Справа № 2-4400/11
19.07.2017 м. Білгород - Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді Шевчук Ю.В.,
при секретарі Мамончик К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі за позовом Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва, -
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2012 року позовні вимоги Білгород-Дністровської міської ради були задоволені. Зобовязано ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул.. Енгельса, 23 «а», примусово знести самочинно збудовані два сараї, душ, прибудову до власного житлового будинку, який розташований за адресою: вул.. Енгельса, 23 «а» у м. Білгород-Дністровському Одеської області. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Білгород-Дністровської міської ради витрати, понесені при розгляді справи, а саме: витрати на ІТЗ судового процесу 120,00 гривень. У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визнання права власності на самочинно зведені будівлі відмовлено.

06 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та просить суд доповнити рішення суду від 31.01.2012 року шляхом зазначення серед обєктів, що підлягають знесенню, гаражу який розташований за тією ж адресою: вул.. Енгельса, 23 «а», м. Білгород-Дністровський.

ОСОБА_1 в судовому засіданні свою заяву підтримала та просила суд її задовольнити.

Представник Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явилась. про день слухання справи були повідромлені, причини неявки суду не повідомили.

У відповідності до ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши доводи заявника, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати (ч.1 ст. 220 ЦПК України).

Відповідно до п.20 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2011 року позивач БілгородДністровська міська рада, подав до суду позовну заяву з наступним змістом прохальної частини: зобовязати гр. ОСОБА_2 примусово знести самочинно збудовані два сараї, душ, прибудову до власного житлового будинку, що розташований за адресою: вул.. Енгельса, 23 «а» у м. Білгород-Дністровському Одеської області. Стягнути з ОСОБА_2 на користь Білгород-Дністровської міської ради витрати, понесені при розгляді справи, а саме: витрати на ІТЗ судового процесу 120,00 гривень.

Під час розгляду справи позивачем позовні вимоги не збільшувались, не зменшувались, тобто не змінювались.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до ст. 4 ЦПК Укр аїни, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Між тим, гараж, на який заявник вказує в своїй заяві від 06.07.2017 року, не був предметом розгляду вказаної цивільної справи. В мотивувальній частині судом були лише зазначені наявні докази, що досліджувалися, серед яких обставини стосовно того, що відповідачкою був переобладнаний один із сараїв в гараж, однак позивачем даний обєкт не було віднесено до «самочинно збудованих», та не було заявлено його до розгляду.

Під час ухвалення рішення суд досліджує та приймає до уваги всі представлені сторонами докази та доводи, надає їм правову оцінку, встановлює обставини справи та вирішує яка правова норма підлягає застосування до відносин, що склалися між ними, з метою їх врегулювання та вирішення спору. При цьому суд не може виходити за межі позовних вимог.

Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про відсутність будь-яких обґрунтованих та законних підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, яка по суті містить вимогу про зміну рішення та його висновків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 220 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у справі за позовом Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_1 про знесення самочинного будівництва - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ