Єдиний унікальний номер 242/2282/17 Номер провадження 22-ц/775/1340/2017
Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Азевич В.Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Осипчук, Хейло Я.В.,

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3, на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 на підставі ч. 2 ст. 121 ЦПК України визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги від 06 червня 2017 року діє ОСОБА_3, подала на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить її скасувати та повернути до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Вважає, що подана позовна заява відповідає вимогам ст. ст. 119, 120 ЦПК України, а тому законних підставі для її повернення у суду першої інстанції не було. Ціну позову визначено позивачем відповідно до ст. 80 ЦПК України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню, з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 звернулася до Селидівського міського суду Донецької області із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 червня 2017 року вказану позовну заяву було залишено без руху із наданням позивачу строку 5 днів для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, а саме необхідності надати документи щодо актуальної вартості майна.

16 червня 2017 року представником позивача до суду надіслана заява на виконання ухвали суду від 08 червня 2017 року, у якій представник зазначав, що ЦПК України та Закон України «Про судовий збір» не зобовязує позивача під час подання позовної заяви майнового характеру надавати документи щодо актуальної оцінки майна, тому - просив відкрити провадження по справі.

Суд першої інстанції вважав, що, оскільки позивач не усунув зазначені в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліки, тому визнав позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

З вказаним висновком суду не можна погодитися, оскільки він не відповідає нормам процесуального права.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно (квартиру) за набувальною давністю, тобто з майновими вимогами, визначивши вартість спірного майна у сумі 50 000 грн. При цьому сплатила судовий збір за мінімальною ставкою відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8 липня 2011 року у розмірі 640 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). (а. с. 19 21)

Згідно п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Відповідно до частини 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці 1 п. 15 та в п. 16 постанови від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI. Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов'язок покладається на позивача (у тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у виді повернення майна застосовуються за ініціативою суду, наприклад, при визнанні договору недійсним згідно з частиною п'ятою статті 216 ЦК). Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Суд першої інстанції не врахував зазначених норм процесуального права і передчасно постановив необґрунтовану ухвалу з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що призвело до неправильного вирішення питання.

Допущена помилка суду першої інстанції є істотною і такою, що не може бути усунута апеляційним судом оскільки, відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 ЦПК України, питання про відкриття провадження у справі вирішуються суддею місцевого суду.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з поверненням справи до суду першої інстанції на новий розгляд питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303 ч.1, 304, 312 ч.1 п.3, 315, 317 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 19 червня 2017 року скасувати. Справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд питання щодо відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: О.В. Осипчук

ОСОБА_6