Провадження 2-др/522/44/17
14 липня 2017 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:
головуючої судді - Шенцевої О.П.
при секретарі - Соболевій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси питання щодо ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_2 про визнання зобовязань виконаними, визнання кредитного договору та договору поруки припиненими, -
У серпні 2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який був уточнений в ході судового розгляду та просив суд визнати зобовязання за кредитним договором № 573-н від 10.02.2006 року та договором поруки № 2 від 10.02.2006 року виконаним у повному обсязі; визнати кредитний договір № 573-н від 10.02.2006 року укладений між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 припиненим з 19.06.2015 року; визнати договір поруки № 2 від 10.02.2006 року до кредитного договору № 573-н від 10.02.2006 року укладеного між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 припиненим з 21 серпня 2012 року.
Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 20 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_2, було відмовлено.

Не погодившись зі вказаним рішення суду позивач подав апеляційну скаргу на рішення суду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.06.2017 року справа була повернута до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення щодо обґрунтування відмови у вимогах про визнання зобовязань виконаними, визнання кредитного договору припиненим.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив справу слухати без фіксації судового процесу.

Інші сторони у судове засідання не зявились, про час слухання справи повідомлялись належним чином.

Суд, вивчивши матеріли справи, вважає, що у позовних вимогах про визнання зобовязань виконаними, визнання кредитного договору припиненим слід відмовити на підставі нижченаведеного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що розяснювалося сторонам у справі в ході судового розгляду.

В судовому засіданні було встановлено, що 10.02.2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 573-н від 10.02.2006 року, відповідно до якого банк надав кредит у сумі 11 000 доларів США.

На виконання вказаного договору був укладений договір поруки № 2 від 10.02.2006 року, між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.01.2012 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» був задоволений частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Апеляційний суд Одеської області своїм рішенням від 21.03.2012 року скасував рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.01.2012 року та ухвалив нове про стягнення зі ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

19.06.2015 року постановою Першого Приморського відділу ДВС Одеського МУЮ було закінчено виконавче провадження щодо виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 21.03.2012 року.

Так як з моменту винесення рішення апеляційним судом Одеської області та до закінчення виконавчого провадження пройшло більш ніж три роки, ПАТ Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» має право на нарахування відсотків на суму основного боргу, у звязку з чим й звернувся до Приморського районного суду м. Одеси зі відповідним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Таким чином, крім стягнутої за рішенням кредитної заборгованості існувала ще й інша заборгованість за кредитом, оскільки після ухвалення рішення суду борг не погашався, а кошти в рахунок погашення боргу надійшли до банку майже через декілька років, тому за час несплати коштів з моменту ухвалення судового рішення та до надходження грошових коштів банком відповідно до умов кредитного договору здійснювалось нарахування процентів на залишок основного боргу та процентів на прострочений борг, пені, що передбачено ст. 534 ЦК України.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 17 Постанови № 5 Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Оскільки, заборгованість за кредитним договором № 573-н від 10.02.2006 року не погашена в повному обсязі та згідно розрахунку Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» станом на 23.12.2015 року заборгованість у доларів США складає 5167,75 та заборгованість у гривні складає 6214,39 (а.с. 59).

На підставі наведеного, суд вважає, що вимоги позивача про визнання зобовязань за кредитним договором виконаними є необґрунтованим та задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про визнання кредитного договору припиненим, суд також відмовляє на підставі нижченаведеного.

За нормою ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд також виходить з того, що зобовязання перед ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» за кредитним договором № 573-н від 10.02.2006 року не виконані в повному обсязі, що підтверджується доданими до заперечень відповідача розрахунком заборгованості, а тому підстав вважати, що кредитний договір є припиненим у суду не має.

Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, посилання позивача на рішення апеляційного суду Одеської області від 21.03.2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором, яке було виконано належним чином та в повному обсязі 19.06.2016 року, не підтверджують зібраними по справі доказами, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Керуючись ст.ст.208-210, 220 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_2 про визнання зобовязань виконаними, визнання кредитного договору та договору поруки припиненими.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_2 про визнання зобовязань виконаними, визнання кредитного договору припиненими.

На додаткове рішення бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарга протягом десяти днів з дня його ухвалення.

Суддя 14.07.2017