Справа №461/4341/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2017 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лялюка Є.Д.

при секретарі - Станкевичі Р.В.

з участю: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача Львівської обласної профспілки працівників будівництва і промбудматеріалів України- ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної профспілки працівників будівництва і промбудматеріалів України, ОСОБА_4 - голови обласної організації профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Львівської обласної організації профспілки працівників будівництва і промбудматеріалів України, ОСОБА_4 - голови обласної організації профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України, в якому просить визнати вказані головою обласної організації профспілки працівників будівництва і промбудматеріалів ОСОБА_4 твердження, що вона, ОСОБА_1, вчинила злочин, а саме підробила протокол профспілкових зборів, такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію та стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в сумі 25000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що у зв'язку із невиконанням Львівською обласною організацією профспілки працівників будівництва і промбудматеріалів України своїх статутних зобов'язань, а саме ненадання обласною організацією правової допомоги первинній організації профспілки щодо захисту трудових та соціально-економічних прав працівників підприємства, членів профспілки, 25 березня 2016 року на ПАТ «Миколаївцемент» були проведені профспілкові збори, на яких було прийнято рішення про вихід первинної організації профспілки ПАТ «Миколаївцемент» зі складу Львівської обласної організації профспілки. Про прийняте рішення було проінформовано Львівську обласну організацію профспілки працівників будівництва і промбудматеріалів України. Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач ОСОБА_4 почала звертатись до ГУ НП у Львівській області та стверджувати, що нею, як головою первинної профспілкової організації ПАТ «Миколаївцемент», був підроблений протокол зборів про кількість присутніх членів профспілки на профспілкових зборах і не легітимність цих виборів. Для захисту своєї ділової репутації вона була змушена доставляти у Миколаївське відділення поліції присутніх на профспілкових зборах членів профспілки, відривати працівників від роботи, від домашнього відпочинку, щоб захистити свою честь, гідність та ділову репутацію через нанесену їй образу головою обласної організації профспілки. Вказує, що вона побоювалась втратити довіру членів профспілки первинної організації, яку очолювала і роботу, яку члени профспілки їй довірили. Покликається на те, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилась в моральних стражданнях та переживаннях, приниженні честі і гідності, порушенні душевної рівноваги, в зв'язку з тим, що вона була ображена, принижена перед членами профспілки, змушена перед ними виправдовуватись.

В судовому засіданні позивач внесений позов підтримала, надала пояснення, аналогічні до викладених у такому та просила позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 - голова обласної організації профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів Українив судове засідання не з'явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідача - Львівської обласної організації профспілки працівників будівництва і промбудматеріалів України ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, надала пояснення про те, що звернення в правоохоронні органи не підлягає спростуванню, тому просила в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що листом від 16 листопада 2015 року №1-27/57, відповідач - голова обласної організації профспілки ОСОБА_4 звертається до голови правління ПАТ «Миколаївцемент» з приводу того, що Львівська обласна організація профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів вкрай стурбована ситуацією, яка склалася в стосунках між адміністрацією і профкомом в особі голови профкому ОСОБА_1 Вказує, що голова профкому, не ставлячи до відома обласну організацію профспілки, проводить зустрічі з трудовим колективом і Національною службою примирення і посередництва, що суперечить Статутним вимогам. Відсутність конструктивного діалогу привела до виходу працівників із профспілки. Просить призначити зустріч представника адміністрації з головою обласної організації профспілки щодо з'ясування даної ситуації.

Листом від 14 грудня 2015 року №1-27/69, відповідач - голова обласної організації профспілки ОСОБА_4 звертається до голови обласної організації профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України із листом, в якому повідомляє, зокрема, що у Львівській обласній організації профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів України склалася складна ситуація із профкомом ПАТ «Миколаївцемент», де комісією по підготовці питання на чергове засідання Президії обласної організації профспілки «Про дотримання внутрішньоспілкової і фінансової дисципліни» з'ясувалось, що голова профкому ОСОБА_1 протягом останніх двох років (перевіркою охоплено 2014 рік і 10 місяців 2015 року) використовувала кошти на заробітну плату голови профкому, які перераховувались на культурно-масову й оздоровчу роботу в розмірі 0,5% фонду оплати праці працівників підприємства.

Згідно наявного в матеріалах справи протоколу загальних зборів первинної профспілкової організації ПАТ «Миколаївцемент» від 25 березня 2016 року, таким було постановлено вийти Первинній профспілковій організації ПАТ «Миколаївцемент» із складу Львівської обласної організації профспілки працівників будівництва і промисловості будівельних матеріалів.

Як вбачається із вказаного протоколу, головою зборів була позивач ОСОБА_1

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Судом встановлено, що в провадженні Миколаївського відділення поліції СВ Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000140 від 10 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України за заявою Львівської обласної організації профспілки працівників будівництва та промбудматеріалів України.

Згідно п.п.3 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 ( v008p710-03 ) (справа про поширення відомостей).

Відповідно до п.п.5 п.3 рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 ( v008p710-03 ) (справа про поширення відомостей), Конституційний Суд України вважає, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів посадовими або службовими особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення за змістом частини першої статті 7 Цивільного кодексу ( 1540-06 ) не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту, оскільки інформація, яка зазначена у зверненні ОСОБА_4 до ГУ НП у Львівській області, не може спростовуватись в розумінні ст.277 ЦК України, оскільки така інформація не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам посадової чи службової особи правоохоронного органу, оскільки така була повідомлена правоохоронному органу не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки, а відтак, у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Також, відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи.

Відтак, обов'язковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду.

Позивачем не надано суду жодних доказів неправомірності дій відповідачів, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями чи бездіяльністю відповідачів та наслідками, крім цього, не обґрунтовано розмір відшкодування, яке нею визначено для стягнення з відповідачів, не надано жодних доказів в підтвердження визначеного позивачем розміру моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити, оскільки позивачем неправильно обрано спосіб захисту, не наведено жодних істотних доказів того, що їй завдано моральних страждань та не аргументовано розмір морального відшкодування.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 208, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 23, 277, 1167 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий суддя Лялюк Є.Д.