У Х В А Л А

20 жовтня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд судових рішень у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Укренергоресурс», про стягнення заборгованості,

встановила:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 07 березня 2017 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2017 року касаційну скаргу ПАТ «Державний ощадний банк України» відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ПАТ «Державний ощадний банк України» просить скасувати рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 203, 215, частини другої статті 548 ЦК України та статті 61 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що договір мультивалютної невідновлюваної кредитної лінії від 17 липня 2007 року № 80-07 був предметом розгляду Рівненського апеляційного господарського суду, який постановою від 24 листопада 2016 року у справі № 918/1890/13 відмовив у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ТОВ «Укренергоресурс» про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зазначеною постановою визнано договір мультивалютної невідновлювальної кредитної лінії від 17 липня 2007 року № 80-07 неукладеним, що тягне за собою неукладеність всіх інших забезпечувальних договорів (іпотеки, застави, поруки, тощо).

З огляду на це, суди дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення з поручителів на користь банку заборгованості за договором мультивалютної невідновлюваної кредитної лінії від 17 липня 2007 року № 80-07 та укладеними на його забезпечення договорами поруки від 17 липня 2007 року.

У наданій для порівняння постанові Вищого господарського суду України від 13 березня 2017 року суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд в частині вирішення зустрічного позову, виходив з того, що апеляційний суд, встановивши лише, що в матеріалах справи містяться дві редакції Кредитного договору, які частково відрізняються одна від одної, помилково дійшов до висновку про неукладеність спірного Кредитного договору. Зробивши помилкові висновки щодо неукладеності спірних договорів, суд апеляційної інстанції фактично не перевірив законності та обґрунтованості рішення місцевого господарського суду в частині зустрічного позову. Зазначене унеможливлює перегляд рішення суду першої інстанції в цій частині касаційним судом з урахуванням принципу стадійності перегляду судових рішень.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року суд виходив з того, що обставини, на які посилається заявник як на підставу для перегляду постанови Вищого господарського суду України від 13 січня 2016 року, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи № 910/24991/13. Відповідно до частини першої статті 11126 ГПК Верховний Суд України відмовляє у задоволенні заяви, якщо обставини, що стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися, або норми права у рішенні, про перегляд якого подана заява, застосовані правильно.

Таким чином, у судовому рішенні, наданому для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Надана заявником ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2016 року не може бути взяте до уваги Верховним Судом України як приклад неоднакового застосування норм матеріального та процесуального права, оскільки зазначена ухвала скасована постановою Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року.

За таких обставин вважати заяву ПАТ «Державний ощадний банк України» обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Укренергоресурс», про стягнення заборгованості за заявою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко