Справа № 329/554/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2017 року Чернігівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Покопцевой Д.О.,

при секретарі - Синяк Л.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в смт. Чернігівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач зазначила, що 28.11.2005р. сторони уклали шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_6 в них народився син ОСОБА_3, батьком якого в свідоцтві про його народження вказано відповідача.

Рішенням від 20.09.2016р. Чернігівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано, а рішенням від 12.04.2016р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 40 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.02.2016р. до досягнення дитиною повноліття.

Оскільки після розірвання шлюбу син проживає разом з нею, та є дитиною-інвалідом, яка потребує постійного стороннього догляду, просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування ним. Заявлену до стягнення частку обґрунтовує тим, що відповідач, окрім аліментів, не надає жодної матеріальної допомоги. Вона особисто за рекомендацією лікарів в кредит придбала дитині велосипед, систематично купує ліки, одяг та необхідні канцтовари для школи, оплачує комунальні послуги, перебуває під наглядом лікаря-гінеколога та потребує лікування, а також матеріально допомагає онуку-інваліду та двом своїм повнолітнім дітям. Також нею оформлений кредит на ремонт даху будинку, де проживає син. Аліментів відповідача та соціальної допомоги на це не вистачає. Вважає, що відповідач може виплачувати на її утримання аліменти у зазначеній частці, оскільки працює, його співмешканка також є працездатною.

Відповідач позов не визнав, суду пояснив, що сплачує аліменти на утримання сина, проживає зі співмешканкою, яка не працює, та двома її неповнолітніми дітьми від першого шлюбу, тому не має змоги надавати позивачу утримання. Позивач веде підсобне господарство, продає на ринку сільськогосподарську продукцію та має побічний прибуток, не надає йому жодного розрахункового документу, які б підтвердили понесення нею додаткових витрат на дитину, проти яких він не заперечує, і перешкоджає йому спілкуватися з сином.

Суд, вислухавши сторони, спеціаліста, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

28.11.2005р. сторони уклали шлюб (а.с.6), ІНФОРМАЦІЯ_6 в них народився син ОСОБА_3, батьком якого в свідоцтві про його народження зазначено відповідача (а.с.7).

Рішенням від 20.09.2016р. Чернігівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами розірвано (а.с.15), рішенням від 12.04.2016р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 40 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.02.2016 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.27-28), син проживає з позивачем (а.с.10).

На підтвердження вимог про стягнення аліментів на своє утримання позивач надала виписку з історії хвороби ГУ «Інститут охорони здоров'я дітей та підлітків НАМН» в м.Харкові, згідно якої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, страждає на «ювенильный дерматомиозит, подострое течение, активность 1ст., кожный синдром (лиловая еритема, капилляриты, телеангиэктазии век), гипотрофия мышц плечевого пояса и бедер, миопатический синдром, ФН 1ст (мовою оригіналу, а.с.19).

Згідно медичного висновку № 59 від 15.12.2016р., дійсного до 15.12.2018р., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, страждає на «ювенильный дерматомиозит, п/о течение, активность 1ст.» (мова оригіналу), наявне захворювання відповідає розділу ХІІ пункту 1 підпункту 1.25 Переліку медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, затвердженого наказом МОЗ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства фінансів України від 08.11.2001р. за № 454/471/516 (а.с.20).

Позивач знаходиться на обліку в Чернігівському РУСЗН, отримує державну соціальну допомогу дітям-інвалідам, згідно довідки № 1495 від 26.05.2017р. (а.с.13-14), на обліку в Чернігівському районному центрі зайнятості не перебуває (а.с.12).

Згідно довідки від 24.03.2017р. Чернігівського центру первинної медико-санітарної допомоги Чернігівської районної ради (а.с.18), ОСОБА_2, 2006р.н., перебуває на «Д» обліку, потребує постійного лікування, постійним лікуванням займається мати (а.с.18).

Згідно довідки № 52 від 24.03.2017р. Новополтавської ЗОШ, ОСОБА_2 є учнем 5 класу, хворіє, знаходиться на індивідуальному навчанні 3 роки, ОСОБА_1 самостійно виховує сина без допомоги батька (а.с.11).

За висновком ЛКК від 17.07.2017р. КЗ «Чернігівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернігівської районної ради Запорізької області, дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, потребує постійного стороннього догляду матері.

Опитана в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що є лікарем-педіатром, стаж 20 років. Син сторін в силу свого стану здоров'я потребує постійної сторонньої допомоги, систематичного обстеження і лікування. Його хвороба є невиліковною, призводить до атрофії м'язів, внутрішніх органів. Дитина може перестати ходити, ковтати, через що може вдавитися їжею, тому повинна постійно перебувати під наглядом матері, про що позивачу був виданий висновок ЛКК. Через викладене її працевлаштування неможливе.

Позов, зокрема, обґрунтований тим, що хвороба сина вимагає постійного стороннього догляду за ним, що змушена робити позивач, яка в силу викладеного позбавлена можливості працевлаштуватися.

Викладене в судовому засіданні підтверджено належними і допустимими доказами.

Питання про стягнення додаткових витрат на дитину та зміну розміру аліментів по справі не ставиться.

Згідно з ст.88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно довідки № 151 від 13.07.2017р. СВК «Світанок», відповідач працює різноробочим, загальна сума його доходу з 01.04.2017 по 30.06.2017р., за винятком сплачених аліментів, складає 34 899грн 67коп.

Він проживає зі співмешканкою та двома її неповнолітніми дітьми (16 та 4 років) від першого шлюбу (в яких є батько, зобов'язаний їх утримувати) на обліку в лікарів не перебуває, інших непрацездатних осіб, окрім сина, на утриманні не має, аліменти іншим особам не сплачує.

За положеннями ст. 88 СК України, право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина.

Згідно ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

В судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не може надавати позивачу матеріальну допомогу, і встановлено, що позивач має право на утримання.

Її доводи фактично зводяться до того, що вона не має змоги працевлаштуватися, але несе витрати на комунальні послуги за будинок, де проживає вона та син, що підтверджено квитанціями в матеріалах справи (а.с.18, 31-32), ремонт (а.с.33, кредитний договір на суму 16 392грн 22коп), перебуває під наглядом лікаря (на підтвердження чого доказів суду не надала).

Таким чином суд, враховуючи положення ч.2 ст.88 СК України, право позивача на стягнення додаткових витрат на дитину (ст. 185 СК України), на зміну розміру аліментів (ст.192 СК України), положення ст.322 ЦК України щодо зобов'язання власника утримувати майно, що йому належить (стосовно ремонту будинку та сплати комунальних послуг), матеріальний та сімейний стан відповідача, розмір вже стягнутих з нього рішенням від 12.06.2017р. Чернігівського районного суду Запорізької області аліментів на утримання дитини-інваліда ОСОБА_2 (1/3 частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 40 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), а також те, що кожна з сторін, згідно їх пояснень в судовому засіданні, тримає підсобне господарство та має у власності по 1,5 га землі, вважає за потрібне стягнути аліменти на утримання позивача по 1/10 частини всіх видів доходів, щомісяця, протягом всього часу проживання сина-інваліда з нею.

На підставі викладеного позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.88 СК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Чернігівка Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_1, працюючого різноробочим СВК «Світанок» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, в розмірі 1/10 частки з усіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 09 червня 2017 року протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, та опікування ним.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Чернігівка Запорізької області, РНОКПП НОМЕР_1, працюючого різноробочим СВК «Світанок» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в сумі 640 гривень на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача: 820019, рахунок отримувача: 0001, код класифікації доходів бюджету:22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Запорізької області через Чернігівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Покопцева Д.О.