Провадження № 22-ц/780/4021/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 12.10.2017
УХВАЛА

Іменем України

12 жовтня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Савченка С.І., Білоконь О.В.,

за участю секретаря - Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2017 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з указаним позовом, який мотивувало тим, що 04 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі відокремленого територіального відділення №10026/0877, правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 193, за умовами якого ОСОБА_2 отримала грошові кошти у розмірі 963 000 грн., зі сплатою 19,5 % річних на строк до 04 липня 2018 року. У порушення умов договору ОСОБА_2 зобовязання за кредитним договором щодо сплати кредиту та відсотків належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 08 вересня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 253 323 грн. 21 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 193 808 грн., прострочені платежі за відсотками у розмірі 52 097 грн. 32 коп., відсотки за вересень 2016 року у розмірі 722 грн. 81 коп. та пеня за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 6 695 грн. 08 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вказаному вище розмірі.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16 червня 2017 року позов ПАТ «Ощадбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором від 04 липня 2008 року № 193 у розмірі 253 323 грн. 21 коп., з яких: залишок заборгованості по кредиту у розмірі 193 808 грн., прострочені платежі за відсотками у розмірі 52 097 грн. 32 коп., відсотки за вересень 2016 року у розмірі 722 грн. 81 коп., пеня у розмірі 6 695 грн. 08 коп. та судовий збір у розмірі 3 799 грн. 85 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, які зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість заочного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 у порушення умов кредитного договору, укладеного між сторонами, взяті на себе зобовязання по поверненню кредитних коштів та процентів за користування ними у встановлені договором строки належним чином не виконує, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема, договорів.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 04 липня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», перейменованого в подальшому на ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_2 укладено договір про іпотечний кредит №193 (далі - Договір), за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 963 000 грн., зі сплатою 19,5% річних за користування кредитом із строком повернення до 04 липня 2018 року (а.с.11-13).

04 липня 2008 року ПАТ «Державний ощадний банк України» видало ОСОБА_2 кредитні кошти у розмірі 963 000 грн., що підтверджується прибутково - видатковим касовим ордером №6 від 04 липня 2008 року (а.с.116).

Згідно з пунктами 4.3.2, 4.3.3 договору, позичальник зобовязаний повернути кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобовязань по цьому договору сплатити штрафні санкції, у строки та на умовах, що визначені договором. У разі порушення умов цього договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурси, комісійних винагород, штрафів та інших платежів.

Відповідно до пункту 3.4 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в цілому або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором.

Виконання позичальником вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів та інших платежів відповідно до умов цього договору повинно бути проведено позичальником протягом 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги банку.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної оплати процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожен день прострочення.

У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором ПАТ «Державний ощадний банк України» надіслало на адресу ОСОБА_2 письмову вимогу від 21 травня 2015 року про дострокове повернення кредиту і процентів за користування кредитом на протязі не пізніше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення (а.с.28). Вказану письмову вимогу відповідач отримала 28 червня 2015 року (а.с.29).

Однак відповідач у встановлений банком строк заборгованість за кредитним договором добровільно не повернула, у звязку з чим станом на 08 вересня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 253 323 грн. 21 коп., з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 193 808 грн., прострочені платежі за відсотками у розмірі 52 097 грн. 32 коп., відсотки за вересень 2016 року у розмірі 722 грн. 81 коп. та пеня за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 6 695 грн. 08 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5-14).

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами вказаний вище розрахунок заборгованості за кредитним договором, а також не надано доказів щодо сплати відповідачем суми заборгованості або існування заборгованості у меншому розмірі.

Отже, встановивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд дійшов до законного і обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 253 323 грн. 21 коп. відповідно до положень вказаного договору та ст.526 ЦК України.

Таким чином заочне рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду є обґрунтованими, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання ОСОБА_2 грошових коштів за кредитним договором, не заслуговують на увагу.

Судом встановлено, що факт отримання відповідачем ОСОБА_2 кредитних коштів у розмірі 963 000 грн. підтверджується прибутково - видатковим касовим ордером №6 від 04 липня 2008 року, про що ОСОБА_2 засвідчила особистим підписом в графі отримувач (а.с.116).

Також обставини отримання відповідачем коштів за кредитним договором підтверджуються її письмовою заявою від 21 січня 2015 року на адресу керуючого філії - Головного управління по м. Києву та Київській області акціонерного товариства «Ощадбанк», в якій вона просить надати їй дозвіл на реалізацію предмета іпотеки за договором іпотеки №193 від 04 липня 2008 року з метою внесення коштів у розмірі 490 000 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2008 року (а.с.117).

Таким чином, матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді