У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Україна-2001» до ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «Перлина Поділля», державного реєстратора Білогірської селищної ради Хмельницької області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування рішення про його державну реєстрацію, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «Перлина Поділля» на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 16 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Україна 2001» (далі - ТОВ «Україна 2001») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 7 травня 2012 року між ТОВ «Україна 2001» та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки, площею 3,0785 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, терміном на 10 років. Зазначений договір зареєстровано у відділі Держкомзему Білогірського району Хмельницької області 7 травня 2012 року. Відповідно до п. п. 37, 38 даного договору його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено, придбання орендарем земельної ділянки у власність, викупу земельної ділянки, або шляхом його розірвання. 12 серпня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «Перлина Поділля» (далі - ТОВ НВА «Перлина Поділля») та ОСОБА_3 укладено договір оренди цієї ж земельної ділянки. При цьому, попередній договір оренди, укладений з ТОВ «Україна 2001», не припинений, чим порушено вимоги чинного законодавства та права останнього. 16 серпня 2016 року право оренди вищевказаної земельної ділянки зареєстровано державним реєстратором Білогірської селищної ради Хмельницької області за ТОВ НВА «Перлина Поділля». Зазначає, що будь-якого повідомлення від ОСОБА_3 про намір розірвати договір оренди достроково ТОВ «Україна 2001» не отримувало. Таким чином, позивач просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 3,0785 га, укладений 12 серпня 2016 року між ТОВ НВА «Перлина Поділля» та ОСОБА_3; скасувати рішення державного реєстратора Білогірської селищної ради Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 серпня 2016 року щодо державної реєстрації іншого речового права, прийняте на підставі договору оренди землі від 12 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ НВА «Перлина Поділля» та ОСОБА_3

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 16 грудня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року, позов ТОВ «Україна 2001» задоволено. Визнано договір оренди земельної ділянки площею 3,0785 га, укладений 12 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ НВА «Перлина Поділля» недійсним. Скасовано рішення державного реєстратора Білогірської селищної ради Хмельницької області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16 серпня 2016 року щодо державної реєстрації іншого речового права, прийнятого на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного 12 серпня 2016 року між ОСОБА_3 та ТОВ НВА «Перлина Поділля». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ТОВ НВА «Перлина Поділля» просить скасувати рішення суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ОСОБА_3, передавши 7 травня 2012 року земельну ділянку в оренду позивачу строком на 10 років на підставі договору, не розірвавши його, отримуючи на його виконання орендну плату, уклала 12 серпня 2016 року договір оренди належної їй земельної ділянки з іншим орендарем - відповідачем у справі також строком на 10 років. Такі дії ОСОБА_3 порушують права позивача та свідчать про недобросовісність відповідачки, а оспорений договір, укладений між відповідачем та ТОВ НВА «Перлина Поділля» суперечить вимогам ст. ст. 13, 27 Закону України «Про оренду землі», оскільки фактично не може бути передана у володіння та користування земельна ділянка, яка знаходиться в оренді іншої особи, а, отже, такий договір підлягає визнанню недійсним.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,0785 га, розташованої на території Залузької сільської ради Білогірського району Хмельницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 7 червня 2010 року.

7 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Україна-2001» укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років. Договір зареєстрований у відділі Держкомзему у Білогірському районіХмельницькій області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 7 травня 2012 року; посвідчений підписами сторін та посадової особи, яка провела державну реєстрацію ОСОБА_4, та скріплений печаткою ТОВ «Україна 2001» та відділу Держкомзему у Білогірському районі Хмельницької області Головного управління Держкомзему у Хмельницькій області Державного комітету України із земельних ресурсів.

7 травня 2012 року сторони договору підписали акт приймання-передачі вказаної земельної ділянки.

На виконання п. 9 договору оренди землі, позивач в рахунок оплати оренди земельного паю видає ОСОБА_3 зерно (пшеницю), цукор, кукурудзу, а остання їх отримує, про що розписується у відповідних відомостях, в тому числі і за 2016 році.

Також ТОВ «Україна 2001» сплачує з суми нарахованої орендної плати ОСОБА_3 обов'язкові платежі до бюджету, зокрема, податок з доходу.

На даний час позивач продовжує користуватись належною ОСОБА_3 земельною ділянкою на підставі укладеного з нею договору оренди землі.

12 серпня 2016 року ОСОБА_3 уклала договір оренди цієї ж земельної ділянки з ТОВ НВА «Перлина Поділля» строком на 10 років. Вказаний договір зареєстровано Білогірською селищною радою Білогірського району Хмельницької області, рішення про державну реєстрацію прийнято 15 серпня 2016 року.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Разом з тим, дійшовши висновку про те, що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували визнання у встановленому законом порядку недійсним договору оренди землі, укладеного між ТОВ «Україна 2001» та ОСОБА_3, а також розірвання чи визнання його припиненим, скасовуючи рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки за відповідачем, оскільки таке зареєстровано на підставі недійсного правочину, суди не звернули уваги на такі доводи представника ТОВ НВА «Перлина Поділля».

Для проведення держаної реєстрації договору оренди земельної ділянки, ТОВ НВА «Перлина Поділля» подало належним чином оформлений договір оренди земельної ділянки з відповідними додатками, зокрема, надало довідку із відділу Держгеокадастру у Білогірському районі Хмельницькій області з інформацією про відсутність зареєстрованих договір на спірну земельну ділянку. При реєстрації майнових прав, що випливають з договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ НВА «Перлина Поділля» державний реєстратор Білогірської селищної ради Хмельницької області здійснив всі передбачені законодавством дії.

Отже судами не звернуто уваги на доводи представника ТОВ НВА «Перлина Поділля» про те, що договір оренди земельної ділянки, укладений 7 травня 2012 року між ТОВ «Україна 2001» та ОСОБА_3, не зареєстровано у порядку, діючого на час його укладення. Зокрема, до договору оренди не було додано плану або схеми земельної ділянки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду.

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи.

Також залишено поза увагою судів доводи ТОВ НВА «Перлина Поділля» з посиланням на свідчення ОСОБА_5, який виконував функції державного реєстратора та який зазначив про те, що реєстраційний напис та підпис на примірнику договору, який він оглядав у судовому засіданні суду першої інстанції, йому не належить. На підставі зазначеного, з метою встановлення обставин у справі, представником ТОВ НВА «Перлина Поділля» заявлено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, яке залишено без задоволення.

Також відповідно до п. 43 Прикінцевих положень договору оренди землі від 7 травня 2012 року зазначено, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації, і один із примірників договору зберігається у органі, який провів його державну реєстрацію - Білогірський районний відділ Хмельницької РВ ЦДЗК. Разом з тим із змісту договору убачається, що його державна реєстрація проведена відділом Держкомзему у Білогірському районі Хмельницької області.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі. При цьому, судами не зазначено підстав скасування реєстраційної дії, не зазначено порушень, вчинених державним реєстратором.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, відомості державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом. Слід звернуто увагу на те, що позивачем не зазначено доказу, який би свідчив про недостовірність інформації у Державному земельному кадастрі щодо відсутності інформації про його зареєстровані права оренди на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 43 договору оренди, цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Згідно із положеннями ст. ст. 210, 640 ЦК України, ст. 125 ЗК України у випадку не проведення державної реєстрації договорів оренди землі, такі правочини є неукладеними та не породжують у їх учасників цивільних прав і обов'язків.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суди першої та апеляційної інстанції у порушення положень ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; не надали належної правової оцінки доводам сторін та наданим ними доказам; не перевірили чи надано позивачем належні та допустимі докази на вказаних обставин, що є її процесуальним обов'язком згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України, а також необґрунтовано відхилено клопотання про призначення експертизи.

Згідно із ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про необхідність часткового задоволення касаційної скарги із скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича агрофірма «Перлина Поділля» задовольнити частково.

Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 16 грудня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 31 січня 2017 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта

С.П.Штелик