АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1487/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради Тальнівського району Черкаської області, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

28 березня 2017 року ОСОБА_6 звернувся в суд з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.04.2008 року померла його мати ОСОБА_9. Після її смерті відкрилася спадщина, що складається із земельної ділянки площею 1,39 га, що розташована на адмінтериторії ОСОБА_7 сільської ради Тальнівського району Черкаської області.

За життя померла склала заповіт, яким заповіла все своє майно своїм синам ОСОБА_6 та ОСОБА_10 в рівних частинах.

ОСОБА_10 не оформивши спадщину помер 20.02.2012 року, але його право на спадщину перейшло до його сина ОСОБА_8.

У передбачений законом строк позивач не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про існування заповіту. Позивач вказує, що пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин посилаючись на те, що певний час не знав про існування заповіту, а після смерті брата знаходився в тяжкому психологічному стані.

Тому, посилаючись на вище вказані підстави, позивач просив суд визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини строком на 3 місяці, як пропущений з поважних причин.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просить суд скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що ні позивачем, ні його представником не доведено в судовому засіданні обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх позовних вимог, не вказано причин які є поважними, повязаними з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по оформленню спадщини.

З даним висновком не погоджується колегія суддів виходячи з наступного.

Встановлено, що 20 квітня 2008 року померла ОСОБА_9, яка була матірю позивача ОСОБА_6 (а.с. 6, 8).

20 листопада 2000 року ОСОБА_9 склала заповіт, яким заповіла все належне їй майно своїм синам ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (а.с. 7).

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.03.2004 року ОСОБА_9 належала земельна ділянка площею 1,39 га в межах адмінтериторії ОСОБА_7 сільської ради Тальнівського району Черкаської області (а.с. 10).

Згідно інформації Тальнівської державної нотаріальної контори від 13.05.2017 року спадкова справа після смерті ОСОБА_9, померлої 20.04.2008 року, в Тальнівській державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с. 28).

Так, згідно ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до розяснень, які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Не вважаються поважними наступні причини пропуску строку для прийняття спадщини: 1) юридична неграмотність та необізнаність спадкоємців про правила ст. ст. 1268 - 1269 ЦК; 2) подання заяви про прийняття спадщини за місцем проживання спадкоємця, а не за місцем її відкриття; 3) відсутність можливості вчасно звернутися до держнотконтори з причин великої черги до нотаріуса; 4) хвороба членів сім'ї спадкоємців; 5) надмірна заклопотаність на роботі; 6) тяжкий матеріальний стан спадкоємців тощо.

В якості поважних причин пропуску вказаного строку, позивач вказує зокрема на необізнаність його, як спадкоємця про наявність заповіту та тривалу хворобу, що підтверджується медичними документами.

Колегія суддів погоджується, що вказані обставини є поважними причинами для пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини.

При цьому колегія судів враховує положення ст.8 Конституції України щодо верховенства права та збереження справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення ЄСПЛ у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року).

Поза увагою суду залишилось те, що відповідачі ОСОБА_7 сільська рада Тальнівського району Черкаської області (а.с.19) та ОСОБА_8 (а.с.24) - визнали позов, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України, суд першої інстанції за наявності законних підстав повинен був ухвалити рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечать закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд першої інстанції повинен був постановити ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжити судовий розгляд.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції винесено оскаржуване рішення при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків обставинам справи та з неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, а тому колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольняє, оскаржуване рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року у даній справі скасовує та ухвалює нове, яким позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради Тальнівського району Черкаської області, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольняє та визначає ОСОБА_6 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_9, яка померла 20 квітня 2008 року, тривалістю три місяці.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 25 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради Тальнівського району Черкаської області, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 сільської ради Тальнівського району Черкаської області, ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_6 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_9, яка померла 20 квітня 2008 року, тривалістю три місяці.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :