Справа №1416/6497/12 20.07.2017
Провадження №22-ц/784/1742/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 1416/6497/12
Номер провадження: № 22-ц/784/1742/17
У Х В А Л А

20 липня 2017 року м. Миколаїв

Суддя Апеляційного суду Миколаївської області Козаченко В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП Миколаївське МБТІ про визнання нежитлових приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року частково задоволено позов ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, КП Миколаївське МБТІ про визнання нежитлових приміщень предметом іпотеки та звернення стягнення на предмет іпотеки.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 25 від 8 липня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Енергобанк» та ОСОБА_5, яка складається із 1953107,77 грн. заборгованості по кредиту, 750848,35 грн. - відсоткам та 277821,10 грн. - пені, що в загальній сумі становить 2981777,30 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, загальною площею 235,4 кв.м., розташовані на першому поверсі житлового будинку за літ. А-5 по АДРЕСА_1 та які належать на праві власності ОСОБА_3 шляхом їх реалізації з прилюдних торгів за початковою ціною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Енергобанк» судовий збір в розмірі 3219,00 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2013 року вказане рішення місцевого суду залишено без змін.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) від 19 березня 2013 року ОСОБА_6, представнику ОСОБА_3, відмовлено у відкритті касаційного провадження по справі за вищевказаним позовом.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 1 липня 2013 року у допуску зазначеної справи до провадження Верховного суду України відмовлено.

Крім того, 2 березня 2017 року ухвалою судді Апеляційного суду Миколаївської області представнику ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_2, відмолено в поновленні строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року та у відкритті апеляційного провадження.

14 липня 2017 року третя особа ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 також оскаржила рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року по справі за вказаним позовом, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції з клопотанням про поновлення строку на її подачу.

ОСОБА_2 вказує, що взагалі нічого не знала про те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва відбувається судовий розгляд щодо приміщень по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3, оскільки в той час, коли тривав судовий розгляд справи, перебувала за межами України, а саме в республіці Молдова, що підтверджується відповідними даними її закордонного паспорту.

У зв'язку з цим, під час розгляду справи у суді першої інстанції участі не брала, копію рішення суду не отримувала, ніяких повідомлень не отримувала і не підписувала та дізналася про існування оскарженого рішення суду через свого представника лише 18 травня 2017 року під час ознайомлення останньої з матеріалами іншої цивільної справи № 814/762/17, до якої ОСОБА_2 була залучена як третя особа.

Оскільки, копію оскарженого рішення суду було отримано представником ОСОБА_2 через її представника ОСОБА_1 лише 6 липня 2017 року то вона, за її думкою, має право на подачу апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржене рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва було ухвалено 30 листопада 2012 року у відсутності ОСОБА_2

Однак, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ОСОБА_2 неодноразово направлялась та вона отримувала поштову кореспонденцію, в тому числі, ухвалу суду про відкриття провадження по справі, копію позовної заяви з додатками до неї, повістки про призначення саправи до розгляду (т. 1, а.с.83).

Зокрема, копію судової повістки про розгляд справи 14 листопада 2012 року було направлено ОСОБА_2 Ленінським районним судом м. Миколаєва 3 жовтня 2012 року (а.с.86, 90А) на адресу, яка є офіційним місцем її реєстрації та яку вона зазначає і в даній апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_4.

В зазначений період, а саме з 2 листопада по 19 грудня 2012 року ОСОБА_2 знаходилась в Україні.

Оскаржене рішення було проголошено Ленінським районним судом м. Миколаєва 30 листопада 2012 року.(а.с.119), тобто також у той час, як ОСОБА_2 перебувала в Україні.

Крім того, 10 грудня 2012 року відповідачка по справі ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, яка апеляційним судом була призначена до розгляду, та відповідно ОСОБА_2 рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням направлялась її копію разом із судовою повісткою (т. 1 а.с. 185-186).

4 лютого 2013 року ОСОБА_2 було направлено копію ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 28 січня 2013 року (а.с.199). В період з 9 січня по 30 грудня 2013 року ОСОБА_2 також була в Україні.

Будь-яка інша адреса, яку можливо вважати місцем проживання ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутня, а про зміну місця проживання на час розгляду справи остання суду не повідомляла та іншої адреси не зазначала.

Виходячи з положень ст.ст. 74 та 77 ЦПК України, а також з урахуванням того, що ОСОБА_2 під час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій неодноразово отримувала кореспонденцію, остання об'єктивно була обізнана про існування судового рішення та можливість його оскарження в апеляційному порядку.

Отже, суд критично ставиться до твердження ОСОБА_2 про те, що вона не знала про ухвалення вищевказаного судового рішення.

З огляду на наведене, оскільки вказані причини не можуть бути визнані поважними для поновлення процесуального строку, у задоволенні клопотання ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року необхідно відмовити.

Вказаний недолік перешкоджає порушенню апеляційного провадження та є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, без руху.

Керуючись ст. ст. 121, 297 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Визнати наведені ОСОБА_1, представником ОСОБА_2, підстави для поновлення строку апеляційного оскарження неповажними.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 листопада 2012 року залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліку, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання апелянтом ухвали, а саме для надання до Апеляційного суду Миколаївської області заяви про поновлення пропущеного апеляційного строку із зазначенням (інших) поважних причин його пропуску та належних доказів, що підтверджують поважність причин пропуску строку.

Якщо в зазначений суддею строк апелянтом не буде подано заяву про поновлення строку або вказані ним підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними - у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Суддя Апеляційного суду

Миколаївської області В.І. Козаченко