УХВАЛА

іменем україни

12 квітня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - публічне акціонерне товариство «Артем-Банк», про поділ майна подружжя; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представниками: ОСОБА_5, ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 26 жовтня 2007 року вона з ОСОБА_4 перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. За час шлюбу ними було придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_1 вартістю 1 191 908 грн 25 коп.; майнові права на квартиру АДРЕСА_2 вартістю 2 млн. 348 тис. грн; автомобіль марки «Hyundai», модель «Santa Fе», реєстраційний номер НОМЕР_1,вартістю 559 300 грн; автомобіль вантажний малотоннажний тентовий «ГАЗ 33023», державний номер НОМЕР_2. У грудні 2015 року вона дізналась про відчуження квартири АДРЕСА_2 та автомобіля марки «Hyundai», модель «Santa Fе», реєстраційний номер НОМЕР_1, згоди на відчуження яких вона не давала, кошти від їх продажу до сімейного бюджету не надходили.

Позивач просила, з урахуванням уточнених вимог, здійснити поділ майна, набутого під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_4; визнати за нею право власності на 3/4 частини квартири АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_4 на її користь компенсацію вартості 3/4 частин майнових прав на квартиру АДРЕСА_2 у розмірі 1 млн. 761 тис. грн; стягнути з ОСОБА_4 на її користь компенсацію вартості 3/4 частин автомобіля марки «Hyundai», модель «Santa Fе», реєстраційний номер НОМЕР_3 розмірі 419 475 грн; стягнути з ОСОБА_4 на її користь компенсацію вартості 3/4 частин автомобіля вантажного малотоннажного тентового «ГАЗ 33023», державний номер НОМЕР_2 у розмірі 73 750 грн 72 коп.

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_3 ними було також придбано автомобіль марки ГАЗ 33023, державний номер НОМЕР_2, зареєстрований на ОСОБА_3 т підлягає поділу між ними. Крім того, вони проживають у АДРЕСА_5 і мають заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, наданих за цією адресою у розмірі 10 236 грн 92 коп., інфляційні нарахування у розмірі 4 782 грн 77 коп., 3 % річних у розмірі 209 грн 03 коп., які стягнуто з нього, як власника особового рахунку, стягнуто судовим наказом від 19 жовтня 2015 року. Вважав, що оскільки вказана квартира використовувалась в інтересах сім'ї, нарахована заборгованість є спільним зобов'язанням подружжя та має бути врахована при поділі майна.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на 1/2 частину автомобіля марки ГАЗ 33023, державний номер НОМЕР_2; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину вказаного автомобіля; стягнути з ОСОБА_3 на його користь компенсацію 1/2 частини спільних боргових зобов'язань подружжя у розмірі 7 614 грн 36 коп.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року позов ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_4 вартості 3/4 частин майнових прав на квартиру АДРЕСА_3 залишено без розгляду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 6 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири квартира АДРЕСА_4.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири квартира АДРЕСА_4.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини автомобіля марки «ГАЗ 33023», реєстраційний номер АДРЕСА_6.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини автомобіля марки «ГАЗ 33023», реєстраційний номер АДРЕСА_6.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію 1/2 частки спільних боргових зобов'язань подружжя в сумі 7 614 грн 36 коп.

У решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у сумі 3 654 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі 567 грн 86 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року рішення районного суду в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсації 1/2 частини спільних боргових зобов'язань подружжя в сумі 7 614 грн 36 коп. та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсації вартості 1/2 частини автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fе», реєстраційний номер НОМЕР_1, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 7 614 грн 36 коп. та зменшено розмір судового збору стягнутого з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 567 грн 86 коп. до 491 грн 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію 1/2 частини автомобіля легкового універсал-В, марки «Hyundai», модель «Santa Fе», реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 279 650 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 щодо стягнення компенсації вартості автомобіля марки «Hyundai», модель «Santa Fе», відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представників ОСОБА_5 і ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Отже, рішення апеляційного суду оскаржується в частині вирішення позовних вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частини боргових зобов'язань та автомобіля, тому в іншій частині не переглядається (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення 1/2 частини вартості боргових зобов'язань, суд першої інстанції виходив із того, що стягнутий з ОСОБА_4 судовим наказом борг є спільним боргом подружжя, тому він має бути відшкодований кожним з подружжя в рівних частках. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації вартості 3/4 частин автомобіля, районний суд виходив із того, що спірний автомобіль, який є спільним майном подружжя, придбаний за кошти, отримані в борг одним з подружжя в інтересах сім'ї і на першу вимогу позикодавця про повернення боргу цей автомобіль було продано, позика повернута.

Відмовляючи у стягненні 1/2 частини боргових зобов'язань подружжя, апеляційний суд виходив із того, що боргові зобов'язання виникли по відношенню до ТОВ «Перший український експертний центр» у ОСОБА_4, а не ОСОБА_3, яка не є боржником. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, апеляційний суд виходив із того, що спірний автомобіль придбано сторонами під час перебування у шлюбі, за спільні кошти подружжя, тому вони мають на нього рівні права. При цьому ОСОБА_4 відчужив цей автомобіль без згоди іншого з подружжя.

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судами встановлено, що з 26 жовтня 2007 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 березня 2016 року розірвано. У цьому шлюбі народились діти: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було придбано наступне майно: квартира АДРЕСА_1 вартістю 1 191 908 грн 25 коп.; майнові права на квартиру АДРЕСА_2 вартістю 2 млн. 348 тис. грн; автомобіль марки «Hyundai», модель «Santa Fе», реєстраційний номер НОМЕР_1, вартістю 559 300 грн; автомобіль вантажний малотоннажний тентовий «ГАЗ 33023», державний номер НОМЕР_2.

Також судами встановлено, що 22 вересня 2015 року ОСОБА_4 продав автомобіль марки «Hyundai», модель «Santa Fе», реєстраційний номер НОМЕР_1 своєму батьку - ОСОБА_9

За змістом чч. 3, 4 ст. 368 ЦК України, ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, огляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У пп. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суу України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз'яснено, що у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

За змістом ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Апеляційний суд врахував наведене та вірно виходив із того, що 22 вересня 2015 року без згоди ОСОБА_3 відбулось відчуження спірного автомобіля, про яке їй відомо не було і на той час у серпні 2015 року у них уже виник спір про поділ майна, проте дана позовна заява була повернута їй у зв'язку з недоліками, які нею не усунуто. Отже, ОСОБА_3 має право на отримання компенсації вартості її частки у спільному майні.

Також апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення компенсації 1/2 частини спільних боргових зобов'язань, правильно виходив із того, що боргові зобов'язання виникли у ОСОБА_4 по відношенню до ТОВ «Перший український експертний центр».

Зокрема, 19 жовтня 2915 року Солом'янським районним судом м. Києва було видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» 15 234 грн 72 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 за цим судовим наказом сплатив лише 7 614 грн 36 коп. Тобто, це судове рішення ним не виконано в повному обсязі.

Апеляційний суд врахував наведене та дійшов до вірного висновку про те, що ОСОБА_3 не є боржником у вказаній справі, отже, підстав для стягнення з неї компенсації 1/2 частини цього боргу немає.

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником - ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик