У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення коштів, за касаційною скаргою колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 25 вересня 2012 року між ними та колективним підприємством «Одеська пересувна механізована колона № 8» (далі - КП «Одеська ПМК № 8») укладено попередній договір № 20, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався продати, а позивачі купити квартиру № 3 (1б), загальною площею 43,7 кв. м, яка розташована на 2-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку із вбудованими приміщеннями та паркінгом за адресою: АДРЕСА_1. Згідно із п. 2.1 договору купівлі-продажу об'єкту нерухомості, договір має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше четвертого кварталу 2013 року. Вартість квартири становила 42 700 доларів США, що на день укладення складало 341 301 гривень. У серпні 2013 року позивачами встановлено, що будинок в якому останні придбали квартиру не почав будуватись та відповідачі не зможуть виконати свої зобов'язання у встановлений договором строк. Таким чином, просили застосувати наслідки нікчемного правочину та стягнути кошти на свою користь у розмірі 10 544,43 доларів США кожному, що за курсом Національного банку України становить 279 427 грн 40 коп. та судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року, позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з КП «Одеська ПМК № 8» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 279 427 грн 40 коп., що еквівалентно 10 544,43 доларів США. Стягнуто з КП «Одеська ПМК № 8» на користь ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 279 427 грн 40 коп, що еквівалентно 10 544,43 доларів США. Вирішено питання про розпоіл судових витрат.

У касаційній скарзі КП «Одеська ПМК № 8», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що факт отримання КП «Одеська ПМК № 8» грошових коштів у розмірі 168 500 грн сторонами не заперечується, натомість, підтверджується квитанціями банківської установи, тому договір є нікчемним, а також наявні підстави для застосування у даному випадку реституції. Кім того, ціна договору зафіксована в національної валюті з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, графік платежів визначений в іноземній валюті, а тому судом застосовано положення ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, ґрунтуються на нормах матеріального права та узгоджуються з нормами процесуального права.

Судами установлено, що 25 вересня 2012 року між КП «Одеська ПМК № 8» та ОСОБА_3, ОСОБА_4 в простій письмовій формі укладено попередній договір № 20, відповідно до умов якого КП «Одеська ПМК № 8» зобов'язалося продати, а ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобов'язалися купити об'єкт нерухомості, а саме: однокімнатну квартиру № 3 (1б), загальною площею 43,7 кв. м, яка розташована на 2-ому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку із вбудованими приміщеннями та паркінгом за адресою: АДРЕСА_1, на умовах, встановлених цим договором. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2 договору, договір купівлі-продажу об'єкту нерухомості має бути укладено та нотаріально посвідчено не пізніше четвертого кварталу 2013 року. За необхідності продовження строку для укладення договору купівлі-продажу оформляється письмово у формі додаткової угоди до цього договору без його нотаріального посвідчення.

Відповідно до п. 2.4 сума договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості, що вказаний у п. 1. цього договору становить 341 301 грн, що еквівалентно 42 700 доларів США. Зазначена сума може збільшуватись або зменшуватись в залежності від загальної площі об'єкту нерухомості після завершення будівництва і сплачується в порядку, визначеному у п. 2.7 цього договору. Відповідно до підпункту 3, 4 покупці зобов'язались перерахувати на розрахунковий рахунок продавця перший авансовий платіж у розмірі 20 % від суми договору та здійснювати наступні платежі за затвердженим графіком.

На виконання попереднього договору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 внесено на рахунок КП «Одеська ПМК № 8» грошову суму у розмірі 168 500 грн, що за курсом Національного банку України становить 21 088,86 доларів США, що підтверджується квитанціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, правильним є висновок судів про наявність підстав для застосування реституції та повернення позивачам сплачених на виконання умов попереднього договору коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. ч. 1, 3 ст. 533 ЦК України).

Доводи касаційної скарги про наявність підстав для застосування наслідків реституції та стягнення коштів у розмірі саме 168 500 грн, є необґрунтованими, оскільки судами правильно зазначено, що сторони визначили ціну договору в національної валюті з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, графік платежів визначений в іноземній валюті.

Таким чином, правильним є висновок судів про наявність підстав для стягнення у порядку реституції на користь позивачів суми в гривні відповідно до офіційного курсу долара США на день платежу, а саме: у розмірі 10 544,43 доларів США, що еквівалентно 279 427 грн 40 коп. кожному.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судами повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законні й обґрунтовані рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу колективного підприємства «Одеська пересувна механізована колона № 8» відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик