Справа №442/5227/16-ц
Провадження №2/442/230/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючої-судді: Гарасимків Л.І.

при секретарі Петрів В.М.

за участю представника позивача : ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи : ОСОБА_4

приватного нотаріуса Спариняк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Дрогобицького ТВБВ № 10013/0242 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_7, третіх осіб приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Любов Володимирівни, Виконавчого комітету Болехівської міської ради, Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області про визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_6 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Дрогобицького ТВБВ № 10013/0242 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_7, третіх осіб приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Любов Володимирівни, Виконавчого комітету Болехівської міської ради, Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області про визнання недійсним договору іпотеки.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06.12.2007р. ОСОБА_7 та ВАТ (ПАТ) "Державний ошадний банк України" в особі ф- Дрогобицького ВОБ №6307 уклали договір про іпотечний кредит №2203-6537 від 06.12.2007р. Сторонами також в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 06.12.2007р. укладено договір іпотеки за р. №1788. Згідно договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - одноповерховий житловий будинок з мансардою та майнові права на земельну ділянку площею 0.0478 га., який знаходиться по АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу, оформлених належним чином. Вказаний договір 06.12.2007р. посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу та у зв'язку з посвідченням цього іпотечного договору накладено заборону обумовленого нерухомого майна, що зареєстровано в реестрі за №1789.

У ОСОБА_7 є двоє дітей, які на час укладення вищевказаного іпотечного договору були неповнолітніми: ОСОБА_6. 1996 р.н., ОСОБА_9, 2001 р.н. Банк як сторона правочину про цей факт був обізнаний. Крім того, вказані діти проживають й по нині за вказаною адресою нерухомого майна, згідно довідки КП "Житлово-експлуатаційне об'єднання" Дрогобицької міської ради від 22.06.2015р. №2664.

Проте вищевказаний іпотечний договір укладений без відповідного дозволу органу опіки та піклування, завданням якого є захист прав неповнолітніх та малолітніх дітей при вирішенні питання розпорядження майном, яким вони володіють чи користуються.

В подальшому, внаслідок несвоєчасного виконання грошових зобов'язань ОСОБА_7 за договором іпотечного кредиту №2203-6537 від 06.12.2007р., Відповідач звернувся із позовом до суду до Віповідача ОСОБА_7 про звернення стягнення на одноповерховий житловий будинок з мансардою та земельну ділянку - предмет іпотеки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року позов Відкритого (нині - Публічного) акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дрогобицького ВОБ" №6307 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.

Звернуто стягнення на одноповерховий житловий будинок з мансардою та земельну ділянку площею 0.0478 га., що по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього закону в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №2203-6537 від 06.12.2007р. та відповідно до іпотечного Договору від 06.12.2007р. за р. №1 788 в сумі 564613,36 грн. (п'ятсот шістдесят чотири тисячі шістсот тринадцять гривень 36 коп.).

Зобов'язано виселити з будівлі по АДРЕСА_1 всіх мешканців зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб в УМВС України в м Дрогобич.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2011 року у справі №22ц- 45602011р. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 р. скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_7 про звернення стягнення на майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року рішення апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2013 року у справі №1306/2-682/2011 (Провадження 22ц/783/217І/13) рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 201 І року залишено без змін.

Крім того суд, враховуючи представлені Банком докази, акцентував увагу на тому, що ОСОБА_7 мав двох малолітніх дітей (що додатково підтверджує обізнаність банку про укладання договору іпотеки за наявності двох неповнолітніх дітей) та рішенням виконавчого комітету №2582/02-13/10 від 15.11.2007р. Болехівеької міської ради Івано-Франківської області надано дозвіл па придбання та заставу приватизованого вищевказаного житлового будинку з мансардою, що дає право Банку на реалізацію предмета іпотеки в установленому порядку.

Однак посилання відповідача на факт наявності рішення виконкому ради не відповідає дійсності, оскільки Виконавчим комітетом Болехівської міської ради за №2582/02-13/10 від 15.11.2007р. видано саме Довідку, що не являється рішенням про надання дозволу на укладання договору іпотеки, а є виключно інформаційним документом, який до того ж не містить інформації про прийняття будь-якою рішення з надання дозволу на укладання іпотечного кредиту ОСОБА_7

Крім того, згідно Листа Виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано- Франківської області №1519/02.1-16/16 від 29.06.2016р. вбачається, що у документах виконавчого комітету Болехівської міської ради за 2007р. відомості про проведення засідання виконавчого комітету Болехівської міської ради чи сесії Болехівської міської ради 15.11.2007р. відсутні. Крім того відомості про наданий дозволу ОСОБА_7 на укладання обумовленого іпотечного договору у протоколах засідання виконкому Болехівської міської ради у період листопад-грудень 2007 р. також відсутні. Вказане свідчить про відсутність прийняття рішення про надання дозволу на укладання договору іпотеки від 06.12.2007р. Відповідачу по справі.

Вважає, що Укладання іпотечного договору від 06.12.2007р. Відповідачами по справі здійснено з порушенням прав неповнолітніх дітей, без отримання дозволу органу опіки та піклування щодо цього у формі рішення, з порушенням вимог законодавства. Передача нерухомості в іпотеку відбулася всупереч вимогам статті 2 Закону України «Про основи соціального захист бездомних осіб і безпритульних дітей» без попередньої згоди органу опіки та піклування, спірний договір іпотеки не відповідає вимогам статті 203 ЦК України, а тому на підставі статті 215 ЦК України він підлягає визнанню недійсним, як такий що порушує майнові права малолітньої дитини. Щодо строку позовної давності, зазначив, що про існування спірного іпотечного договору він дізнався тільки 01.07.2016р, коли державні виконавці ДВС Головного територіального управління у Львівській області здійснювали виселення його разом з іншими проживаючими з будинку по АДРЕСА_1.

Тільки після настання вказаної події дізнався про існування як кредитного правочину, так і іпотечного договору, а також про прийняття рішення щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_7 за договором іпотечного кредиту №2203-6537 від 06.12.2007р.. про звернення стягнення иа одноповерховий житловий будинок з мансардою та земельну ділянку - предмет іпотеки. Крім того, повна цивільна дієздатність ним була набута у 2014 році. Зазначене обгрунтовує поважність причин пропущення строку позовної давності та вказує про наявність порушеного його права, яке полягає у укладанні спірного договору іпотеки без дозволу на таке органу опіки та піклування щодо майна, права користування на яке він має та мав як неповнолітня дитина на час укладання обумовленого правочину.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Просить позовні вимоги задоволити.

Предстаник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги заперечила, посилаючись на обставини викладені у долученому до матеріалів справи письмовому запереченні. Просить в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився, хоч належним чином був повідомлений про день та час слухання справи.

Третя особа приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. в судовому засіданні з приводу заявлених позовних вимог зазначила, що при укладанні іпотечного договору від 06.12.2007р. права дітей не було порушено. Вони були зареєстровані з одним із батьків. До будинку, який передався в іпотеку вони відношення не мали, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа виконавчий комітет Болехівської міської Ради в судове засідання не з»явилися, хоч належним чином були повідомлені про день та час слухання справи.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради Львівської області ОСОБА_4 в судовому засіданні з приводу заявлених позовних вимог зазначив, що при укладання іпотечного договору від 06.12.2007р. банком здійснено з порушенням прав неповнолітніх дітей, без отримання дозволу органу опіки та піклування щодо цього у формі рішення, з порушенням вимог законодавства. Передача нерухомості в іпотеку відбулася всупереч вимогам статті 2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» без попередньої згоди органу опіки та піклування, спірний договір іпотеки не відповідає вимогам статті 203 ЦК України, а тому на підставі статті 215 ЦК України він підлягає визнанню недійсним, як такий що порушує майнові права малолітньої дитини.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлено ст.16 ЦК України.

Згідно вказаної норми закону, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Судом встановлено 06.12.2007р. ОСОБА_7 та ВАТ (ПАТ) "Державний ошадний банк України" в особі ф- Дрогобицького ВОБ №6307 уклали договір про іпотечний кредит №2203-6537 від 06.12.2007р. Сторонами також в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 06.12.2007р. укладено договір іпотеки за р. №1788. Згідно договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - одноповерховий житловий будинок з мансардою та майнові права на земельну ділянку площею 0.0478 га., який знаходиться по АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу, оформлених належним чином. Вказаний договір 06.12.2007р. посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу та у зв'язку з посвідченням цього іпотечного договору накладено заборону обумовленого нерухомого майна. що зареєстровано в реестрі за №1789.

У ОСОБА_7 є двоє дітей, які на час укладення вищевказаного іпотечного договору були неповнолітніми: ОСОБА_6. 1996 р.н., ОСОБА_9, 2001 р.н. Банк як сторона правочину про цей факт був обізнаний. Крім того, вказані діти проживають й по нині за вказаною адресою нерухомого майна, згідно довідки КП "Житлово-експлуатаційне об'єднання" Дрогобицької міської ради від 22.06.2015р. №2664.

В подальшому, внаслідок несвоєчасного виконання грошових зобов'язань ОСОБА_7 за договором іпотечного кредиту №2203-6537 від 06.12.2007р., Відповідач звернувся із позовом до суду до Віповідача ОСОБА_7 про звернення стягнення на одноповерховий житловий будинок з мансардою та земельну ділянку - предмет іпотеки.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 року позов Відкритого (нині - Публічного) акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Дрогобицького ВОБ> №6307 до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено.

Звернуто стягнення на одноповерховий житловий будинок з мансардою та земельну ділянку площею 0.0478 га., що по АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_7, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог цього закону в рахунок погашення заборгованості за Договором про іпотечний кредит №2203-6537 від 06.12.2007р. та відповідно до іпотечного Договору від 06.12.2007р. за р. №1 788 в сумі 564613,36 грн. (п'ятсот шістдесят чотири тисячі шістсот тринадцять гривень 36 коп.).

Зобов'язано виселити з будівлі по АДРЕСА_1 всіх мешканців зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, еміграції та реєстрації фізичних осіб в УМВС України в м Дрогобич.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2011 року у справі №22ц- 45602011р. Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 2011 р. скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_7 про звернення стягнення на майно.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року рішення апеляційного суду Львівської області від 05 грудня 2011 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 19 березня 2013 року у справі №1306/2-682/2011 (Провадження 22ц/783/217І/13) рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 квітня 201 І року залишено без змін.

У пункті 6.1 Правил опіки та піклування затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства охорони здоров'я України. Міністерства освіти України. Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999р. №34/166/131/88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.06.1999р. за №387/3680, чинних на момент укладання вищевказаного договору іпотеки визначено, шо органи опіки та піклування вирішують питання щодо збереження за неповнолітніми житла, а також щодо забезпечення житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які закінчили навчально-виховні заклади і не мають житла.

Враховуючи норми п. 6.5. Правил, органи опіки та піклування приймають рішення,

зазначені в пп. 6.1, 6.2. 6.3. 6.4 цих Правил, протягом місяця з дня, коли їм стало відомо або мало бути відомо про потребу прийняття такого рішення (надходження заяв, повідомлень

тощо).

Так. органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад (п. 1.3. Правил).

Рішення - не розпорядчий документ, шо приймається місцевими радами або їх виконкомами в колегіальному порядку для розв'язання найважливіших питань, що належать до їх компетенції.

Рішення, зокрема, мас складатися із вступної частини, із якій констатується стан питання, що розглядається в рішенні, опис проведеного аналізу або дослідження з поставленого питання, і розпорядчої, що містить перелік заходів із зазначенням термінів виконання.

Таким чином, оскільки Виконавчим комітетом Болехівської міської ради за №2582/02-13/10 від 15.1!.2007р. видано саме Довідку, що не являється рішенням про надання дозволу на укладання договору іпотеки, а є виключно інформаційним документом, який до того ж не містить інформації про прийняття будь-якою рішення з надання дозволу на укладання іпотечного кредиту ОСОБА_7 та крім того, згідно Листа Виконавчого комітету Болехівської міської ради Івано- Франківської області №1519/02.1-16/16 від 29.06.2016р. вбачається, що у документах виконавчого комітету Болехівської міської ради за 2007р. відомості про проведення засідання виконавчого комітету Болехівської міської ради і сесії Болехівської міської ради 15.11.2007р. відсутні. Крім того відомості про наданий дозволу ОСОБА_7 на укладання обумовленого іпотечного договору у протоколах засідання виконкому Болехівської міської ради у період листопад-грудснь 2007 р. також відсутні, відтак вказане свідчить про відсутність прийняття рішення про надання дозволу на укладання договору іпотеки від 06.12.2007р. ВАТ (ПАТ) "Державному ошадному банку України" в особі ф- Дрогобицького ВОБ №6307.

З оглянутих в судовому засіданні оригіналів документів, представлених приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Спариняк Л.В. та які слугували уклденню договору іпотеки від 06.12.20017 року, вбачається, що жодних документів щодо неповнолтініх дітей ОСОБА_6, 1996р.н., ОСОБА_9, 2001 р.н., зкорема місце їх реєстрації чи проживання, рішення органу опіки та піклування про наданий дозволу ОСОБА_7 на укладання обумовленого іпотечного договору, тощо відсутні.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у ухвалі від 01.07.2015р. по справі №6-396цс15 відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діги, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дигини не є підставою для відмови в позові.

У даній ухвалі також зазначено, що на момент укладення договору іпотеки спірним нерухомим майном разом з батьками мала право користуватися й малолітня дитина, тому при вчиненні правочинів щодо нерухомого майна відповідно до статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей « необхідний попередній дозвіл органів опіки і піклування.

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу

охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, шо реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права за умови встановлення місця проживання батьків (усиновліовачів) або одного з них, місце проживання фізичної особи презюмується за місцем їх проживання, а відсутність або наявність факту реєстрації за цим місцем проживання сама по собі не впливає на реалізацію права на свободу вибору місця проживання.

Так., згідно п.1 ч.2 ст.177 СК батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу

органу опіки і піклування поміж іншого вчнняги такі правочини щодо її майнових прав, як

укладення договорів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, у тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири.

Враховуючи норми ч. З ст. 17 Закону від 26 квітня 2001 року "Про охорону дитинства" (у редакції, чинній на час укладання договору іпотеки ) - батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Частиною 4 ст. 12 Закону України від 2 червня 2005 року «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (; редакції, чинній на час укладання договору іпотеки) передбачено, шо для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають літи, потрібна попередня згода органів опіки та піклування. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав і охоронюваних законом інтересів дітей при наданні згоди на вчинення правочинів шодо належного дітям нерухомого майна

Норма цієї ж статті зазначає, шо неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні буль-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Відповідно до ст. З Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно норм ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.ч 1, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин, що вчиняється батьками усиновлювачами, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою для недійсності правочину.

Відповідно до 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих що пов'язані з його недійсністю.

Згідно статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину так і іншою заінтересованою особою, права та закон ні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Враховуючи положення ч 1 ст. 224 ЦК України, правочин- вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 нього Кодексу), є нікчемним.

Відповідно до ч.ч і, 6 ст 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Код ксу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин. що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином з наведеного вбачається, що укладання іпотечного договору від 06.12.2007р. Відповідачем по справі здійснено з порушенням прав неповнолітніх дітей, без отримання дозволу органу опіки та піклування і щодо цього у формі рішення, з порушенням вимог законодавства.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного тконодавства.

Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочииів недійсними" №9 від 06.11 2009р. (далі за текстом - Постанова) згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам тконодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У пункті 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що згідно зі ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрацію неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Верховний Суд України висловив правову позицію, викладену у справі №6-396цс15 від 01.07.2015 року, а саме, що відповідно до ч. 4ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Разом з тим, зазначено про необхідність перевірки наявності у дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на лише на документальній підставі, але й на законі; за відсутності реєстрації дитини в оспорюваному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору, з'ясувати наявність у дитини іншого місця проживання.

Згідно довідки КП "Житлово-експлуатаційне об'єднання" Дрогобицької міської ради від 22.06.2015р. №2664., позивач ОСОБА_6 і на даний час проживає у житловому будинку по АДРЕСА_1.

Слід згадати також про правову позицію, викладену у постанові Верховного суду України №6-405цс15 від 09.09.2015 р. про те, що укладення батьками правочинів предметом, яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання правочинів недійсними, як передбачено ст. 203, 215 ЦК України, що має місце в даному випадку.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 3 Закону України "Про іпотеку", іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст. 261 ЦК України).

Але, оскільки норма ч.4 ст.261 ЦК України вказує на те, що, у разі порушення цивільного права або інтересу неповнолітньої особи, позовна давність починається від дня досягнення нею повноліття, відтак строк позовної давності почався у 2014 році при досягнення позивачем ОСОБА_6 повноліття.

Таким чином суд приходить до переконання, що строк позовної давності не пропущено.

На підставі наведеного, оцінюючи дослідженні судом докази в їх сукупності, їх належність, допустимість та достатність, суд вважає, що мотиви, викладені у позовних вимогах знайшли своє підтвердження за вище встановлених судом обставин і можуть слугувати підставами для задоволення позову в цілому. Оскільки передача нерухомості в іпотеку відбулася всупереч вимогам статті 2 Закону України «Про основи соціального захист бездомних осіб і безпритульних дітей» без попередньої згоди органу опіки та піклування, спірний договір іпотеки не відповідає вимогам статті 203 ЦК України та порушує майнові права непонвнолтіньої дитини.

А тому на підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 60, 88, 213 - 215 ЦПК України, ст. 177 СК України, ст.ст. 16, 203, 216 Цивільного Кодексу України суд -

Вирішив

Позовні вимоги задоволити.

Визнати недійсним договір іпотеки, укладений 06.12.2007 року між ОСОБА_7 та ВАТ ( на даний час ПАТ) « Державний ощадний банк України « в особі філії Дрогобицького ВОБ № 6307, зареєстрованого в реєстрі за р. № 1788

Вилучити з Державного реєстру заборон, Державного реєстру іпотек обтяження забороною та іпотекою нерухоме майно: одноповерховий житловий будинок з мансардою та майнові права на земельну ділянку площею 0.0478 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 належне на праві власності ОСОБА_7.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Дрогобицького ТВБВ № 10013/0242 філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_6 сплачений останнім судовий збір в розмірі 551.20 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду

Головуюча -суддя_________________