Справа № 502/1776/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області

та ОСОБА_3

про встановлення факту спільного проживання однією сім'єю та

визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 22.09.2017 року з позовною заявою до Новоселівської сільської ради та в уточненій позовній заяві, просив суд:

- встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2

- встановити факт належності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Головою Новоселівської сільської ради народних депутатів 18 травня 1998 року.

- визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 5,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоселівської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Головою Новоселівської сільської ради народних депутатів 18 травня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 56 згідно спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача ОСОБА_4, який на день смерті проживав в АДРЕСА_1. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоселівської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Головою Новоселівської сільської ради народних депутатів 18 травня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 56. Оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 втрачений та позивачем в Відділі Держгеокадастру у Кілійському районі Одеської області була отримана тільки його копія. Відповідно до заповіту від 24.02.1998 року ОСОБА_4 вищевказану земельну ділянку заповідав сину позивача ОСОБА_3, але останній з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався та позивач вважав, що оскільки на її сина був зроблений заповіт, то він і повинен був прийняти спадщину. На момент смерті ОСОБА_4 на протязі майже восьми місяців позивач проживала разом з ним, доглядала за ним, оскільки він потребував сторонньої допомоги та після його смерті позивач провела його поховання, тому вона фактично прийняла спадщину. В передбачений законом 6-місячний строк з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини позивач не зверталась, оскільки вважала, що спадщину прийме її син ОСОБА_3 Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивач фактично прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину вона не буде мати можливості, оскільки відсутній оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, а також відповідно до письмового повідомлення нотаріуса позивачу рекомендовано звернутись з позовною заявою до суду. Жодного спору у позивача з будь-якою фізичною особою стосовно спадкового майна не має, оскільки інших спадкоємців, окрім неї та її сина ОСОБА_3, не має. Як спадкоємець першої черги за законом позивач має право на оформлення спадщини відповідно до 1261 ЦК України.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Новоселівської сільської ради, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за їх відсутності без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Відповідно до свідоцтва про народження, виданного повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області від 05.11.2013 р., та зареєстрованого Виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, запис акта про народження № 24, - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, записані батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., зареєстрували шлюб 28 березня 1974 року у Новоселівському с/б ЗАГС Кілійського районуОдеської області, про що зроблено актовий запис за № 8. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «Петрова».

Відповідно до свідоцтва про народження, зареєстрованого Новоселівською сільрадою Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 2, - ОСОБА_7 та ОСОБА_2, записані батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5

Згідно заповіту від 24.02.1998 р., ОСОБА_4 заповідав ОСОБА_3 сертифікат на земельний пай, розміром 5,33 га.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4, зареєстрованого Виконкомом Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 12, ОСОБА_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

З довідки наданої Новоселівською сільською радою Кілійського району Одеської області за вих. № 447 від 29.08.2017 р. вбачається, що батько ОСОБА_2, - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р., постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 1950 р. до дня смерті.

З копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5, виданого виданого Головою Новоселівської сільської ради народних депутатів 18 травня 1998 року на підставі рішення 10 сесії ХХІІ скликання Новоселівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 5 березня 1998 р. № 42, вбачається, що ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,27 гектарів, розташовану на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно рішення 4 позачергової сесії 7 скликання Новоселівської сільської ради № 26-VII-IV від 29.01.2016 р., вул. Леніна в с. Новоселівка перейменована на вул. Бессарабська

Відповідно акту складеного депутатом Новоселівської сільської ради від 29.08.2017 р., на день смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. за адресою: АДРЕСА_1 разом з ним з вересня 2006 р. проживала його донька ОСОБА_2, яка провадила догляд та поховання свого батька. На день його смерті сумісно з ним вели спільне господарство.

Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5 є втраченим, про що позивачем було розміщено оголошення в газеті «Дунайська заря» від 05.09.2017 року про недійсність зазначеного акта.

Згідно інформаційного листа наданого Відділом Держгеокадастру у Кілійському районі № 9-15-0,310-343/108-17 від 09.10.2017 р., державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданий ОСОБА_4 на підставі рішення 10 сесії ХХІІ скликання Новоселівської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 5 березня 1998 р. № 42. Земельна ділянка площею 5,27 гектарів розташована на території Новоселівської сільської ради Кілійського району Одеської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 56, кадастровий номер на земельну ділянку не присвоювався.

З інформаційного листа Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1742/01-16 від 10.08.2017 року вбачається, що ОСОБА_2 рекомендовано звернутись до суду в зв'язку з тим, що нею пропущено строк для прийняття спадщини.

Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно заповітів/спадкових договорів № 49431191 від 11.10.2017 р. сформованої приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Юрченко М.Є., заповідачем є ОСОБА_4, номер у спадковому реєстрі 41030020, дата посвідчення 25.12.2002 р., місцем посвідчення Новоселівською сільською радою Кілійського району Одеської області.

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру відносно спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину № НОМЕР_6 від 11.10.2017 р., відносно ОСОБА_4, інформація відсутня.

Щодо вимог відносно встановлення факту спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року) доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що позивач проживала спільно зі спадкодавцем та доглядала його з 2006 р. до дня його смерті, суд вважає вимогу обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивач, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, фактично прийняла спадщину, позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв'язку з чим її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 210, 212-215, 256, 257, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 р. та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4.

Встановити факт належності ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого головою Новоселівської сільської ради народних депутатів 18 травня 1998 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на земельну ділянку площею 5,27 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоселівської сільської ради відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 виданого Головою Новоселівської сільської ради народних депутатів 18 травня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 56 згідно спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников