АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3083/17 Суддя доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: забезпечення позову
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Котелевець А.В., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кравченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом Кредитної спілки «Самопоміч» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Самопоміч» про розірвання договорів кредиту та іпотеки, застосування наслідків розірвання договорів, визначення розміру заборгованості, з апеляційною скаргою Кредитної спілки «Самопоміч» на ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року, -

встановила:

У грудні 2015 року Кредитна спілка «Самопоміч» (КС «Самопоміч») звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 03 лютого 2015 року у розмірі 120880 грн. 21 коп.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просили розірвати укладений 03 лютого 2015 року між ними та КС «Самопоміч» кредитний договір № ДКД -00019, договір про іпотечний кредит № ДКД - 00118 від 03 липня 2012 року, визначити розмір їх заборгованості за кредитом, застосувати наслідки розірвання вказаних договорів.

У грудні 2016 року позивачі за зустрічним позовом звернулася до суду із заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій по перереєстрації права власності і відчуженню квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 і є предметом іпотеки за укладеним 03 липня 2012 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КС «Самопоміч» договором про іпотечний кредит № ДКД-00118.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року, з урахуванням іншої ухвали цього ж суду від 18 січня 2017 року, відновлено провадження по справі, заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено. Вжито заходів забезпечення зустрічного позову шляхом оголошення заборони на вчинення будь-яких по перереєстрації права власності і на відчуження квартири за адресою АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 і є предметом іпотеки за договором про іпотечний кредит № ДКД-00118 від 03 липня 2012 року, укладеному з КС «Самопоміч». Зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

В апеляційній скарзі представник КС «Самопоміч», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, просив ухвали суду від 18 січня 2017 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення їх зустрічного позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, передбачені цим Кодексом.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 152 ЦПК, утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 червня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК одними із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.

Як убачається із матеріалів справи, 16 грудня 2016 року КС «Самопоміч» на адресу ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було направлено вимоги-повідомлення, в яких з посиланням на порушення ними умов кредитного договору, міститься вимога про звільненні у 30-ти денний строк предмету іпотеки від належного іпотекодавцям майна, їх виселення та повідомляється початок процедури звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу КС «Самопоміч» третій особі.

Оскільки предметом зустрічного позову є вимоги про розірвання договорів кредиту та іпотеки, застосування наслідків розірвання договорів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони відчуження нерухомого майна, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення заявленого ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позову.

З огляду на викладене, апеляційна скарга КС «Самопоміч» підлягає відхиленню, а ухвали суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу кредитної спілки «Самопоміч» відхилити.

Ухвали Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді