Справа № 527/366/17
провадження 2/527/303/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2017 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Олефір А.О.,

при секретарі - Волик Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

В своїй заяві позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_3. Вона є його спадкоємцем за законом. Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно - земельна частка (пай) площею 2,9 га, розташована на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області, яка належала йому як особі, яка прийняла спадщину за заповітом після померлої ОСОБА_4, якій належала зазначена земельна ділянка на підставі Сертифікату про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2. Вказану земельну частку (пай) вона не має можливості успадкувати через те, що померлий не оформив свої спадкові права після ОСОБА_4, у зв'язку з чим приватний нотаріус Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд, визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), площею 2,9 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Сертифікат про право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2.

У судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що позовні вимоги підтримує.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглядати за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечували.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об'єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_3, виданого Відділом РАЦС виконкому Комсомольскої міської ради Полтавській області 24 червня 1999 року (а.с. 64).

Як вбачається із заповіту, посвідченого 10 вересня 1997 року секретарем виконавчого комітету Бугаївської сільської ради народних депутатів Глобинського району Полтавської області, реєстровий № 45, ОСОБА_4 все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті заповідала ОСОБА_3 (а.с. 6).

Як вбачається із довідки Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 Горішньоплавнівської міської ради від 06.04.2017 року, ОСОБА_4 на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_4 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею на день смерті за вказаною адресою зареєстровані: дочка - ОСОБА_5, зять - ОСОБА_3 ( а.с. 101).

Згідно відповіді Градизької державної нотаріальної контори №524 від 25 квітня 2017 року, за даними відомостями зі Спадкового реєстру та даними з Алфавітної книги спадкових справ за 1999-2008 роки, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4, спадкова справа не заведена. ( а.с. 97).

Правовідносини по спадкуванню в конкретному випадку виникли на час дії Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ч.1 ст. 534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Згідно ч.1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3, прийняв спадщину після померлої ОСОБА_4, оскільки на час смерті проживав з нею та фактично вступив у володіння спадковим майном.

За життя, ОСОБА_4 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) розташовану на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області серії НОМЕР_2, зареєстрованого за № 578 від 02.03.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) як член АФ «Маяк». Зазначене підтверджується довідкою № 34-1609-99.6-152/0/26-17, виданою 07 березня 2017 року Відділом у Глобинському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (а.с. 8, 24).

Згідно п.2 Указу Президента України від 08.08.1995 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу є рівними.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз'яснено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта на право власності на землю.

Сертифікат виданий на ім'я ОСОБА_4 було втрачено, про що в газеті «Зоря Придніпров'я», випуск № 43 від 14 червня 2014 року було опубліковано оголошення, в якому зазначено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданий на підставі розпорядження Глобинської райдержадміністрації від 24.03.1997 року за №127, на ім'я ОСОБА_4 вважати недійсним (а.с. 102).

Як встановлено судом, ОСОБА_3 прийняв спадщину у виді права на земельну частку (пай) після померлої ОСОБА_4 із земель КСП «Маяк», членом якого вона була та отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай), проте не оформив свої спадкові права на неї.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_4, виданого Відділом ДРАЦС Комсомольского МУЮ у Полтавській області ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 4, 49,50).

У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи №29/2016, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, наданої приватним нотаріусом Горішньоплавнівського міського нотаріального округу Полтавської області Скрит Л.Г., спадщину померлого прийняла його донька - ОСОБА_1, яка є спадкоємцем за законом. Спадкоємці за законом - ОСОБА_5 та за заповітом- ОСОБА_8 від прийняття спадщини відмовилися, подавши у встановлений законом строк до нотаріальної контори відповідні заяви (а.с.41-70).

На підстави викладеного суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 (позивач) є спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлого ОСОБА_7, інші спадкоємці, які прийняли спадщину відсутні, позов є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 534, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, ст.ст. 15, 16,1217,1218,1686,1270 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 30, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3, право на земельну частку (пай) розміром 2,9 умовних кадастрових гектари, із земель КСП «Маяк», розташована на території Бугаївської сільської ради Глобинського району Полтавської області та належала ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2, зареєстрованого за № 578 від 02.03.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А. О. Олефір