Справа № 132/1142/17
Провадження № 2/127/3716/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

24.07.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сота» про відшкодування шкоди завданої злочином, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Сота» про відшкодування шкоди завданої злочином. Позов мотивовано тим, що 01.10.2004 року біля 16 год. на вул. Шевченка м. Калинівка Вінницької області ОСОБА_2, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Сканія» д/н 114-28 В з напівпричепом д/н 073-201 В, в порушення вимог п.2.3 (б), 11.2; 13.1; 13.3 Правил порожнього руху України, не був уважним та не слідкував за дорожньою обстановкою, не забезпечив рух автомобіля якомога ближче до правого краю проїзної частини, не дотримавшись безпечного інтервалу при зустрічному роз'їзді, виїхав транспортним засобом на зустрічну смугу руху, де напівпричепом зіткнувся з автомобілем НОМЕР_1, яким керував позивач. Внаслідок даного зіткнення позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла, закритої черепно-мозгової травми - струсу головного мозку, забійної рани тім'яної ділянки голови, перелому 4-7 ребер зліва, відкритого багатоуламкового перелому дестальної частини лівого плеча зі зміщенням, закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням, а також численні садна; тулуба та кінцівок. В результаті злочинних дій ОСОБА_3, який є працівником ТОВ «Сота», позивач став інвалідом II групи, на 70% втратив працездатність і позбавлений можливості влаштуватись на роботу. Вказана обставина зумовила втрату заробітку в розмірі 413 081 грн., сума якого з 01.10.2004 року по 01.05.2012 року становить 190 592 грн. та з 01.05.2012 р. по 01.08.2.015 р. - 222 489 грн. Крім того, у зв'язку з причиненням шкоди його здоров'ю, причиною чого стали злочинні дії ОСОБА_3 позивач зазнав суттєвих моральних втрат. Були істотно порушені його нормальні життєві зв'язки і тепер змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Внаслідок значного психічного впливу обставин, пов'язаних із постійним болем, тривалим лікуванням та хвилюванням щодо подальшого лікування і подальшого стану здоров'я позивач повністю був позбавлений можливості реалізації власних звичок і бажань. Також у зв'язку із згаданими подіями у позивача значно погіршився стан психічного здоров'я. Просить стягнути з відповідача на користь позивача 974 577,46грн., з яких: 61 496,46грн. матеріальна шкода, 500 000,00грн. моральна шкода та 413 081грн. втраченого з 01.01.2004р. по 01.08.2018р. заробітку.

В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився з не відомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Враховуючи думку позивача, вимоги ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача, постановивши по справі заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 01.04.2016року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитом строком на 2 роки. У відповідності до ч. 1 п.п. 2,3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання. Відповідно до ст. 49 ч. 1, ст. 74 ч.5 КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнити у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ТОВ «СОТА» на користь ОСОБА_1 22 948грн. по відшкодуванню вартості пошкодження автомобіля, 1918,00грн. витрат на лікування, 413 081 грн. по відшкодуванню втраченого заробітку та 140 000,00грн. по відшкодуванню моральної шкоди. В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення у звязку з їх безпідставністю (а.с.11-21).

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 20.09.2006року вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 01.04.2016р. залишено без змін (а.с.22-27).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.03.2016року вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 01.04.2016року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 20.09.2016року щодо ОСОБА_2 в частині розвязання цивільного позову і стягнення із ТОВ «СОТА» м. Івано Франківськ у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_4 скасувати, та справу в цій частині направити на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. Вважати дату постановлення ухвали апеляційного суду Вінницької області «20.09.2016року». В іншій частині судові рішення залишити без змін (а.с.28-31).

Вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 01.04.2013року ОСОБА_2 визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено йому покарання - 2 роки обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами. Відповідно до ст. 49 ч. 1, ст. 74 ч.5 КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнити у звязку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ТОВ «СОТА» м. Івано Франківськ на користь ОСОБА_1 22 948 грн. по відшкодуванню вартості пошкодження автомобіля, 1918 грн. витрат на лікування та 190 562,50грн. по відшкодуванню втраченого заробітку, в іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення. Вимоги про стягнення коштів на операцію та пошкоджений одяг залишити без розгляду (а.с.34-41).

Вказаними вироками встановлено, що 01.10.2004 року біля 16 год. на вул. Шевченка м. Калинівка Вінницької області ОСОБА_2, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «Сканія» д/н 114-28 В з напівпричепом д/н 073-201 В, в порушення вимог п.2.3 (б), 11.2; 13.1; 13.3 Правил порожнього руху України, не був уважним та не слідкував за дорожньою обстановкою, не забезпечив рух автомобіля якомога ближче до правого краю проїзної частини, не дотримавшись безпечного інтервалу при зустрічному роз'їзді, виїхав транспортним засобом на зустрічну смугу руху, де напівпричепом зіткнувся з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 Внаслідок даного зіткнення водій ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді сполучної травми тіла, закритої черепно-мозгової травми - струсу головного мозку, забійної рани тім'яної ділянки голови, перелому 4-7 ребер зліва, відкритого багатоуламкового перелому дестальної частини лівого плеча зі зміщенням, закритого перелому хірургічної шийки лівої плечової кістки зі зміщенням, а також численні садна; тулуба та кінцівок.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Дана норма є підставою для звільнення від доказування в частині встановлення вини відповідача, внаслідок якої заподіяно шкоду охоронюваним законом майновим правам позивача.

Частиною 1 статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992року №6 (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна тощо.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995року, з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з розясненнями п.9 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обовязку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у звязку із заподіянням шкоди майну.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, цей вирок обовязковий для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Для всебічного та повного розгляду справи та сприяння позивачу в надані допустимих доказів, судом було витребувано матеріали кримінального провадження №132/909/15-к про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України та було розяснено, що позивач зобовязаний довести ті обставини, на які посилається в позові та надати докази. Крім того, позивачу надавався час для реалізації його права на користування правовою допомогою, що позивачем не було використано.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Про те позивач, в супереч вимог ст. 60 ЦПК України не надав суду доказів, які б давали підстави встановити наявність та розмір завдання матеріальної шкоди позивачу та довідки й розрахунку щодо втраченого заробітку, крім того позивач не обґрунтував в чому полягає моральна шкода в сумі 500 000,00гривень та не довів наявність її завдання, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 212- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Сота» про відшкодування шкоди завданої злочином відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: