АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5046/17 Справа № 334/8842/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Свистунова О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року позивач звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 15 червня 2006 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 2275,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач особистим підписом у заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та Банком Договір. Відповідач зобовязалась щомісяця в період сплати надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, комісії та інших витрат. У порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконує, у звязку з чим, станом на 22 вересня 2015 року є заборгованість у загальному розмірі 21441,45 грн., яка складається з наступного: 1623,71 грн. - заборгованість за кредитом; 9760,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10057,13 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована сума); 502,56 грн. штраф (процентна складова).

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості та судові витрати в розмірі 1218,00 грн.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог, з підстав застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується Договором, який складається із заяви про видачу кредиту разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», власноручно підписаних відповдачем.

З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у звязку з чим станом на 22 вересня 2015 року мається заборгованість в загальному розмірі 21441,45 грн., яка складається з наступного: 1623,71 грн. - заборгованість за кредитом; 9760,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10057,13 грн. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована сума); 502,56 грн. штраф (процентна складова).

У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора забовязаний сплатити суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

У звязку з вищевикладеним, суд першої інстанції правильно встановив, що умови кредитного договору відповідачем були порушені і станом на 22 вересня 2015 року існує поточна заборгованість, яка з урахуванням відсотків, комісії та штрафних санкцій становить - 21441,45 грн.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся з позовом до суду після спливу пятирічного строку позовної давності, однак, колегія суддів не може погодитись із таким висновком, зважаючи на наступне.

Як убачається із матеріалів справи, відповідачем була подана до суду першої інстнції заява про застосування позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Виходячи зі змісту ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У ч.1 ст.261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст.262 ЦК України заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку.

У п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) зазначено, що термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, останнє погашення кредиту відповідачем відбулося у березні 2007 року.

Згідно заяви позичальника на видачу кредиту, кредитний договір між сторонами був укладений 15 червня 2006 року строком на 24 місяці, тобто до 15 червня 2008 року.

Як зазначено у ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2014 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNH4KP29540417 від 15.06.2006 року в сумі 11390, 21 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Тобто, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та не врахував, що звернення до суду у 2014 році позивачем було перервано строк позовної давності, який продовжився. А тому, звернення позивача до суду у жовтні 2015 року здійснено в межах позовної давності.

Позивач звернувся із зазначеними позовними вимогами про стягнення саме різниці між поточною заборгованістю та сумою заборгованості, яку було стягнуто за рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2014 року. Згідно до якого, в рахунок погашення заборгованості за кредитом задоволено суму у розмірі 11390,21 грн.. з яких стягнута заборгованість: по тілу кредиту 1654,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом -7735,22 грн., пеня у розмірі 2000 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

У зазначених позовних вимогах позивач ставить питання про стягнення різниці між поточною заборгованістю станом на 22.09.2015 року у розмірі 21 441,45 грн. та стягнутої заборгованості за рішення суду від 12.06.2014 року у розмірі 11390,21 грн., просить стягнути заборгованість у розмірі 10051,24 грн., а також штраф відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 502,56 грн. штраф (процентна складова), а всього 11053,80 грн. Зазначена заборгованість складається з заборгованості: по процентам за користування кредитом - 2 025,39 грн., пені у розмірі 8025,85 грн., яка утворилась за період з 16.03.2014 року по 22.09.2015 року та штрафів: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 502,56 грн. штраф (процентна складова).

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У судовому засіданні встановлено, що15 червня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк»та відповідачем був укладений кредитний договір зі строком дії до 16 червня 2008 року, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 2275,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

З урахуванням рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2014 року та обставин справи, колегія прийшла до висновку, що банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з дотримання строків позовної давності.

Згідно положень ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону.

Тому, позовні вимоги в частині стягнення процентів у розмірі 2025,39 грн., станом на 22.09.2015 року підлягають стягненню з відповідача, за невиконання умов договору.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання(частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку(штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконнанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується від першого дня дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-2003цс15.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності і їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором протирічить положенням, закріпленим у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а також, що штрафні санкції можуть бути застосовані разово у зв»язку з порушенням умов договору і зазначене право позивач реалізував звернувшись до суду у 2014 році, то вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" про стягнення з відповідача штрафу, а саме: 500 грн. та 502,56 грн., що зазначено у розрахунку як складові заборгованості, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені.

Період за який позивач прость стягнути пеню у розмірі 8025,85 грн., становить з 16.03.2014 року по 22.09.2015 року. Колегія суддів вважає, що вказаний період визначено позивачем вірно, строк позовної давності до вказаних вимог не пропущено.

Однак, що стосується визначеному позивачем розміру пені, колегія суддів не погоджується та вважає такий розмір неправомірно завищеним, оскільки, у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», істотний дисбаланс договірних прав і обов»язків на шкоду позичальника, вказані в кредитному договорі, є несправедливими, тому, що призводять нарахування непропорційно великої суми компенсації/пені, або штрафних санкцій.

У зв»язку з чим, відповідно до вимог ст..551 ЦК України, розмір може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших підстав, які мають істотне значення. З урахуванням того, що рішенням суду від 12.06.2014 року стягнуто тіло кредиту, проценти за той період і відповідно пеня та зазнаечне рішення суду не виконано. Позивач, знову звертаючись до суду, правомірно ставить питання щодо стягнення процентів, за новий період, оскільки умови договору залишаються не виконаними, розмір яких складає - 2025,39грн., однак, колегія суддів вважає, що правомірним бути зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню за період з 16.03.2014 року по 22.09.2015 року до 2000 грн., оскільки, зазначений розмір пені не буде перевищувати розмір збитків за даним кредитним договором та буде справедливим.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст..88 ЦПК України. Підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. А у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість по кредитному договору № DNH4KP29540417 від 15.06.2006 року, станом на 22 вересня 2015 року, по процентам за користування кредитом в розмірі 2025, 39 грн. та пеню у розмірі 2000 грн., а всього 4025,39 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"судові витрати у розмірі 1218,00 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді Т.П.Красвітна

ОСОБА_3