Справа № 712/7844/17
Провадження № 2/712/2018/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Романенко В.А.

при секретарі Таран А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соснівського районного суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що починаючи з 1998 року по 2013 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2.

Цей шлюб розірвано відповідно до рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 18 листопада 2013 року.

Від шлюбу мається неповнолітня дитина - дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ № 002982.

В свідоцтві про народження дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено що її батьком є відповідач по справі.

Донька після розлучення залишилась проживати з нею і всі витрати по сплаті комунальних послуг, по вихованню, лікуванню, матеріальному забезпеченню дитини в цей непростий для їхньої країни час, лягли саме на неї.

На сьогодні на утримання дитини потрібно не менше 4000 гривень в місяць, внаслідок того, що вона змушена витрачати щомісячно грошові кошти на наступне: на харчування - 2000 грн. 00 коп., на одяг та взуття - 600 грн. 00 коп., на ліки та вітаміни - 700 гривень, на підготовку до вступу до інституту - 600 гривень, на миючі засоби та засоби гігієни - 300 гривень, на комунальні послуги - 300 гривень, на мережу Інтернет, телефон і телебачення - 100 гривень, щомісячно, а також нести витрати в значній сумі на щорічний літній відпочинок та оздоровлення.

Також нею вже пронесено додаткові витрати для школи на нашу спільну з відповідачем доньку ОСОБА_3 на облаштування випускного вечора в школі після закінчення 11 класу, а саме сплачено за рахунок її особистих коштів на подарунок школі 150 грн. 00 коп.. на подарунок класному керівнику 150 грн. 00 коп., на оренду залу з урахуванням, освітлення та урочистостей 1500 грн. 00 коп., на відео зйомку 200 грн. 00 коп., на оплату за школу з січня по травень 2017 року по 150 грн. 00 коп. - всього 750 грн. 00 коп., додаткові потреби для навчання (зошити, бланки, книжки та інше) з січня по травень 2017 року всього приблизно 1500 грн. 00 коп., реєстрація та здача ЗНО 260 грн. 00 коп. загальна сума становить 4510 грн.

На сьогодні їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_3 хворіє та потребує невідкладного лікування що підтверджується копією УЗД від 15 травня 2017 року, копією довідки лікаря, копією консультаційного висновку спеціаліста від 15 травня 2017 року та копією консультаційного висновку спеціаліста з лікарським призначенням від 15 травня 2017 року.

По причині хвороби спільної з відповідачем доньки ОСОБА_3 нею вже пронесено додаткові витрати на її лікування в сумі 3009 грн. 10 коп. та на проведення УЗД в сумі 220 грн. 00 коп., а всього 3229 грн. 10 коп.

Загальна сума додаткових витрат становить 7739 грн. 10 коп.

Відповідач, на утримання дитини взагалі не надає та не бере участі у додаткових витратах на дитину.

Відповідно до акту опитування сусідів від 09 червня 2017 року, виданого Комітетом самоорганізації населення мікрорайон «Митниця» їх спільна з відповідачем донька ОСОБА_3 постійно проживає зі мною в квартирі, яку вона винаймає за власні кошти. З відповідачем вони мають абсолютно різні бюджети.

На сьогоднішній день відповідач по справі має постійне офіційне місце роботи, працюючи в Черкаському міському РЕМ. Матеріальну допомогу на утримання дитини надавати відмовляється, на телефонні дзвінки та СМС не відповідає, договір про сплату аліментів укласти не бажає, що спонукає її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі ? частини заробітної плати та інших доходів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, 10 листопада 1999 року, до її повноліття але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені додаткові витрати для лікування та навчання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 7739,10 грн. Постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь на додаткові витрати для розвитку здібностей дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, у розмірі 1200 грн. 00 коп., починаючи з 15 червня 2017 року і до досягнення нею повноліття.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та 705,56 грн. додаткових витрат, надав суду заперечення, які приєднані до матеріалів справи.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами Сімейного Кодексу України:

Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що з 1998 року по 2013 рік ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2.

Шлюб розірвано відповідно до рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 18 листопада 2013 року.

Від шлюбу мається неповнолітня дитина - дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ОЛ № 002982.

В свідоцтві про народження дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначено що її батьком є ОСОБА_2.

Донька після розлучення залишилась проживати з позивачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно до частини першої статті 181 Сімейного Кодексу способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли.

У відповідності з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 70 відсотків заробітної плати цієї особи.

Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК.

Відповідно до частини першої статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Визначення аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку не буде суперечити закону, та порушувати право дитини позивача, оскільки аліменти не будуть меншими ніж визначені законом. Розмір аліментів на кожну дитину не повинен бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років з 01 травня пo 30 листопада 2017 року становить 1777 грн.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач ОСОБА_2 має задовільний стан здоровя, його працездатність, не є інвалідом, не має тяжких захворювань (відсутність доказів, які могли б спростувати встановлені дані факти). Відповідач на даний час офіційно те що він працює в Черкаському міському РЕМ, однак в звязку з заборгованістю по заробітній платі отримав заробітну плату за лютий 2017 року. Також, на його утриманні знаходиться мати пенсійного віку, яка має проблеми з серцем, що потребує дорогого лікування.

Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, а також положення ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов'язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.

Одночасно суд роз'яснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Однак, слід зазначити, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просить стягнути 7739,10 грн. понесених нею додаткових витрат на дитину, яка складається: на подарунок школі 150 грн., на подарунок класному керівнику 150 грн., на оренду залу з урахуванням, освітлення та урочистостей 1500 грн., на відео зйомку 200 грн., на оплату за школу з січня по травень 2017 року по 150 грн. - всього 750 грн. 00 коп., додаткові потреби для навчання (зошити, бланки, книжки та інше) з січня по травень 2017 року всього приблизно 1500 грн., реєстрація та здача ЗНО 260 грн. на лікування в сумі 3009,10 грн. та на проведення УЗД в сумі 220 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Відповідно до змісту ст. 185 СК України, участь у додаткових витратах батьків, які сплачують аліменти або до яких не заявлялися вимоги про сплату аліментів, може бути лише у випадках, що викликані особливими обставинами (розвитком здібності дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). У витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов'язковою.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею на дитину для її лікування, а саме придбання ліків, суд виходить з наступного.

Позивачем лише надані суду копії квитанцій на придбання ліків на суму 3009,10 грн., однак серед вказаних квитанцій наявна квитанція про сплату вартості босоніжок жіночих у розмірі 499 грн., яку суд не може взяти до уваги, оскільки не зрозуміло кому вони були придбані. Серед інших квитанцій про сплату лікарських засобів суд бере лише квитанції на суму 132,21 грн., 579,51 грн., 418,94 грн., всього 1130,66 грн., оскільки в даних фіскальних чеках зазначені саме ті ліки, які призначені консультативним висновком спеціаліста ОСОБА_3 Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача половини витрат понесених нею на дитину для її лікування у розмірі 565,33 грн.

Позовні вимоги про стягнення понесених позивачем витрат на облаштування випускного вечора дочки в школі після закінчення 11 класу у розмірі 4510 грн., не підлягають до задоволення, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував сплату даних коштів. Крім того, вказані кошти не можуть розглядатись як додаткові витрати на дитину в розумінні положень ст. 185 СК України, оскільки загалом навчання дитини як її природна потреба та обов'язок батьків, охоплюється питанням стягнення аліментів та не може розглядатись як додаткові витрати на дитину, оскільки навчання в школі має пройти кожна дитина, а особливі обставини вказують виключні випадки участі батьків у додаткових витратах на дитину.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача, щодо стягнення з відповідача на її користь додаткові витрати для розвитку здібностей дочки, недбайло ОСОБА_5, в розмірі 1200 грн. щомісячно, оскільки позивачем не надано розрахунку та обґрунтування необхідності майбутніх витрат, відсутні будь-які докази здійснення позивачем в майбутньому будь-яких витрат на розвиток здібностей дочки, а крім того, суд враховує ту обставину, що з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини, що надасть позивачу можливість матеріального утримання дитини. Крім того, позивачем не зазначено які саме здібності має її дочка, та який розвиток для їх потрібний.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Аналогічне положення міститься і в ст. 10 ЦПК України.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 23.06.2017 року і до досягнення повноліття, та понесених додаткових витрат на дитину у розмірі 565,33 грн.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 75, 79, 84, 85, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, працюючого в ПАТ «Черкасиобленерго», проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.06.2017 року і до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 понесенні додаткові витрати на дитину в сумі 565,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640 грн. до спеціального фонду Державного бюджету України.

В іншій частині позовних вимогах відмовити.

В частині стягнення аліментів в межах одного місяця підлягає до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: