення позивача.

Всі подані відповідачами докази стосовно результатів притягнення ОСОБА_3 до адміністративної або кримінальної відповідальності, а також висновок експертного економічного дослідження № 18 від 02.09.2016р. не могли бути враховані при звільненні ОСОБА_3 у червні 2016 року, оскільки на той час їх ще не існувало. Тому такі докази не є допустимими в розумінні ст. 59 ЦПК України і суд обґрунтовано їх відхилив з цих підстав.

Крім того у звіті Тимчасової контрольної комісії обласної ради з перевірки діяльності КЗОЗ ХОКОД та у рішенні постійно діючої комісії обласної ради з питань соціальної політики охорони здоров'я, реабілітації учасників бойових дій та АТО не зазначено про порушення з боку ОСОБА_3 конкретних умов трудового договору.

Відповідно до п. 2.3.7 Положення у випадку ініціювання питання звільнення керівника комунального підприємства, установи, закладу із займаної посади із достроковим розірванням контракту ініціатором (депутати обласної ради, постійні комісії тощо) на ім'я голови Ради направляється звернення по суті питання та обґрунтовані підстави, з одночасним наданням пропозицій щодо кандидатури виконуючого обов'язки керівника відповідного комунального підприємства, установи, закладу або нової кандидату на зазначену посаду.

Постійні комісії розглядають зазначене звернення (може залучатися до відпрацювання цього питання галузевий орган управління), видають у вигляді витягу з протоколу згоду на розірвання контракту та звільнення керівника із займаної посади і передають витяг з протоколу до Управління.

На підставі висновків постійних комісій Управління готує лист на ім'я керівника комунального підприємства, установи, закладу із інформуванням стосовно винесення на чергову сесію обласної ради питання щодо звільнення його із займаної посади та дострокового контракту (з обґрунтованими підставами) та відповідний проект рішення обласної ради.

Однак, згідно до витягу протоколу № 7 засідання вказаної постійної комісії від 09.06.2016р., на яке послалася Харківська обласна рада у своєму рішенні від 23 червня 2016 року про звільнення ОСОБА_3 вирішено лише рекомендувати винести на розгляд сесії обласної ради проект рішення «Про звіт тимчасової ради з перевірки діяльності КЗОЗ «ХОКОД», а також - питання щодо дострокового припинення контракту з ОСОБА_3 директором КЗОК «ХОКОД». Своє згоди на звільнення ОСОБА_3, як це передбачено абз. 2 п. 2.3.7, вказана постійна комісія не надавала (а.с. 178 т. 1).

Тому, з огляду на відсутність згоди постійно діючої комісії обласної ради з питань соціальної політики охорони здоров'я, реабілітації учасників бойових дій та АТО на звільнення ОСОБА_3, та чіткі вимоги діючого Порядку про її наявність - посилання в оскаржуваному рішенні на звільнення ОСОБА_3 на підставі висновків цієї постійно діючої комісії є безпідставним.

Згідно витягу з протоколу № 8 засідання постійної комісії з питань спільної власності територіальних громад області від 16 червня 2016 року постійна діюча комісія заслухала доповідь начальника управління з питань комунальної власності виконавчого апарату обласної ради, на підставі чого погодила проект рішення обласної ради «Про звільнення ОСОБА_3 з посади директора КЗОЗ «ХОКОД» та винесення його на розгляд пленарного засідання обласної ради (а.с. 177 т. 1).

Однак таке погодження не було підставою рішення Харківської обласної ради від 23 червня 2016 року для звільнення ОСОБА_3 з посади, тому не має юридичного значення.

Що стосується попереднього повідомлення про розгляд на сесії звільнення позивача з роботи не за його домашньою адресою, а на адресу лікувального закладу, де він на той час працював, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такий порядок не відповідає вимогам п. 2.3.7 Порядку, згідно якого на підставі висновків постійних комісій Управління готує лист на ім'я керівника комунального закладу із інформуванням стосовно винесення на чергову сесію обласної ради питання щодо звільнення його з займаної посади та дострокового розірвання контракту (з обґрунтованими підставами) та відповідний проект рішення обласної ради.

Матеріали справи містять копію листа від 17.06.2016 року (а.с. 185 т.1), яким ОСОБА_3 повідомляють, що проект рішення «Про звільнення ОСОБА_3 з посади директора КЗОЗ «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» включено до порядку денного V сесії обласної ради VII скликання.

Однак, в порушення вимог зазнаеного пункту Порядку, ОСОБА_3 не було направлено проекту рішення про його звільнення.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив заперечення відповідача, Харківської обласної ради, про те. що проект рішення про звільнення ОСОБА_3 було розміщено на сайті Харківської обласної ради, як на підтвердження належного повідомлення позивача, оскільки такий порядок повідомлення діючим Положенням не передбачений.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки відповідачі не надали до суду належних і допустимих доказів, що на дату звільнення ОСОБА_3 існували передбечені умовами контракту підстави для його звільнення і при цьому порушили законний порядок його звільнення, колегія суддів погоджіється з рішенням суду про незаконність звільнення позивача, про порушення його трудових прав, що підлягали захисту у визначений судом спосіб.

Той факт, що після ухвалення рішення суду по справі, під час розгляду скарги той заклад охорони здоров'я, де працював позивач на день звільнення був ліквідований, не впливає на законність та обгрунтованість суду першої інстанції і не є законною причиною для зміни підстави звільнення позивача, оскільки ці обставини виникли вже після розгляду справи судом і тому є новими, шо перебувають поза межами розглянутої справи, внаслідок чого відповідно до ст. 303 ЦПК України не підлягають врахуванню при апеляційному розгляді справи. З цих причин у даному випадку не підлягають до застосуванню роз'яснення судам, що були викладені у абз 3 п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів" № 3 від 06.11.1992р.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги Харківської обласної ради про те, що суд безпідставно вважав порушенням діючого Порядку видання Наказу про звільнення ОСОБА_3 виконуючим обов'язки директора КЗОЗ «ХОКОД» Місюрою І.І. 25 липня 2016 року після спливу одного місяця від дати ухвалення рішення Харківської обласної ради від 23.06.2016 року № 238-VII.

Враховуючи те, що останній робочий день ОСОБА_3 припав на вихідний день, то відповідно до правил ст. 241-1 КЗпП України якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Однак, така помилка суду в цілому не вплинула на правильність його висновків і є формальною, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 308 ЦПК України, за якими не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань, не може бути підставою для скасування рішення районного суду.

З огляду на те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, керуючись ст. 308 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає оскаржуване заочне рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Комунального закладу охорони здоров'я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» та Харківської обласної ради - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 10 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, і протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -