Справа № 541/597/17
Провадження №2-о/541/64/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 липня 2017 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі: головуючої, судді Куцин В.М.,

з участю секретаря Євдокимової Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересована особа Остапівська сільська рада Миргородського району Полтавській області,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з заявою, в якій просив встановити факт постійного проживання разом зі своїм двоюрідним дідом ОСОБА_2, що помер 03 серпня 2006 року, на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що після смерті діда залишилось спадкове майно до складу якого ввійшла земельна ділянка площею 4,61 га, яка знаходиться на території Остапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області та належала померлому, що підтверджується викопіюванням з плану користування земельними ділянками, що знаходяться за межами села Будаківка Миргородського району Полтавської області. Однак йому відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не має можливості підтвердити документально факт постійного проживання разом із спадкодавцем, на час відкриття спадщини.

В судовому засіданні підтримуючи вимоги заяви ОСОБА_1, зазначив, що за життя двоюрідний дід ОСОБА_2 був зареєстрований і фактично проживав в с. Будаківка (нині Онацьке) Миргородського району Полтавської області, однак до 2013 року в селі не існувало назв вулиць, в звязку з чим сільська рада не має можливості видати довідку щодо його проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він (заявник) значиться зареєстрованим в ІНФОРМАЦІЯ_1 без назви вулиці, хоча він з 20 березня 2000 року проживав разом зі своїм двоюрідним прадідом ОСОБА_2 ОСОБА_1 доглядав за двоюрідним прадідом, який за віком та за станом здоровя потребував стороннього догляду, так як проживав сам, оскільки його рідний внук помер, а його дружина та діти внука виїхали на постійне місце проживання в інший населений пункт. Заявник здійснив поховання двоюрідного прадіда і оскільки проживав разом зі спадкодавцем на день його смерті, вважав себе таким, що прийняв спадщину, тому і не звертався у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Вирішивши оформити документи на успадковане ним майно, заявник звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_3, але остання своєю постановою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом тому заявник просив встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Заінтересована особа Остапівська сільська рада в судове засідання свого представника не направила, до суду подала заяву, в якій заперечень проти заяви ОСОБА_1П не висловила, справу просила розглянути без їх участі (а.с.67).

Заслухавши пояснення заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 03 серпня 2006 року в селі Онацьке Оспапівської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 34). На момент смерті був зареєстрований та проживав один за адресою село Онацьке вулиця Вигін будинок,1 Миргородського району (особовий рахунок 367), відповідно до довідки Остапівської сільської ради №133 від 15.03.2017 року та виписки з погосподарської книги №6 села Онацьке Остапівської сільської ради за 2005-2010 роки, був головою домогосподарства в селі Онацьке (особовий рахунок 367) (а.с.35,43,44).

15 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого 03 серпня 2006 року двоюрідного прадіда ОСОБА_2, однак нотаріус постановою від 15.03.2017 року відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що в термін для прийняття спадщини згідно ст.1268 ЦК України він не подав заяву про прийняття спадщини та не проживав разом з померлим (фактично не прийняв спадщину) (а.с.37).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є час смерті особи.

Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він в установлений строк не відмовився від спадщини.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Як вбачається з копії паспорта заявника, останній на момент смерті ОСОБА_2 був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 сільської ради Миргородського району (а.с. 38). Згідно виписки з погосподарської книги №6 села Онацьке Остапівської сільської ради за 2006-2010 роки ОСОБА_1 був головою домогосподарства в селі Онацьке (особовий рахунок 385). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» в редакції, що діяла на час смерті ОСОБА_2 реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Факт постійного проживання заявника з ОСОБА_2 реєстрацією не підтверджується. У судовому засіданні свідки ОСОБА_4М, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 пояснили, що проживали або проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 і їм достовірно відомо, що заявник здійснював догляд за спадкодавцем, обробляв город діда. Однак як пояснили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 заявник був зареєстрований та проживав неподалік в сусідньому хуторі в будинку свого діда та баби, що обєктивно підтверджуються даними паспорта та виписками з погосподарської книги села Онацьке, отже факт проживання заявника разом зі спадкодавцем більше шести місяців на рік свідками також не підтверджений.

Суд критично оцінює свідчення свідка ОСОБА_8, про постійне проживання заявника зі спадкодавцем, про допит якого було заявлено після дослідження всіх доказів по справі, в тому числі і отриманих на запит суду виписок з погосподарських книг і перерви в судовому засіданні та враховуючи, що остання в селі Онацьке в період з 2000 по 2005 рік (за життя її батьків) бувала періодично 1 раз на тиждень, а після їх смерті лише навідувала домоволодіння покійних батьків та обробляла город.

Не заслуговують на увагу твердження заявника, що відсутність назв вулиць в населених пунктах Остапівської сільської ради селах Онацьке та Будаківка унеможливило отримання ним спадщини після смерті ОСОБА_2 в порядку до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки вони спростовуються вищевказаними обґрунтуваннями підстав відмови в задоволенні заяви.

Враховуючи викладене, суд вважає, що докази постійного проживання заявника зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини внаслідок смерті останнього відсутні, отже у задоволенні заяви про встановлення цього факту необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 4, 11, 57, 60, 179, 213-215, 234, 256,

Керуючись ст.ст. 208, 209, 214, 223, 234, 235, 256, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з часу проголошення через Миргородський міськрайонний суд до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя: ОСОБА_9