Категорія 48Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого судді Голота Л.О.,

суддів: Кучевського П.В., Рибчинського В.П..,

за участю секретаря Ліннік Я.С.

з участю: представника позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

06.12.2016 року ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей.

Просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 99 264, 55 грн., мотивуючи позовні вимоги тим, що між нею та відповідачем був розірваний шлюб рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року. Від шлюбу у них є спільні доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які після розлучення залишилася проживати із позивачкою та перебувають на її утриманні.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2016р.з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дочок в розмірі 3500 грн. на кожну з дітей, але на даний час за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів, іншої допомоги відповідач не надає.

Позивач зазначає, що старша донька навчається у вищому навчальному закладі, на платній формі навчання, позивачу важко оплачувати навчання доньки, крім того, старша донька має ряд захворювань та фізіологічні особливості, а саме вузли на щитовидній залозі, які потребують хірургічного видалення, у молодшої доньки теж слабке здоровя.

Вищевказане і стало підставою для звернення в суд з даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.07.2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, їх недоведеність, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частина 1 статті 303 ЦПК України передбачає, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.10.2013 року. (а.с. 4)

Від шлюбу у сторін народилися доньки: ОСОБА_5, 16.01.1999р.н. та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. (а.с.5).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 є студенткою денної форми навчання 1-го курсу в Інституті міжнародних відносин Київського національного університету імені ОСОБА_7 строком навчання з 01.09.2016р. по 30.06.2020р., що підтверджується договором про надання освітньої послуги (навчання ) від 12.06.2016р. загальна вартість навчання становить 176 000, 00 грн. та довідкою Київського національного університету імені ОСОБА_7 від 08.09.2016р. №9388. ( а.с. 8)

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 27.02.2017р. рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2016р. скасовано та ухвалено нове, яким в задоволення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів відмовлено. (а.с. 44-45)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.03.2016р. відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про часткове звільнення від сплати аліментів. (а.с. 46-48)

Суд першої інстанції врахував, що борг по сплаті аліментів відповідача на користь позивача на утримання дітей з 01.09.2015р. по 01.04.2017р. складає 118320 грн. (а.с.65)

Суд критично оцінив надані позивачем чеки про понесені витрати на речі та ліки для дітей, оскільки з даних чеків не вбачається що речі купувались саме позивачем для ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а відтак відсутнє підтвердження заявленої позивачем ціни позову. (а.с. 16-18)

З довідки Центру професійного розвитку та психотерапевтичної допомоги «Імаго» відповідач працює перекладачем з іноземних мов та режисером театрального та кіно-мистецтва за трудовим договором у Центрі професійного розвитку та психотерапевтичної допомоги «Імаго», заробітна плата в місяць складає 3200 грн. (а.с. 67)

Згідно повідомлення Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області відповідач знятий з обліку як фізична - особа підприємець. (а.с. 68)

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача стягуються аліменти в розмірі 3500 грн., на кожну з дітей, разом з тим, аліменти сплачуються відповідачем не в повному обсязі та наявна заборгованість відповідача по сплаті аліментів, заробіток відповідача за місяць складає 3200 грн., інших видів доходу немає, позивач не надала належних доказів про понесені додаткові витрати на дітей в заявленому розмірі.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обовязку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоровя, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (ст. 193); батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (ст. 198).

Згідно із ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у звязку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом України від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Так, додані позивачем ксерокопії чеків, квитанцій, рахунків, не є витратами в розумінні ст. 185 СК України.

Крім того, позивач не надала медичних призначень лікарів, направлення на огляд та таке інше, що би підтвердило логічність таких оплат.

Разом з тим, позивач додала ксерокопію договору № 727 про надання освітньої послуги ОСОБА_5, загальна вартість складає 176 000 грн., строки внесення плати щороку, порядок розрахунків безготівково.

На 15 арк. справи міститься ксерокопія квитанції № 0.0.601042012.1 від 16.08.2016 року плата за навчання в розмірі 44000 грн., отримувач Київський національний університет імені ОСОБА_7, платник ОСОБА_4.

Виходячи з наведеного, сам по собі вступ дитини на навчання до навчального закладу з метою здобуття відповідного ступеню (освітньо-кваліфікаційного рівня) не може безумовно свідчити, що витрати, повязані з навчанням у ньому викликані особливими обставинами, зокрема, розвитком здібностей дитини і виникненням у звязку з цим обовязків у батьків брати у них участь.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Апелянт не довів у ході судового розгляду факт наявності у неї додаткових витрат на дітей в розумінні ст. 185 СК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановивши рішення з додержанням вимог закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дітей - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Л.О. Голота

Судді: П.В. Кучевський

ОСОБА_8

/підписи/

Згідно з оригіналом: