Номер провадження: 22-ц/785/5272/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.,

при секретарі Сідлецькій Ю.С.,

у відкритому судовому засіданні

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 квітня 2017 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» в особі відокремленого підрозділу «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: керівник відокремленого підрозділу «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» ОСОБА_3,

про визнання незаконною відмову у прийнятті на роботу, -

ВСТАНОВИЛА:

22.03.2017 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Котовського міськрайонного суду Одеськоі області до відповідача з вказаним позовом.

В обгрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з 28.04.2016 року перебувала на посаді інструктора дезінфектора відділення дезінфектології відокремленого підрозділу «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» ( далі ВП «Котовський МВЛД ДУ «Одеський обласний ЛЦ МОЗ України» ) на час декретної відпустки основного працівника.

28.02.2017 року її було звільнено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.

На час її звільнення у ВП «Котовський МВЛД ДУ «Одеський обласний ЛЦ МОЗ України»» були вакантні посади, на які вона могла претендувати за освітою та досвідом роботи, тому вона написала заяву про прийняття її на посаду лаборанта відділення дезінфектології ВП «Котовський МВЛД ДУ «Одеський обласний ЛЦ МОЗ України».

28.02.2017 року головним лікарем ОСОБА_3 на її заяві було поставлено резолюцію, відповідно до якої їй відмовлено у прийнятті на роботу у звязку із реорганізацією та відсутністю вакантної посади за прямою спеціальністю.

Позивач посилалася на те, що вона згодна була, щоб її прийняли на роботу і на інші посади, у резолюції головного лікаря установи зазначено не лише посаду лаборанта відділення дезінфектології, резолюція стосувалась взагалі всіх вакантних посад.

З відмовою у прийнятті на роботу не погоджується, посилалася на те, що за спеціальністю вона санітарний фельдшер, проходила курси підвищення кваліфікації та перепідготовки за напрямом «помічники епідеміологів».

В період своєї трудової діяльності працювала завідуючою дезінфекційним відділенням, також на посаді інструктора. Враховуючи, що вона працювала на посаді завідуючої та інструктора відділення дезінфектології, за освітою, рівнем знань та навичок може працювати на посаді лаборанта вказаного відділення.

Посилаючись на вкавзані обставини, просила постановити рішення, яким визнати незаконною відмову керівника Відокремленого підрозділу «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України»» у прийнятті на посаду лаборанта відділення дезінфектології та зобовязати відповідача прийняти її на посаду лаборанта відділення дезінфектології вказаної установи.

Позивач, її представник у суді першої інстанції позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача, ВП "Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень державної установи "Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України" позов не визнав, надані письмові заперечення.

Посилається на те, що відповідно до Довідника професій для посади лаборанта (медицина) встановлені наступні кваліфікаційні вимоги: неповна вища освіта за напрямком підготовки «Медицина», спеціальність «Лабораторна діагностика».

Позивач ОСОБА_2 має іншу спеціальність «Медико-профілактична справа», наявність якої відповідно до Довідника професій дає право обіймати у закладах охорони здоровя лише посади фельдшера санітарного, помічника лікаря - епідеміолога та інструктора - дезінфектора. Як виняток, при відсутності у особи відповідної освіти або стажу роботи, встановлених кваліфікаційними вимогами, може бути лише наявність достатнього практичного досвіду роботи на посаді (або призначені на відповідні посади за рекомендацією атестаційної комісії), якщо інше не передбачено актами, що мають вищу юридичну силу. Позивач за період своєї трудової діяльності не працювала на посаді лаборанта.

На доводи позивача про вакантні посади у вказаній установі, зазначено, що вакантною вважається наявна у штатному розписі установи, організації, підприємства посада, яка є вільною, на яку не укладений трудовий договір. Посада працівника, яка перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною (лист Мінпраці від 10.03.2011р. №78/06/186-11). Просив відмовити у задоволенні позову.

Керівник ВП «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень державної установи "Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» ОСОБА_3 підтримав заперечення, надані відповідачем. Пояснив, що на даний час у підрозділі є дві посади лаборанта у відділенні дезінфектології, працівник однієї з яких на даний час перебуває у декретній відпустці. Відділенню достатньо і одного лаборанта. Крім того, у підрозділі передбачається реорганізація та скорочення посад, приймати на роботу нових робітників є недоцільним.

Рішенням суду першої інстанції від 25.04.2017 року в позові ОСОБА_2 відмовлено (а.с.56-57).

В апеляційній скарзі апелянт, позивач ОСОБА_2, просить скасувати рішення, постановити нове рішення про задоволення її позову, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційномиу суді позивач, її представник, доводи апеляційної скарги підтримали.

Представник відповідача, третя особа - ОСОБА_3, вважають, що рішення є законним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, заперечення представника відповідача, третьої особи, головного лікаря установи, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

По матеріалам встановлено, що позиввч ОСОБА_2 (до шлюбу Бригадир) С.М. у 1989 році закінчила повний курс Одеського медичного училища №1 Міністерства охорони здоровя УРСР, по спеціальності «санітарний фельдшер», та їй присвоєно кваліфікацію «санітарного фельдшера» (а.с.9).

Відповідно до посвідчення №194, ОСОБА_2 присвоєна кваліфікаційна категорія зі спеціальності «Медико-профілактична справа» ( а.с.11).

Щодо записів трудової книжки ОСОБА_2 :

- 29 березня 1989 року була прийнята на посаду завідуючого дезінфекційного відділу Котовської райсанепідемстанції.

- 30 серпня 1990 року була переведена на посаду помічника лікаря епідеміолога.

- 02 січня 2013 року у звязку з реорганізацією, була прийнята на посаду помічника лікаря-епідеміолога відділу епідеміологічного нагляду Котовського міжрайонного управління ГУ ДСЕС в Одеській області.

- 28 квітня 2016 року у звязку з ліквідацією ГУ ДСЕС в Одеській області, була прийнята на посаду інструктора дезінфектора на період декретної відпустки до ВП «Котовський МВЛД ДУ «Одеський обласний ЛЦ МОЗ України».

- 28 лютого 2017 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи у звязку з закінченням строку трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.7-8).

28.02.2017 року позивач ОСОБА_2 на імя головного лікаря установи подала заяву про прийняття її на посаду лаборанта відділення дезінфектології на період декретної відпустки ОСОБА_4 до фактичного її виходу (а.с.6).

На заяві ОСОБА_2 є резолюція керівника установи, «зареречую за відсутністю вакантної ставки за прямою спеціальністю та находження відділу в стадії реорганізації». Позивачка вважає вказану відмову незаконною. Суд першої інстанції з вказаним доводом позивача не погодився, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 22 КЗпП України, забороняється необґрунтована відмова у прийнятті на роботу. Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Вимоги щодо віку, рівня освіти, стану здоров'я працівника можуть встановлюватись законодавством України.

Відповідно до ст. 22 КЗпП України, при укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Освіта працівника, для зарахування його на посаду галузі охорони здоровя, повинна відповідати кваліфікаційним вимогам, встановленим Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 Охорона здоровя, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України від 29.03.2002 року №117 за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України, який призначений для вирішення питань раціонального розподілу праці та правильного використання персоналу згідно з фахом і кваліфікацією; визначення завдань, обов'язків і відповідальності працівників галузі.

Кваліфікаційні вимоги визначають освітньо-кваліфікаційний рівень працівника, напрям і спеціальність підготовки, підвищення кваліфікації, стаж роботи.

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 28.12.2016р. №1812/0/101-16/284 (абз. 10), для відповідних посад (професій) кваліфікаційними характеристиками визначаються кваліфікаційні категорії, розряди, класи і вимоги до освіти та досвіду, достатні для повного і якісного виконання робіт.

Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників Випуск 78 Охорона здоровя, для посади лаборанта (медицина) встановлені наступні кваліфікаційні вимоги: неповна вища освіта за напрямком підготовки «Медицина», спеціальність «Лабораторна діагностика».

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 має кваліфікаційну категорію зі спеціальності «Медико-профілактична справа».

Згідно листа Міністерства соціальної політики України від 25.11.2015р. № 713/13/116-15, Довідник є нормативним документом, обов'язковим з питань управління персоналом на підприємствах, в установах і організаціях усіх форм власності та видів економічної діяльності. У листі зазначається, що у розділі "Кваліфікаційні вимоги" посадової інструкції відповідної посади (професії) вимоги до освіти та освітньо-кваліфікаційних рівнів мають відповідати вимогам кваліфікаційної характеристики цієї посади (професії), при складанні якої роботодавець не може змінювати кваліфікаційні вимоги до посади (професії) щодо освіти (відповідного напряму підготовки), які передбачені кваліфікаційною характеристикою цієї посади (професії) у Довіднику.

У п. 11 Загальних положень Довідника передбачено, що особи, які не мають відповідної освіти або стажу роботи, встановлених кваліфікаційними вимогами, але мають достатній практичний досвід та успішно виконують у повному обсязі покладені на них завдання та обовязки, можуть бути, як виняток, залишені на займаній посаді або призначені на відповідні посади за рекомендацією атестаційної комісії, якщо інше не передбачено актами, що мають вищу юридичну силу.

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що вона за період своєї трудової діяльності не працювала на посаді лаборанта.

Відповідно до штатного розпису відокремленого підрозділу "Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень державної установи "Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України" на 01.01.2017 рік, у відділенні дезінфектології наявні дві посади лаборанта, на одній з яких працівник перебуває у декретній відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а.с.27-28).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 28. 02. 2017 року вона просила керівника установи прийняти її на посаду лаборанта відділення дезінфектології на період декретної відпустки працівника до фактичного її виходу (а.с.6).

Між тим, посада, яку займає жінка, яка перебуває ( знаходиться ) у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не є вакантною.

Відповідно, посилання позивача про наявність вакантної посади лаборанта є необґрунтованими.

Питання щодо працевлаштування позивача ОСОБА_2 вирішувалися відповідачем завжди відповідно до вимог діючого трудового законодавства.

28.04.2016 року позивач звернулася до Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» (Центр) з заявою на працевлаштування до відокремленого підрозділу «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України». На той час у штатному розкладі відокремленого підрозділу була наявна лише одна тимчасово вакантна посада ( на період відпустки до догляду за дитиною ОСОБА_5П.), яка позивачу і була запропонована.

Позивач власноручно написала заяву про прийняття на роботу по строковому трудовому договору.

22.02.2017 року до відокремленого підрозділу надійшла заява ОСОБА_5 (основного працівника), щодо її дострокового виходу на роботу з відпустки з 01.03.2017 року.

28 лютого 2017 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи у звязку з закінченням строку трудового договору згідно п.2 ст.36 КЗпП України (а.с.7-8).

Вимоги позивача про її подальше працевлаштування на посаді лаборанта не були задоволені, враховуючи невідповідність спеціальності, яку має ОСОБА_2 кваліфікаційним вимогам, встановленим для посади «лаборант».

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, суд дійшов висновку, що позивачу обгрунтовано відмовлено у прийнятті на роботу на посаду «лаборанта» у відділенні дезінфектології, враховуючи, що позивач не має відповідної спеціальності та достатнього практичного досвіду для вказаної посади, та за відсутності вакантної посади за прямою спеціальністю позивача.

Колегія вважає, що висновок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, грунтується на доказах, що зібрані по справі і перевірені судом, відповідає вимогам закону, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 25 квітня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» в особі відокремленого підрозділу «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: керівник відокремленого підрозділу «Котовський міжрайонний відділ лабораторних досліджень Державної установи «Одеський обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоровя України» ОСОБА_3, про визнання незаконною відмову у прийнятті на роботу залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

ОСОБА_6

ОСОБА_7