Справа № 314/1836/17 Провадження № 2/314/928/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2017 року Вільнянський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Кіяшко В.О.,

секретар судового засідання Павлівська І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області», третя особа: виконавчий комітет Вільнянської міської ради про відшкодування шкоди,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представників

позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В позові зазначено, що вона є власником квартири АДРЕСА_1.

01.06.2012 між позивачем та КП «Вільнянський міськомунгосп Запорізької області» укладено договір про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території.

Позивач мешкає на пятому поверсі багатоквартирного будинку. На початку 2015 року протягом березня травня тривав ремонт даху будинку, де мешкає позивач. З часу проведення такого ремонту в квартирі позивача був залитий кут в квартирі, шпалери почорніли та виникла пліснява. З цього приводу був складений акт, після чого позивач неодноразово зверталась до відповідача щодо відновлення кімнати, де був залитий кут.

З весни 2015 по теперішній час позивач змушена відстоювати свої права, у звязку з чим, крім матеріальних збитків їй також заподіяна і моральна шкода.

Відповідач відмовився у добровільному порядку провести ремонт в кімнаті, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позов підтримали, просили суд його задовольнити в повному обсязі на тих підставах, що в ньому зазначені.

Представник відповідач позов не визнав, в своїх поясненнях просив в позові відмовити.

Представник 3-ї особи в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, за згодою сторін суд вважає можливим розглядати справи у його відсутності, на підставі доказів наданих сторонами.

Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідача, всебічно дослідивши та оцінивши матеріали справи, виходячи з встановленого ст. 11 ЦПК України принципу диспозитивності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, випливають з договірних відносин, та підлягають вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).

Будинок, де розташована квартира позивача, перебуває на обслуговуванні КП «Вільнянський міськкомунгосп» (а.с. 10).

В березні-травні 2015 року через незадовільний стан даху вказаного будинку над квартирою позивача проводились ремонтні роботи (а.с. 18), у звязку з чим сталось залиття квартири з-за погодних умов (а.с. 15), що спричинило матеріальні та моральні збитки позивачу.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (зі змінами та доповненнями) предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, у разі аварії і залиття квартири складається відповідний акт в день залиття квартири. В акті зазначаються причини залиття, висновки про те, що необхідно зробити, хто заподіяв шкоду та інше. Заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомляти заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Не усунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Поточний ремонт повинен проводитись з періодичністю, яка забезпечує ефективну експлуатацію будівлі з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту, реконструкції) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт або реконструкцію. Організація поточного ремонту жилих будинків повинна проводитися відповідно до нормативно-правових та нормативно-технічних документів з організації і технології поточного ремонту жилих будинків. Поточний ремонт виконується виконавцем послуг власними силами або залученням підрядних організацій. Періодичність проведення поточного ремонту за кожним видом будинків, враховуючи їх технічний стан та місцеві умови, визначаються власником будинку. Примірний перелік послуг із санітарно-технічного обслуговування будинків, поточного ремонту щодо дахів і покрівлі визначено пп.1.8,1.2.6 Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 10.08.2004 року №150 (з наступними змінами).

Житлово-експлуатаційні організації забезпечують схоронність житлового фонду і належне його використання, високий рівень обслуговування громадян, а також контролюють додержання громадянами правил користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і прибудинкової території (ч.2 cт.24 Житлового кодексу України).

Виконавець послуг це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу (Наказ Державного комітету України з питань Житлово-Комунального господарства від 17.05.2005 року №76).

До основних житлово-комунальних послуг, відносяться послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд та послуги з утримання будинків і споруд (в тому числі поточний ремонт) (cт.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

У відповідності до положень ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» цілісність даху над будівлею є мінімальною нормою, яка забезпечує технічну експлуатацію будинку, тому що атмосферні опади у вигляді дощу або снігу при відсутності належного даху призводять до руйнування несучої спроможності конструкції будинку.

Згідно п. 1, 3 ч. 1ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг.

В силу положень п. п. 1, 7, 10 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуг зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 2ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов'язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил; забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Під утриманням будинків і прибудинкових територій законодавець розуміє господарську діяльність, спрямовану на задоволення потреб фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексних будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством (cт.1Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Зокрема, Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року №150 затверджено «Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», пунктами 1.1.8.1, 1.1.8.5, 1.1.8.6 передбачено, що утримання будинків і споруд включає в себе: очищення дахів та покрівель від сміття, бруду, листя; скидання з дахів та покрівель снігу та льоду.

Поточний ремонт даху та покрівлі регламентований п.1.2.6. вказаного Наказу.

Наказом Державного комітету України з питань Житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76 затверджено «Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій», згідно якого на житлово-експлуатаційні організації покладено обов'язок забезпечувати належне технічне обслуговування жилих будинків.

Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо (п. 2 Наказу).

Так, пунктами 4.4 та 4.5 цього Наказу передбачено технічне обслуговування і ремонт будівельних конструкцій даху, а також очищення даху від снігу.

З огляду на викладене вбачається, що відповідач належним чином не виконував обов'язки (роботи) по утриманню та ремонту житлового будинку, в частині безпечного функціонування та використання даху, що призвело до залиття квартири позивача, чим спричинено матеріальну шкоду.

Таким чином, обставини справи свідчать про те, що відповідач неналежно виконував зазначені вимоги законодавства щодо своєчасного надання послуг із санітарно-технічного обслуговування та поточного ремонту жилого будинку, що призвело до затікання стелі квартири, власником якої є позивач.

За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" коли відшкодування шкоди у натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкодженому річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи, або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до акту обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_2 від 03.06.2016 було виявлено в залі з лівого боку на стіні та стелі чорну плісняву, сухі руді плями від протікання (а.с. 13), відповідно до акту прийняття-передачі виконаних робіт вартість цих ремонтних робіт складає 1800грн., у звязку з чим стягнення майнової шкоди в цій частині підлягає задоволенню.

Щодо стягнення вартості виконаних зовнішніх ремонтних робіт у вигляді монтажу пінопласту, штукатурки стін, шпаклівки, фарбування в сумі 4200грн., суд вважає, що в цій частині позов не підлягає задоволенню, так як позивачем не надано доказів, що в наслідок залиття квартири також були пошкоджені зовнішні стіни квартири, а також щодо необхідності проведення цих робіт.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з вимог ст. 41 Конвенції «про захист прав людини і основоположних свобод» в тій частині, що суми моральної шкоди повинні бути справедливими, а також вимог ст. 1167 ЦК України. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:… у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Проаналізувавши доводи позивача, а також те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, заявлену суму грошового стягнення моральної шкоди в розмірі 5000грн., суд вважає завищеними, і вважає необхідним знизити її до 1312грн.

Керуючись ст.ст. 60, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 1800грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1312грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Вільнянський міськкомунгосп Запорізької області» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : В. О. Кіяшко

17.07.2017