Ухвала

іменем україни

29 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 травня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір про надання кредиту у розмірі 499 тис. доларів США строком до 21 травня 2017 року зі сплатою 13 % річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання умов кредитного договору цього ж дня між банком та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір поруки.

Оскільки умови кредитного договору ОСОБА_4 належним чином не виконував, на вимоги позичальник і поручитель не реагували, станом на 22 травня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 640 417,22 доларів США, що еквівалентно 4 924 946 грн 94 коп. та заборгованість за процентами у розмірі 225 926,35 доларів США, що еквівалентно 2 684 438 грн 59 коп., яку банк просив стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на його користь.

У березні 2016 року відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою в якій, посилаючись на зазначені обставини та положення ч. 4 ст. 559 ЦК України, просила припинити поруку по указаному договору у зв'язку з пропуском банком шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до суду.

Оскільки позичальник перестав сплачувати кредит у квітні 2010 року і в силу п. 4.5 кредитного договору настав строк виконання основного зобов'язання.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 24 жовтня 2016 року, у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано поруку, що виникла на підставі договору поруки від 22 травня 2007 року, укладеного між ОСОБА_5 та ПАТ «Укрсоцбанк» припиненою.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення позову банку.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» та задовольняючи зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції, з яким вірно погодився апеляційний суд, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що строк, у межах якого кредитор може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, передбачений ст. 257 ЦК України (щодо позичальника в даних правовідносинах) та ч. 4 ст. 559 ЦК України (6 місяців) щодо поручителя обчислюється через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції (п. 4.5 кредитного договору).

При цьому правильно виходив із того, що із наданих позивачем розрахунків позичальник ОСОБА_4 здійснив останній платіж 12 квітня 2010 року й відповідно до умов п. 4.5 кредитного договору строк користування кредитом достроково сплив 10 серпня 2010 року. Отже, настав строк виконання основного зобов'язання. ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом 14 липня 2014 року, тобто поза межами позовної давності, про застосування якої 10 березня 2016 року заявлено ОСОБА_4

Також правильно суд зазначив про те, що порука припинилась, оскільки протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, визначеного п. 4.5 кредитного, який сплив 10 серпня 2010 року, ПАТ «Укрсоцбанк» не пред'явив вимоги до суду до поручителя.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постановах № 6-249цс15 від 2 грудня 2015 року, № 6-1188цс16 від 29 квітня 2016 року, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а посилання на правові позиції Верховного Суду України безпідставні, так як вони стосуються інших фактичних обставин справи та застосування інших норм права.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 24 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.І. Журавель

С.П. Штелик