Справа № 461/960/17
Провадження № 4-с/461/23/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2017 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Котельви К.О.,

при секретарі Остапчук М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 27.12.2016 року ВП №52261822 про повернення виконавчого документу,

в с т а н о в и в :

заявник звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 27.12.2016 року ВП №52261822 про повернення виконавчого документу, в якій просить визнати дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірними, скасувати вказану постанову та зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу №461/950/15-ц від 29.01.2015 року. В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що в провадженні державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу №461/950/15-ц від 29.01.2015 року виданого Галицьким районним судом м. Львова, за яким ПАТ «Львівгаз» був стягувачем. 27.12.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Підставою винесення вказаної постанови, є те, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення. Заявник зазначає, що з наведених у поставі даних випливає, те що державний виконавець не вжив усіх належних заходів щодо перевірки майнового стану боржника, а саме відсутня інформація про надання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах; відсутня інформація про перевірку майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (опис майна). Просить скаргу задовольнити.

Представник заявника в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить скаргу задовольнити.

Державний виконавець Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 та боржник в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду скарги. Матеріали виконавчого провадження суду для огляду надані не були, заперечень проти скарги в суд не надходило. Відповідно до ст.286 ЦПК України неявка державного виконавця, належним чином повідомленого, не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заявника, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З матеріалів справи вбачається, що 29 січня 2015 року Галицьким районним судом м. Львова видано судовий наказ № 461/950/15-ц у справі щодо стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з ОСОБА_2 на суму 1 764,63 грн. основного боргу та 121,80 грн. - судового збору /а.с.4/.

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 27 грудня 2016 року повернуто виконавчий документ - судовий наказ №461/950/15-ц, виданий 29 січня 2015 року Галицьким районним судом м.Львова, стягувачеві ПАТ «Львівгаз», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення /а.с.3/

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (ч. 2 ст. 36 Закону).

Оскаржуваною постановою від 27 грудня 2016 року встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Однак суд вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих заходів для зясування перебування майна боржника, а відтак, повернення ним виконавчого документу стягувачеві було передчасним, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

А також, згідно ч.5, 8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувана, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

З наведених в оскаржуваній постанові даних можна зробити висновок, що державний виконавець не вжив усі можливі заходи для примусового виконання рішення, зокрема, щодо перевірки майнового стану боржника, а саме відсутня інформація про надання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах; відсутня інформація про перевірку майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням (опис майна).

Отже, на підставі аналізу норм Закону України «Про виконавче провадження» можна зробити висновок, що державний виконавець не мав підстав, для ствердження про відсутність майна у боржника, адже у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 грудня 2016 року не повністю вчиненні виконавчі дії за виконавчим провадженням ВП №52261822.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії неправомірними та зобов'язує державного виконавця (іншу посадову особу) державної виконавчої служби задовольнити вимогу скаржника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів для виконання покладених на нього обовязків, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», тобто дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачеві є неправомірними та оскаржувану постанову слід скасувати.

Разом з тим, суд не уповноважений своєю ухвалою відкривати виконавче провадження, а тому скаргу слід задовольнити частково та зобовязати державного виконавця вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови від 27 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №52261822 .

Скасувати постанову державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 від 27 грудня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні ВП №52261822 .

Зобовязати державного державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу №461/950/15-ц, виданого Галицьким районним судом м. Львова 29 січня 2015 року.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя Котельва К.О.