Справа № 426/7204/17
РІШЕННЯ

іменем України

27 вересня 2017 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретарів Тиріної В.С., Гапич К.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Сватове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який згодом уточнив, в обґрунтування якого зазначив, що з 17.05.2005 р. по 05.04.2017 р. він працював в ДП «Сватівське лісомисливське господарство» спочатку на посаді лісника, а потім був переведений майстром лісу Сватівського лісництва. 05.04.2017 р. Наказом № 19-к від 05.04.2017 р. його було звільнено згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили. Підставою для винесення наказу став вирок Сватівського районного суду Луганської області від 07.02.2017 р. у справі № 426/13368/16-к. Вказаним вироком його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України за незаконну порубку лісу та засуджено до покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. Вказана стаття не відноситься до розділу VI КК України, згідно якого передбачено кримінальну відповідальність за злочини проти власності, зокрема за розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника. Крім того зазначає, що обєктом злочину, передбаченого ст. 246 КК України є не майно, власність, а встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу. Оскільки на даний час відсутній вирок суду або постанова у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за вчинення розкрадання (в тому числі дрібного) майна відповідача, вважає безпідставним застосування щодо нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення. Просить суд скасувати наказ № 19-к від 05.04.2017 р. про звільнення його з посади майстра лісу, поновити його на роботі з 05.04.2017 р. та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.04.2017 р.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали уточнені позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених в позові. Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що вироком Сватівського районного суду Луганської області від 07.02.2017 р. ОСОБА_1 було визнано винним за ст. 246 КК України за незаконну порубку лісу. Також вироком встановлено, що ОСОБА_1 зрубані ним дерева завантажив до причепу саморобного трактору та транспортував деревину за межі лісного масиву. Оскільки позивач своїми неправомірними діями спричинив відповідачу матеріальні збитки на суму 9876,5 грн., вважає, що звільнення його з посади майстра лісу за п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України на підставі вищевказаного вироку суду є законним, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні 27.06.2017 р. надав суду пояснення, що він є директором Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство». Позовні вимоги не визнав, оскільки вважає звільнення позивача ОСОБА_1 з посади майстра лісу на підставі вироку Сватівського районного суду Луганської області від 07.02.2017 р. за ст. 246 КК України за незаконну порубку лісу законним.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки серії УКР № 0881733 від 20.04.1998 р., ОСОБА_1 був прийнятий лісничим обх. № 6 в Сватівське лісництво на підставі наказу № 49 від 17.05.2005 р. Наказом № 121/1 від 29.06.2011 р. був переведений на посаду майстра лісу Сватівського лісництва. (а.с. 9).

Відповідно до наказу Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» № 19-к від 05.04.2017 р. було звільнено з роботи майстра лісу обх. № 7 Сватівського лісництва ОСОБА_1 з 05.04.2017 р. згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили. (а.с. 10)

Згідно вироку Сватівського районного суду Луганської області від 07.02.2017 р. у справі № 426/13368/16-к ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України за незаконну порубку зелених насаджень, що заподіяло істотну шкоду та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. (а.с. 8).

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 КЗпП України визначено гарантії забезпечення прав громадян на працю. Держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають, на території України, зокрема, правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи (п. 6 ч. 1 ст. 5-1 КЗпП України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 18 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із послідуючими змінами), при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням), і перевіряти їх відповідність законові.

Порядок звільнення - певна процедура, яка передбачає послідовність дій сторін трудового договору, спрямованих на його припинення, а тому залежить від того, хто виступає ініціатором розірвання трудових відносин.

Як вбачається зі ст.9 Міжнародної Конвенції №158, яка ратифікована Постановою ВР №3933-XII від 04.02.94 року, остання покладає на підприємця тягар доказування законності підстав звільнення працівника.

Пунктом 8 частини 1 статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили, чи постановою органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу.

Обов'язковою умовою для звільнення працівника за п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України є встановлення факту розкрадання працівником майна. Вказана норма визначає вичерпний перелік засобів доказування для підтвердження факту розкрадання.

Термін «розкрадання» вважається родовим поняттям, ним є навмисне протиправне обернення винною особою певним способом чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи, обєктом якого є охоронювані кримінальним законом суспільні відносини власності, як частина економічних відносин. Кримінальна відповідальність за злочини проти власності передбачена розділом VI КК України. Стаття 246 КК України, за якою ОСОБА_1 було засуджено, відноситься до розділу VIII КК України, а саме злочинів проти довкілля. Обєктом злочину, передбаченого ст. 246 КК України є не майно, власність, а встановлений порядок охорони, раціонального використання і відтворення лісу як важливого елемента навколишнього природного середовища.

Оскільки ні обвинувального вироку, що набрав законної сили, ні постанови органу, до компетенції якого входить накладення адміністративного стягнення або застосування заходів громадського впливу відносно позивача ОСОБА_1 за вчинення ним розкрадання не було, тому були відсутні підстави для звільнення його з роботи за п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, де відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю, суд дійшов висновку, що відповідачем не додержано норми трудового законодавства, що регулюють вивільнення працівника, трудові права позивача при звільнені порушені.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача на працю, порушене відповідачем, підлягає захисту судом шляхом скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на займаній до звільнення посаді із наступного робочого дня після незаконного звільнення, тобто з 06.04.2017 р., а не з 05.04.2017 р. як просив в позовній заяві позивач, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 241-1 КЗпП України коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Суд також критично оцінює пояснення представника відповідача ОСОБА_3 про те, що розкраданням є спричинення матеріальної шкоди позивачем, завданої відповідачу незаконною порубкою лісу, що було встановлено вироком Сватівського районного суду Луганської області від 07.02.2017 р. відносно ОСОБА_1 за ст. 246 КК України, оскільки зазначеним вироком суду не встановлено факту розкрадання позивачем майна відповідача. Як вбачається з зазначеного вироку, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1 заподів державі в особі ДП «Сватівське ЛМГ» істотну шкоду, яка виявилась в погіршенні захисних властивостей насаджень, зменшилась повнота насаджень, знизився відсоток участі головної породи в складі насадження, так як зрубані дерева, а саме дуб і ясен відносяться до основних лісо утворюючих порід України і їх високоякісна деревина має вагоме господарське значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Час вимушеного прогулу позивача відраховується з 06.04.2017 року, тобто з наступного після звільнення з роботи дня, а не з 05.04.2017 р. як просив в позовній заяві позивач, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 241-1 КЗпП України коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Таким чином, з 06.04.2017 року по день ухвалення рішення суду час вимушеного прогулу позивача складає 118 робочих днів.

Для визначення розміру середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу відповідно до вимог Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, судом визначається середньоденна заробітна плата позивача за даними про його заробітну плату згідно довідки про доходи Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» № 163/06 від 06.06.2017 року за лютий 2017 року 3200,00 грн. та березень 2017 року 3200,00 грн., що складає загальну суму 6400,00 грн. Визначений розмір заробітної плати за лютий та березень 2017 року підлягає діленню на 42 робочих дня за цих же два місяці, внаслідок чого визначається середньоденна заробітна плата 152,38 грн. (6400,00 грн. : 42 = 152,38 грн.).

Таким чином, суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 06.04.2017 року по день ухвалення рішення у розмірі 17980,84грн. (152,38 грн. х 118 роб.днів).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з врахуванням заявлених двох позовних вимог немайнового характеру та однієї позовної вимоги майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1920 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць підлягає виконанню негайно.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 223, 367 ЦПК України, п. 8 ч. 1 ст. 40, ст.ст. 38, 235 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу -задовольнити.

Скасувати наказ Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» № 19-к від 05.04.2017 р. про звільнення з роботи майстра лісу обх. № 7 Сватівського лісництва ОСОБА_1 з 05.04.2017 р. згідно п. 8 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за вчинення за місцем роботи розкрадання (в тому числі дрібного) майна власника, встановленого вироком суду, що набрав законної сили.

Поновити ОСОБА_1 на посаді майстра лісу обх. № 7 Сватівського лісництва Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» з 06.04.2017 р.

Стягнути з Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.04.2017 р. по 27.09.2017 р. у розмірі 17980 (сімнадцять тисяч девятсот вісімдесят) гривень 84 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Сватівське лісомисливське господарство» на користь держави судовий збір у розмірі 1920 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Апеляційного суду Луганської області через Сватівський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення було складено 02.10.2017 року.

Суддя: Л.М.Осіпенко