АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Недержавного інституту бізнесу та технологій в м. Києві, ОСОБА_6 про захист честі та гідності та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа № 761/21628/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3623/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
У липні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Недержавного інституту бізнесу та технологій в м. Києві, ОСОБА_6, у якому, з урахуванням уточненої заяви, просив: визнати такою, що не відповідає дійсності інформацію у висновку ОСОБА_2 від 04 травня 2012 року, що дитина «стала об'єктом розпусних дій з боку свого батька ОСОБА_3 та дитина зазнала розбещення з боку батька»; зобов'язати ОСОБА_2, Недержавний інститут бізнесу та технологій, ОСОБА_6 письмово повідомити Службу у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, що «ІНФОРМАЦІЯ_2» від 04.05.2012 року містить інформацію, яка не відповідає дійсності; стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача 50 000 грн. у якості відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2, Недержавного інституту бізнесу та технологій на користь позивача судові витрати у розмірі 500 грн. та 243,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 травня 2012 року ОСОБА_2, перебуваючи на посаді завідуючої кафедри психології та педагогіки Недержавного інституту бізнесу та технологій в м. Києві видала «ІНФОРМАЦІЯ_2» у якому стверджувала, що неповнолітня дитина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, «став об'єктом розпусних дій з боку свого батька ОСОБА_3 та дитина зазнала розбещення з боку батька». Вищевказаний висновок було надано у грудні 2013 року до Служби у справах дітей Дніпровської дміністрації в м. Києві, у зв'язку з чим комісія Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві надала Висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав. Постановою від 22 листопада 2013 року Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України за фактом вчинення розпусних дій відносно малолітнього ОСОБА_9 було закрито у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Крім того, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Зазначає, що ОСОБА_2 час складання висновку не мала посвідчення атестованого експерта, не внесена до Державного реєстру судових експертів, а для затвердження висновку використовувалась печатка Недержавного інституту бізнесу та технологій в м. Києві, про те, така установа не має жодного відношення до проведення будь-яких експертиз та надання висновків подібного характеру. Відтак, позивач вважає, що інформація, викладена у висновку ОСОБА_2 04 травня 2012 року не відповідає дійсності та принижує честь та гідність ОСОБА_3, крім того, протиправними діями відповідачів позивачу було завдано моральної шкоди, а відтак звернувся до суду із відповідним позовом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано інформацію, що ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, «став об'єктом розпусних дій з боку свого батька ОСОБА_3 та дитина зазнала розбещення з боку батька», викладену у Професійному висновку ОСОБА_2 від 04 травня 2012 року, такою, що не відповідає дійсності.

Стягнуто з ОСОБА_2, Недержавного інституту бізнесу та технологій в м. Києві на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 60 грн. в рівних частках.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди та ухвалити нове, яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку 50 000 грн. у відшкодування моральної шкоди. При цьому рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про захист честі, гідності не оскаржує.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В судове засідання ОСОБА_6, а також представник Недержавного інституту бізнесу та технологій в м.Києві не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, а тому колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Представник позивача - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_10 заперечував і просив відмовити у її задоволенні.

ОСОБА_10 свою апеляційну скаргу підтримала і проти апеляційної скарги представника позивача заперечувала.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 4 травня 2012 року на базі «зеленої кімнати» Солом»янського РУ ГУ МВС України в м.Києві кандидатом психологічних наук ОСОБА_2 було складено ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_9, 2005 рокународження. За результатами дослідження психолог дійшов висновку, що дитина стала об»єктом сексуальних взаємодій з боку батька. Незалежно від наявності чи відсутності сексуальної мотивації в діях батька, дитини зазнала сексуального розбещення. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 від 4 травня 2012 року засвідчено відбитком печатки Недержавного інституту бізнесу та технологій в м.Києві, який не має відношення до проведення будь-яких експертних таа надання висновків подібного характеру.

На підставі зазначеного ІНФОРМАЦІЯ_2 від 4 травня 2012 року, 24 грудня 2013 року Органом опіки та піклування Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( протокол засідання Комісії № 21 від 18 грудня 2013 року).

Крім того, судом установлено, що постановою слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києва лейтенанта міліції Савченка В.М. від 22 листопада 2013 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 26 листопада 2012 року, за фактом вчинення розпусних дій відносно малолітнього ОСОБА_9 у зв»язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

До основи постанови слідчим покладено висновок комплексної амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи № 437 від 27 серпня 2010 року, згідно з яким ОСОБА_9 страждає на резидуально-обмежене ураження головного мозку з емоціонально-волевою нестійкістю (Б 07.8 згідно МКБ-10). ОСОБА_9 за рівнем свого психічного розвитку нездатний вірно сприймати наявні обставини справи та давати про них показання. До психологічних особливостей ОСОБА_9 відносяться: нерівномірний темп психічних процесів, недостатній об»єм та стійкість вільної уваги, підвищена пересувна активність, непосидючість, емоційна лабільність, наглядно-образний характер розумових процесів, відповідає невисокій віковій нормі рівень інтелектуального розвитку.

Згідно висновку повторної амбулаторної комісійної комплексної судової психолого - психіатричної експертизи № 844 від 5 вересня 2012 року у теперішній час малолітній потерпілий ОСОБА_9 виявляє клінічні ознаки «Резидуально-органічного ураження головного мозку з емоційно-вольовою нестійкістю» ( шифр F 07.8 згідно МКХ-10). З урахуванням вікових та індивідуально-психологічних особливостей, дитина ОСОБА_9 не здатна правильно сприймати обставини, які мають значення у справі, та не може давати щодо них свідчення. Для ОСОБА_9 притаманні характерні для його віку психологічні особливості у вигляді замісного фантазування, привнесення зайвих деталей у нову та складну для віку тематику. ОСОБА_9, з урахуванням його вікових особливостей притаманні такі психологічні особливості, як конформність, навіюваність та керованість щодо емоційно-значущого близького оточення, засвоєння інформації, яку дитина сприймає навколо себе після будь-яких подій, що в подальшому відбивається на його свідченнях. ОСОБА_9 з урахуванням його вікових особливостей, не здатний розуміти значення будь-яких сексуальних дій та, відповідно, не може чинити їм опір. З урахуванням вікової нездатності ОСОБА_9 на даний час давати змістовні показання щодо віддалених в часі подій, його опитування в ході досудового та судового слідства є недоцільним.

16 травня 2013 року Апеляційним судом м.Києва винесено рішення, яким надано дозвіл на зустріч батька ОСОБА_3 з його сином ОСОБА_9

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 28 січня 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 18 березня 2014 року залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що мало місце поширення недостовірної інформації, а саме інформації, що дитина стала об'єктом розпусних дій з боку свого батька ОСОБА_3 та дитина зазначала розбещення з боку батька. Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 складений не уповноваженою на те особою та скріплений печаткою установи, яка не має відношення до надання подібних висновків, тобто, складений із допущенням порушень чинного законодавства. Спірна інформація містить саме недостовірні дані, а не оціночні судження, оскільки, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що відносно позивача поширено відомості, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, мають яскраво виражений негативний характер, а також принижують честь та гідність останнього, тобто порушують немайнові права позивача.Відмовляючи у задоволенні вимог про зобов'язання відповідачів письмово повідомити Службу у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві, суд виходив із того, що такого способу захисту цивільного правастаттею 16 ЦК України не передбачено.Крім того, відмовляючи у відшкодуванні моральної шкоди, суд виходив із того, що позивачем не надано доказів спричинення моральної шкоди, не обґрунтовано її розмір.

Проте повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, обґрунтованим - рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст..275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

До спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушується особисті немайнові права ( стаття 278 ЦК) ( п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»)

Звертаючись до суду з позовом до трьох відповідачів, позивач посилався на те, що ОСОБА_2 є автором «ІНФОРМАЦІЯ_2», який не відповідає дійсності, ОСОБА_6 безпосередньо поширила недостовірну інформацію, а саме «ІНФОРМАЦІЯ_2», а печатка Недержавного інституту Бізнесу та Технологій, що міститься на підпису ОСОБА_2, використана з метою надати «висновку» статусу «значимості».

Згідно з ч.1, 4 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім»ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно роз»ясень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Відповідно до п.15 зазначеної постанови, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної та юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

З листа слідчого управління Головного управління в м.Києві, МВС України вбачається, що до проведення фахового інтерв»ювання дитини, яка є потерпілою в кримінальному провадженні чи стала свідком кримінального правопорушення, в умовах, що мінімізують та не допускають повторної травматизації психіки дитини, з урахуванням її індивідуально-психологічних та психофізіологічних властивостей, слідчими підрозділами та відділами кримінальної міліції у справах дітей Головного управління МВС України в місті Києві постійно залучається кандидат психологічних наук ОСОБА_2, яка на базі «зеленої кімнати» Солом»янського районного управління, неодноразово надавала психологічну допомогу дітям, які стали жертвами злочинів проти статевої недоторканості, проводила експертну оцінку на наявність психологічних родинних деформацій при особистісних кризах у дітей, під час інтерв»ювання дитини надавала професійні висновки ( а.с.46 т.1).

7 квітня 2010 року слідчим відділом Дніпровського РУ ГУ МВС України в м.Києві була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.156 КК України за фактом вчинення розпусних дій відносно малолітнього ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений кандидатом психологічних наук ОСОБА_2 щодо перебігу психологічної роботи з дитиною ОСОБА_9 на базі «зеленої кімнати» Солом»янського РУ МВС в м.Києві за зверненням працівників кримінальної міліції в справах дітей м.Києва. Підписаний висновок ОСОБА_2, справжність підпису якої на цьому висновку посвідчена печаткою Недержавного Інституту Бізнесу та Технологій.

Сторонами не заперечується, що ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений під час розслідування кримінальної справи і знаходився в матеріалах кримінальної справи.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 використовувався виключно під час досудового слідства, стосувався фактів, які підлягали розслідуванню, доведенню та оцінці як органами досудового слідства, так і судом, а відтак інформація, яка викладена у висновку не може бути підставою для захисту гідності, честі. Крім того, наявність висновку спеціаліста ОСОБА_2 в матеріалах кримінальної справи не може вважатися поширенням інформації, що міститься в ньому..

Належних та допустимих доказів на підтвердження факту поширення саме ОСОБА_2 інформації, що міститься в Професійному висновку психолога, невизначеному колу осіб, у передбаченому ст..ст.10, 60 ЦПК України порядку, представником позивача суду не надано.

Сам по собі факт закриття 22 листопада 2013 року кримінального провадження у зв»язку з відсутністю в діянні події кримінального правопорушення не дає підстав для задоволення вимог позивача в обраний ним спосіб захисту цивільного права.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині визнання інформації, що викладена в Професійному висновку ОСОБА_2 такою, що не відповідає дійсності, не можна вважати обґрунтованим, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Оскільки вимоги позивача про визнання інформації такою, що не відповідає дійсності, та її спростування задоволенню не підлягають, то не підлягають задоволенню і вимоги про відшкодування моральної шкоди, а відтак відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні цих вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_1 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та розподілу судових витрат і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: