Справа № 150/427/17
Провадження № 2/150/185/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2017 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Кушнір Б.Б.,

за участю секретаря Гендзьори О.О.,

прокурора Притуляка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Чернівецького районного суду цивільну справу за позовом заступника керівника Могилів-Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради в особі КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_1» до ОСОБА_2, про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2017 року заступник керівника Могилів Подільської місцевої прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної ради в особі КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_1» звернувся до суду з позовом про стягнення коштів з ОСОБА_2, мотивуючи свої вимоги тим, що вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.01.2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Згідно вироку ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 із причепом, державний номерний знак НОМЕР_2, у лісосмузі біля с. Котлубаївка Чернівецького району Вінницької області, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перебував в межах видимості, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. З приводу отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_3 упродовж 15 днів, а саме з 25.10.2015 по 08.11.2015 перебував на стаціонарному лікуванні в 20 нейрохірургічному відділенні та в відділенні анестезіології лікарні КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_1», внаслідок чого на його лікування було витрачено 2456 грн. 61 коп., які прокурор просить стягнути з відповідача як шкоду, завдану злочином на користь держави в особі Вінницької обласної ради в рахунок відшкодування витрат, понесених лікарнею комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад.О.І. ОСОБА_1».

Представник Вінницької обласної ради та представник КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_4» в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Враховуючи те, що їх інтереси в судовому засіданні представляє прокурор, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність їх представників.

В судовому засіданні прокурор Притуляк С.М. позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю і не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 3 статті 131-1 Конституції України, статтею 45 ЦПК України передбачено, що прокуратура забезпечує представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами.

Випадки представництва прокуратурою інтересів держави в судах визначені ст.23 Закону України «Пpo прокуратуру». Зокрема, представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99, інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Враховуючи те, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту

Згідно з ч. 3 ст. 128 КПК України, цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року; термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу.

Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року "Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день; кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого; визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми витрат за місяць (в якому проводилося лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Відповідно до п.п. 3, 4 п. вищезазначеного Порядку, визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами; стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я.

Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 26.01.2017, який набрав законної сили 28.02.2017, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4/чотирьох/ років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3/три/ роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2/два/ роки і 6/шість/ місяців.

Як вбачається з вироку, 25 жовтня 2015 року близько 21 години 30 хвилин водій ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 із причепом, державний номерний знак НОМЕР_2, у лісосмузі біля с. Котлубаївка Чернівецького району Вінницької області, рухаючись заднім ходом, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який перебував в межах видимості, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. В подальшому ОСОБА_3 було госпіталізовано до реанімаційного відділення Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка ОСОБА_1, де він 08.11.2015 від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 101/32 від 11.04.2016 ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді: важкої закритої хребетно-спинномозкової травми, переломових тіл Т11-Т-12 хребців типу С3.3, повне порушення провідності спинного мозку по Франкель, закриту травму грудної клітини, злам 8-го ребра зліва, забій нижніх відділів обох легень, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 2.9 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Як вбачається із довідки, виданої КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_4», потерпілий ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні упродовж 14 ліжко-днів, а саме з 25.10.2015 по 08.11.2015. Витрати на один ліжко-день у 20 нейрохірургічному відділенні в жовтні місяці 2015 року становить 169 грн. 98 коп., в листопаді 195 грн. 25 коп. (без врахування видатків на медикаменти). Витрати на перебування гр. ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні з 25.10.15 по 08.11.15 становлять: за жовтень 1089,86 грн., листопад 1366,75 грн. Загальні витрати на перебування ОСОБА_3 на стаціонарному лікуванні з 25.10.15 по 08.11.15 становлять 2456 грн. 61 коп., які прокурор просить стягнути з відповідача, ОСОБА_2

Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину.

Частиною 3ст. 1206 ЦК України, визначено, якщо лікування проводиться закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності АР Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Частиною 3 ст.61 ЦПК України, визначено підстави звільнення від доказування, і передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування коштів, витрачених КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_4», на лікування потерпілого ОСОБА_3 від кримінального правопорушення не заявлявся.

Із довідки, виданої КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_4» слідує, що витрати бюджетних коштів на лікування ОСОБА_3 склали 2456,61 грн.

Несплата відповідачем шкоди, заподіяної Вінницькій обласній раді у зв'язку із витратами понесеними ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_1, яка фінансується з бюджету, в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на поповнення бюджету. Вищевказане суттєво порушує інтереси держави у зв'язку з чим прокурор звернувся до суду з відповідною позовною заявою з боку Могилів-Подільської місцевої прокуратури. Крім того, безпосередньо службові особи ВОПНЛ ім. акад. ОСОБА_1 своєчасно не звернулись до суду із позовом про стягнення з особи, яка вчинила злочин, витрат на лікування потерпілого від злочину, чим виявила бездіяльність, а тому звернення прокурором до суду про стягнення коштів є обґрунтованим.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є належним чином обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п. п. 2,6 ч.1 ст.5 Закону України " Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, також у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки позивач у відповідності п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 130, 208, 209-215, 218 ЦПК України, ст.ст.1166, 1206 Цивільного кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь Вінницької обласної ради в рахунок відшкодування витрат понесених лікарнею комунального закладу «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. ОСОБА_4» (розрахунковий рахунок № 4934 в ГУДКСУ у Вінницькій області МФО 802015, код ЕДРПО 01982264) 2456 (дві тисячі чотириста пятдесят шість) гривень 61коп. витрат, понесених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 640,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії, апеляційному суду Вінницької області через Чернівецький районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Б.Б. Кушнір