Справа №173/1017/17
Провадження №2/173/646/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2017 р. м.Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради про визнання права власності, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:приватний нотаріус Верхньодніпровського районного нотаріального округу Малашова Г.В.; комунальне підприємство «Верхньодніпровське БТІ»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Верхівцевської міської ради про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер чоловік позивача - ОСОБА_3. За життя він отримав земельну ділянку під забудову по АДРЕСА_1. Право власності на садибний житловий будинок він не зареєстрував. Після його смерті ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте 17 травня 2017 року вона отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували право власності на садибний житловий будинок. Окрім того позивач зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на садибний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3

В судове засідання позивач, відповідач та третя особа, приватний нотаріус Малашова Г.В., не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, кожний окремо подав заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позивач позов підтримав, відповідач позов визнав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, комунального підприємства «Верхньодніпровське БТІ», в судовому засіданні пояснила, що до БТІ звернувся спадкоємець та було встановлено, що право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 не зареєстровано. Згідно з матеріалами архівної інвентарної справи 6 березня 1984 року до БТІ звертався ОСОБА_3 для виготовлення технічної документації на цей будинок, за його зверненням було виготовлено технічний паспорт. Також 19 червня 1984 року було замовлення на обмір земельної ділянки за цією адресою. Інших звернень щодо спірного нерухомого майна до КП «Верхньодніпровське БТІ» не було. В 2017 році було складено технічний паспорт на будинок вже за зверненням позивача.

Суд, вислухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до довідки землевпорядника Верхівцевської міської ради № 572 від 13 червня 2017 року згідно з земельно-кадастрової книги ОСОБА_3 було надано в користування земельну ділянку площею 0,0609 га за адресою: АДРЕСА_3, земельна ділянка не приватизована (а.с.15). Згідно з технічним паспортом від 24 травня 2017 року на вищевказаній земельній ділянці в 1983 році було побудовано житловий будинок та в період з 1983 до 1989 року було побудовано господарські будівлі та споруди (а.с.16-17).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 фактично набув право власності на садибний житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_2, оскільки його було побудовано на земельній ділянці, яка була передана йому в користування для будівництва житлового будинку, він вважається таким, що введений в експлуатацію та у відповідності до Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень мав право зареєструвати право власності на це майно, проте не зробив цього, що підтверджується довідкою КП «Верхньодніпровське БТІ» № 236 від 16 травня 2017 року (а.с.18). Підстав для припинення права власності у відповідності до ст. 346 ЦК України не встановлено. Також суд звертає увагу на те, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 91547314 станом на 10 липня 2017 року право власності та інші речові права на нерухоме майно за вищевказаною адресою ні за ким не зареєстровано (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). Після його смерті його дружина, ОСОБА_1, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою державного нотаріуса від 17 травня 2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що право власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарчими та побутовими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_2 не було зареєстровано за спадкодавцем, а також у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с.13).

Згідно з матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_3 інші спадкоємці, окрім ОСОБА_1 із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Мати спадкодавця, ОСОБА_4, подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.11). Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 7 вересня 2016 року заповіти та спадкові договори від імені ОСОБА_3 не зареєстровано (а.с.41,42). Інших спадкоємців за законом або заповітом, малолітніх, неповнолітніх, недієздатних спадкоємців або спадкоємців, які визнані судом обмежено дієздатними після смерті ОСОБА_3 не встановлено.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 за життя набув право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 з підстав не заборонених законом, позивач, ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті чоловіка, звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, а її право власності на спадкове майно, як спадкоємця, не визнається, суд вважає заявлені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Така позиція узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена в листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 392, 1216, 1218 Цивільного кодексу України, ст.ст. 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Верхівцевської міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2) право власності на житловий будинок садибного типу А-1 загальною площею 70,4 кв.м., житловою площею 42,4 кв.м., з господарчими будівлями та спорудами: В-1 літня кухня; В'-1 -гараж; п/д погріб; Г-1 вхід у погріб; Д-1 убиральня; Е-1 літній душ; к колодязь; № 1 паркан; №2 ворота; №3 огорожа, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко