АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3781/17 Справа № 201/8574/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 за участю третьої особи Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житлом шляхом зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Вказаний будинок було збудовано в період 1937 - 1981 років, однак право власності на нього в передбаченому законом порядку зареєстровано не було, але в будинку в свій час були зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4

Позивач зазначає, що з 2004 року він з дозволу відповідачки відкрито користується зазначеним житловим будинком.

У зв»язку з тим, що з 2006 року відповідачі не проживають в житловому будинку, в якому відсутні їх особисті речі, позивач просив усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку. Просив Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади ДАДП ДМР з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб, зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, ОСОБА_4 за вищевказаною адресою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 року позовні вимоги задоволено (а.с.65-68)

Усунуто перешкоди в користуванні та розпорядженні ОСОБА_3 будинком АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 і ОСОБА_4 шляхом зняття ОСОБА_2 і ОСОБА_4 з реєстрації у вказаному житлі, визнавши їх втратившими право користування цим житлом. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2,посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.35-40).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Рішення суду першої інстанції не в повному обсязі відповідає вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3, як власник спірного майна має право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, оскільки відповідачі, будучи зареєстрованими у спірному домоволодінні, в ньому фактично не проживають.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 2004 року ОСОБА_3 мешкає та зареєстрований в передбаченому законом порядку в будинку АДРЕСА_1 та є власником вказаному будинку на підставі рішення Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2015 року.

Вказаний будинок було збудовано в період 1937 - 1981 років, але в будинку в свій час були зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_4, які мешкали за зазначеною адресою до 2006 року.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини першої статті 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до статті 7 Закону № 1382-IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4)оголошення фізичної особи померлою.

З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15).

Висновок суду першої інстанції у справі, що розглядається, зазначеному висновку Верховного Суду України не відповідає з огляду на наступне.

Враховуючи правові підстави даного позову і його правове обґрунтування, колегія суддів вважає, що він не підлягає задоволенню з огляду на те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши разом з тим вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Крім того, зняття з реєстрації місця проживання проводиться відповідним органом реєстрації на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення, що набрало законної сили, а не судом, а тому зняття з реєстрації місця проживання відповідача не належить до компетенції суду.

Вказані обставини справи та норми закону суд залишив без уваги і належної правової оцінки, дійшовши помилкового висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, суд в порушення вимог ст. 11 ЦПК України вийшов за межі позову, в якому таких вимог ОСОБА_3 до відповідачів не заявляв, при тому, що згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу у межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду, як постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права та висновки якого не відповідають дійсним обставинам справи, скасувати і на підставі ст. 309 ЦПК України постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2017 рокускасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 за участю третьої особи Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житлом шляхом зняття з реєстрації - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 763,86 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров