Справа № 364/405/17
Провадження № 2/364/181/17
13.07.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л.А.,
при секретарі Кулинич Г.І.,
Відповідач та представник від третьої особи - не з'явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Володарська селищна рада Київської області,
про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття її з реєстраційного обліку,
До Володарського районного суду Київської області 05.04.2017 р. подано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Володарська селищна рада Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття її з реєстраційного обліку, в якій Позивач просить суд: визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_1, та зобов'язати Володарську селищну раду зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_2 в якому зареєстровані також ОСОБА_3 (син Позивача) та Відповідач ОСОБА_2 (колишній зять). Останній не є членом сім'ї Позивача і з травня 2015 р. у зазначеному будинку не проживає, господарства не веде, не утримує будинок. Проте Відповідач відмовився самостійно знятися з реєстраційного обліку, тим самим перешкоджаючи Позивачу як власнику користуватися і розпоряджатися належним йому майном.
Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 12.04.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду на 30.05.2017 р., яке двічі відкладалося на 20.06.2017 р. і на 13.07.2017 р. через неявку Відповідача.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що він є єдиним власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 (колишня Радянська), 37, смт Володарка, Київська обл. У нього є три сина: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (проживає на Вінниччині); ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає у м. Києві), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (приписаний у зазначеному будинку, але фактично проживає в смт Володарка за іншою адресою), а також дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка зареєстрована і проживає АДРЕСА_3. Дочка ОСОБА_4 свого часу перебувала у шлюбі з Відповідачем, але у 2015 році цей шлюб було розірвано, після чого Відповідач припинив
проживання в будинку по АДРЕСА_4, не користується цим будинком, проте відмовився знятися з реєстрації. Позивач також зазначив, що не має інформації про наявність у Відповідача у власності житла, але проживає він зараз за значеною в позовній заяві адресою у м. Любомль Волинської області в будинку його батьків.
Відповідач двічі у судові засідання не з'являвся, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлений, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 30, 35), причини неявки суду не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду не подавав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Володарська селищна рада Київської області у судове засідання також не з'явився.
Зважаючи на повторну неявку належним чином повідомленого Відповідача у судове засідання суд за таких обставин та за згодою Позивача вбачає можливим прийняти заочне рішення у справі згідно з частиною четвертою статті 169, частини першої статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Суд, заслухавши пояснення Позивача, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.
Відповідно до приписів статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
За визначенням частини першої статті 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).
За нормами частин першої, другої, сьомої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною першою статті 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
За визначенням частини першої статті 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.
Нормами статті 405 ЦК України закріплено право членів сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, на користування цим житлом відповідно до закону; це право член сім'ї власника житла втрачає у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі пункту 4 частини першої, частини другої статті 406 ЦК України сервітут (тобто право користування чужим майном) припиняється, зокрема, у разі припинення обставини, яка
була підставою для встановлення сервітуту; сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
За матеріалами справи і з пояснень Позивача, наданих у судовому засіданні, судом встановлено, що Позивач - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_4, що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 29.01.1988 р., виданого на підставі рішення виконкому Володарської селищної ради народних депутатів від 29.01.1988 р. № 108, запис до реєстрової книги № 2 за реєстром № 210 (а.с. 6). Рішеннями Володарської селищної ради Київської області від 05.04.2016 р. № 121-05-VII та від 30.06.2016 р. № 141-07 VII щодо перейменування вулиць та провулків селища АДРЕСА_7 була перейменована відповідно на АДРЕСА_6 (а.с. 7), згодом - на АДРЕСА_5 (а.с. 8).
Окрім Позивача в зазначеному житловому будинку зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, який є сином Позивача, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який не є родичом Позивача, що підтверджено довідкою Володарської селищної ради Київської області від 03.04.2017 р. № 518 (а.с. 9). Згідно з відомостями акту обстеження матеріально-побутових умов мешканця селища Володарка ОСОБА_1 (Позивача) від 04.04.2017 р. (а.с. 10) ОСОБА_2 (Відповідач), дійсно, зареєстрований у спірному будинку, але проживає у АДРЕСА_8 з травня 2015 року, про що свідчать сусіди та депутати селищної ради.
Наведені обставини про зареєстровану у смт Володарка Київської області та фактичну в м. Любомль Волинської області адреси місця проживання Відповідача відповідають наявній у справі інформації, яку одержав суд в порядку статті 122 ЦПК України під час вирішення питання про відкриття провадження у цій справі від органів місцевого самоврядування названих населених пунктів (а.с. 15, 24).
Отже, судом встановлено, що Позивач є власником спірного житлового будинку; його дочка перебувала у шлюбі з Відповідачем, у зв'язку із чим останній був вселений до належного Позивачу спірного житлового будинку, який як власник цього майна надав право Відповідачеві користуватись ним. З травня 2015 року до тепер Відповідач спільно з Позивачем - власником спірного житлового будинку не проживає, спільним побутом не пов'язаний, адже після розірвання шлюбу з дочкою Позивача вибув із зазначеного житлового будинку, зараз проживає в іншому будинку - будинку його батьків у м. Любомль Волинської області. Відмова Відповідача знятися з реєстраційного обліку перешкоджає Позивачеві як власникові будинку користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, впливає на розмір комунальних платежів, змушує Позивача постійно збирати довідки на підтвердження того, що Відповідач не проживає в належному Позивачеві будинку, з метою врахування цієї обставини під час нарахування відповідних платежів.
З огляду на такі встановлені обставини суд вважає, що право Відповідача на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу Позивача як власника цього майна відповідно до положень частини другої статті 406 ЦК України.
Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у його постанові від 15.05.2017 р. у справі № 6-2931цс16 (цивільна справа Козелецького районного суду Чернігівської області № 734/387/15-ц).
За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Позивача в частині визнання Відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню, підстави для відмови у їх задоволенні судом не вбачається.
Вирішуючи позовні вимоги про зняття з реєстрації Відповідача з реєстраційного обліку, суд виходить з положень статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якими передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Тому, виходячи зі змісту наведеної законодавчої норми, прийняте рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням (у даному випадку житловим будинком) є підставою для зняття відповідної особи з реєстрації, а відтак для додаткового зобов'язання реєстраційних органів чинити такі дії судом не вбачається підстав.
Керуючись статтею 41 Конституції України, статтею 150 Житлового кодексу України, статтями 15, 16, 29, 316-319, 321, 383, 391, 401, 405 Цивільного кодексу України, статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтями 3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-228, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Володарська селищна рада Київської області,про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття її з реєстраційного обліку- задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: будинком АДРЕСА_11
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_9, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_10 судові витрати за сплату судового збору у розмірі 640 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача; заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повне рішення складено 18.07.2017 р.

Суддя: Л.А. Макаренко