Ухвала

іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Коротуна В.М., Кузнєцова В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 листопада 2016року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2011 року з нього стягнуто на користь відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_6 Вказуючи на те, що у позивача є дитина від іншої жінки, на утримання якої він згідно з рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 26 листопада 2015 року сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу, просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини ОСОБА_6 з 1/4 до 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 02 вересня 2016 року позов задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються згідно з рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 листопада 2011 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини від всіх видів доходу на 1/6 частину від всіх видів його доходу.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 листопада 2016року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду залишити без змін.

У статті 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Встановивши, що дитина сторін з 28 травня 2009 року перебуває на диспансерному обліку в Конотопській дитячій поліклініці з діагнозом: затримка психомовного розвитку, невус лівого плеча, хронічний тонзиліт, реактивний артрит, вроджена кістева деформація та потребує постійного лікування і заняття з логопедом, що потребує значних витрат, крім того, матеріальне становище одержувача аліментів - матері дитини, з якою вона проживає, не поліпшилося, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини.

З урахуванням вказаного колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, ухвалив законне і обґрунтоване рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 листопада 2016року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана В.М. Коротун В.О. Кузнєцов