У Х В А Л А

іменем україни

18 жовтня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

КафідовоїО.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділу Держгеокадастру в Кіцманському районі про визнання права власності на земельну ділянку та визнання державного акта недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на додаткове рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відділу Держкомзему в Кіманському районі про визнання права власності на земельну ділянку та визнання державного акта недійсним.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано таким, що втратив чинність Державний акт серії НОМЕР_1 на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану на території с. Реваківці Кіцманського району Чернівецької області, розміром 0,54 га, вартістю 21 756 грн., цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, виданого на ім'я ОСОБА_5 27 листопада 1995 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на вищевказану земельну ділянку.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 26 січня 2010 року рішення районного суду скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Додатковим рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 20 березня 2017 року заяву ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 відшкодування витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 371 грн. 32 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати додаткове рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, й закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 5 ст. 88 ЦПК України).

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено частково, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 січня 2010 року скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

При цьому ОСОБА_7 сплатила судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 371 грн. 32 коп., який підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_4 як спадкоємця та правонаступника позивача у справі ОСОБА_3

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_4 не є правонаступником ОСОБА_3, оскільки не отримала свідоцтва про право на спадщину безпідставні, оскільки в установлений законом строк, 24 червня 2016 року, вона подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 82), тому відповідно до ч. 5 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

У той же час отримання, оформлення і вчинення інших дій, пов'язаних із отримання документів про спадщину є правом особи, а не її обов'язком (ст. 1296 ЦК України).

Ураховуючи викладене та положення ст. 337 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити додаткове рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Додаткове рішення апеляційного суду Чернівецької області від 20 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська