29.06.2017 Єдиний унікальний номер 205/1903/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Скрипник К.О.

при секретарі Молчанові Є.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, у письмовому провадженні, без застосування технічного запису відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення з-під арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29 березня 2017 року звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 24 жовтня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступник ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CM-SME302/219/2007, згідно якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 170 000 доларів США. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 24.10.2007 року, відповідно до умов якого відповідач передала нерухоме майно, а саме, нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 189,1 кв.м., що належить відповідачу на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 квітня 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № CM-SME302/219/2007 та договором іпотеки. На сьогодні між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_1 існує домовленість про можливий добровільний продаж предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, на майно існують обтяження, згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач просив звільнити з-під арешту предмет іпотеки, а саме, нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1).

Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовну заяву визнав та не заперечував проти її задоволення.

Від представника Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшла письмова заява з проханням слухати справу у його відсутність, згідно письмових заперечень позовну заяву не визнали в повному обсязі та просили відмовити в її задоволенні.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню по наступних підставах.

Судом встановлено, що 24.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CM-SME302/219/2007, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти в сумі 170 000 доларів США (а.с.3-8,13-16).

З метою забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № PM-SME302/219/2007 (а.с.10-12), предметом якого є нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2013 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з останніх в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» була стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 1 476 635,15 грн., а також судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2013 року залишено без змін (а.с.40-46).

Державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 і оголошено заборону його відчуження (а.с.17-20).

Згідно з ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з позовом, позивач мотивував свої вимоги тим, що накладенням арешту порушуються його права як іпотекодержателя, оскільки не виконується рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2013 року і між ним та відповідачем існує домовленість про можливий добровільний продаж предмета іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Разом з тим, іпотекодержатель не є ні власником іпотечного майна, ні його володільцем. Право володіння та користування іпотечним майном належить іпотекодавцю (ст.9 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, права іпотекодержателя при наявності обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог.

Наведене свідчить, що права позивача як іпотекодержателя спірного майна, не пов'язані а ні з правом власності на майно, а ні з правом володіння ним, тому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звільнення майна з-під арешту не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд в силу ст.88 ЦПК України, враховує, що позовні вимоги оплачені позивачем, судом залишено без задоволення, позивач не звільнений від їх оплати, у зв'язку з чим поверненню не підлягають.

На підставі Закону України «Про виконавче провадження», ст. 391, 589, 591ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про звільнення з-під арешту майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя К.О. Скрипник