Справа № 585/2465/14-ц
Номер провадження 2/585/283/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2017 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого-судді Яковця О.Ф., секретар Шемчук І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Ромни справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області, про встановлення земельного сервітуту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області, про встановлення земельного сервітуту.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником 6/25 земельної ділянки площею 0.1000 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою м. Ромни, вул. Дудіна, 13. Співвласниками вказаної земельної ділянки є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5. ОСОБА_6 кожен по 1/16 частині, а також ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 відповідно кожен по 6 / 100 частин та ОСОБА_2, яка є власником 27/100 частин земельної ділянки. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 13 вересня 2013 року по справі №585/1433/13-ц позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено та виділено їй в натурі 27/100 частин вищевказаної земельної ділянки, розташованої за адресою м. Ромни, вул. Дудіна, 13, з встановленням земельного сервітуту на користь ОСОБА_1 площею 39 кв.м. для обслуговування водопроводу; і на іншій ділянці встановлення земельного сервітуту на користь ОСОБА_2 О В., площею 87 кв.м. для обслуговування газопроводу та 7 кв.м для проходу по земельній ділянці до загального лазу на горище будинку, згідно варіанту, що був вказаний у висновку судової будівельно-технічної експертизи №727 від 28.08.2013 року та додатків №№ 2, 3 до висновку експертизи. Одразу після набрання рішенням суду законної сили ОСОБА_2 було зведено металевий паркан, яким ОСОБА_1 перекрито єдиний вихід до вулиці Дудіна, мотивуючи тим, що рішенням суду для ОСОБА_1 не встановлено право проходу та проїзду на велосипеді, що підтверджується ухвалою Роменської міськрайонного суду від 29.11.2013 року про роз'яснення рішення суду. На теперішній час. ОСОБА_1 не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном, оскільки ОСОБА_2 не дотримується вимог добросусідства і не дає можливості користуватися проходом через належну їй земельну ділянку, хоча цим проходом ОСОБА_11 користувалася більше п'ятдесяти років. Будь-якої іншої можливості потрапляти до свого домоволодіння з адресної вулиці Дудіна, окрім як через паркан, побудований ОСОБА_2, в ОСОБА_1 немає, а вирішити спір у добровільному поряду відповідач відмовляється. Просила встановити на її користь земельний сервітут, який полягає у праві проходу через земельну ділянку, що належить на праві власності ОСОБА_2 та визначити межі проходу (земельного сервітуту) і порядок користування ним.

В подальшому позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, востаннє після проведення судової земельно-технічної експертизи від 25.02.2015 року та просила встановити на її користь, власниці 6 /25 земельної ділянки площею 0.1 га з кадастровим номером № :04:040:0113. яка розташована .за адресою м. Ромни, вул. Дудіна, 13, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серій ЯМ №193783 від 25.12.2012р., постійний безоплатний земельний сервітут на право проходу до її ділянки за рахунок земельної ділянки ОСОБА_2, яка належить останній згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ №193780 від 25.12.2012р., розташована за адресою м. Ромни, вул.Дудіна. 13, становить 27/100 земельної ділянки площею 0,1 га з кадастровим номером №:04:040:0113 та виділена в натурі рішенням Роменського міськрайонного суду від 13.09.2013р. по справі №585/1433/13-ц, в наступному порядку - прохід шириною 1.5 м та довжиною 11,63 м, загальною площею 17,45 кв. м. який співпадає з існуючою доріжкою на вихід до вулиці Дудіна, або згідно будь-якого з двох варіантів, запропонованих висновком судової земельно-технічної експертизи віл 25.02.2015р. №11877.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити.

Представник позивачки особа, що надає правову допомогу ОСОБА_12 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовільнити, посилаючись на викладені в позові обставини.

Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову та пояснила, що ОСОБА_2 виділено 27 / 100 частин земельної ділянки за адресою м.Ромни, вул.Дудіна, 13 , однак вона не оформила відповідні документи у реєстраційній службі, а тому підстав для встановлення земельного сервітуту немає. Крім того під час вирішення справи про виділення відповідачці земельної ділянки у висновку експерта вказано про можливість встановлення на користь позивача сервітуту лише для обслуговування водопроводу і не зазначено, що для належного користування квартирою, їй потрібно надати право проходу та проїзду на велосипеді по земельній ділянці. Крім того позивачка має спільну земельну ділянку із ОСОБА_10 та окремий вихід та виїзд зі своєї квартири на вул.Дудіна, що не перешкоджає їй у повній мірі користуватися своїм майном.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 193783 від 25.12.2012 року ОСОБА_1 є власником 6/25 земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером 0:04:040:0113 для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою м. Ромни, вул. Дудіна, 13. Згідно Додатку до вказаного Державного акту співвласниками вказаної земельної ділянки є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які є власниками кожен по 1/16 частині земельної ділянки; ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які є власниками кожен по 6/100 частин земельної ділянки та ОСОБА_2 - є власником 27 / 100 частин земельної ділянки, що відповідає їх часткам у праві власності на будинок ( т.1, а.с.5-7).

Рішенням Роменського міськрайонного суду від 13 вересня 2013 року по справі №585/1433/13-ц (яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Сумської обл. від 16.01.2014 року) позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено та виділено їй в натурі 27/100 частин земельної ділянки площею 270 кв.м., зі складу земельної ділянки площею 0.1000 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою м. Ромни, вул. Дудіна, 13 кадастровий номер земельної ділянки №:04:040:0113. з встановленням земельного сервітуту, згідно варіанту, що вказаний у висновку судової будівельно-технічної експертизи №727 від 28.08.2013р. та додатків №№ 2, 3 до висновку експертизи (т.1, а.с. 8-11), а саме з встановленням земельного сервітуту на користь ОСОБА_1С . площею 39 кв. м для обслуговування водопроводу на іншій ділянці встановлення земельного сервітуту на користь ОСОБА_2, площею 87 кв. для обслуговування газопроводу та 7 кв. м для проходу по земельній ділянці до загального лазу на горище будинку (т.1, а.с.12-15).

13 травня 2014 року ОСОБА_1 зверталася до Комісії з розгляду земельних спорів Виконавчою комітету Роменської міської ради з заявою щодо вирішення земельного спору про дотримання ОСОБА_2 правил добросусідства при становленні паркану, яким ОСОБА_11 було позбавлено виходу на вул Дудіна, 13 (т.1, а.с.16).

Комісія по розгляду земельних спорів Виконавчого комітету Роменської міської ради 26.05.2014 року вирішила звернутися до Державної інспекції сільського господарства про здійснення перевірки щодо дотримання законності встановлення паркану ОСОБА_2 (т.1, а.с.17).

29 травня 2014 року ОСОБА_11 письмово звернулася до ОСОБА_2 з пропозицією укласти з нею договір про встановлення земельного сервітуту на право проходу через належну їй земельну ділянку (т.1, а.с.18).

Постановою ДІМ Роменського МВ УМВС України в Сумській області від 7 червня 2011 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_2 за ознаками злочину передбаченого ст. 296 КК України було відмовлено (т.1, а.с.33).

Згідно акту від 22 серпня 2014 року , членами міжвідомчої комісії міськвиконкому було рекомендовано гр..ОСОБА_1 звернутися з позовом до суду про встановлення на земельній ділянці ОСОБА_2 сервітуту для проходу (проїзду) щоб забезпечити вільний доступ до своєї частини будинковолодіння (т.1, а.с.74).

З висновку судової земельно-технічної експертизи .№ 11877 в ід 25.02.2015 року вбачається, що з технічної точки зору мається можливість встановлення земельного сервітуту на право проходу з вул..Дудіна до частини земельної ділянки по вул.. Дудіна, 13 в м. Ромни, яка належить ОСОБА_1 через земельну ділянку яка належить ОСОБА_2 та запропоновано два варіанти встановлення земельного сервітуту. Доступ (прохід, проїзд) до частини земельної ділянки по вул. Дудіна, 13 в м. Ромни, яка належить ОСОБА_1 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 193783 від 25.12.2012р., з тильного боку цієї земельної ділянки фактично наявний, але не відповідає нормам п.3.11*, п.3.22 ДВН 360- 92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (т.1, а.с.162-185).

Наведене свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини в частині встановлення земельного сервітуту па право проходу по земельній ділянці.

Дані правовідносини регулюються ст. ст. 98, 100, 120, 125 Земельного кодексу України та ст. 401, 402, 403 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно ч.1,2 ст. 100 ЗК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки.

У п. 22-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» , встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Таким чином, сервітут - це право обмеженого користування чужим майном і потреба встановлення сервітуту виникає у тих випадках, коли власник майна не може задовольнити свої потреби будь-яким іншим способом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. ч. 2, 3ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В той же час позивачкою не надано доказів на підтвердження того, що розпорядження позивачкою своїм майном не можливе без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки та не надано доказів, що задоволення потреб позивача неможливо здійснити яким-небудь іншим способом.

Крім того, у висновку судової земельно-технічної експертизи .№ 11877 від 25.02.2015 року зазначено що наявний проїзд до квартири № 2 , між земельною ділянкою 13 по вул..Дудніа та земельними ділянками по вул..Індустріальній в м.Ромни , який захаращено та значно зменшено в результаті того, що огорожа з тильної сторони земельної ділянки № 13 по вул..Дудіна в м.Ромни улаштована по межам, що не відповідають межам у державному акті, територією заїзду особисто користується ОСОБА_1, улаштувавши декілька сараїв. Даний проїзд використовується в тому числі і позивачем ОСОБА_1 для проїзду до її гаражу.

Як вбачається із фото таблиці № 4 до висновку судової земельно-технічної експертизи № 11877 , а саме на фото 25,26 мається вид на проїзд з тильної сторони земельних ділянок (тупик, сараї) огорожі, встановленні ОСОБА_1 по межам, що не відповідають межам вказаним у Державному акті само захват території проїзду. На фото 27,28 видно захаращення ОСОБА_1 території проїзду та земельної ділянки № 13 по вул.Дудіна, що знаходиться у її власності (т.1, а.с.184-185).

Тобто у позивачки наявний інший прохід (проїзд) від її квартири до вул..Дудіна, який остання не використовує через його захаращеність.

На підставі ч. 3 ст. 403 ЦК України, особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду.

В той же час позивачка не обґрунтувала необхідність встановлення саме безоплатного сервітуту, так як вказаною нормою встановлено платність сервітуту.

Крім того, відповідно до ст. 120 ЗК України , у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Ч.6 ст. 120 ЗК України передбачено, що укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера.

Але позивачка в судовому засіданні не надала доказів про встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі .

Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 98, 100, 120, 125 ЗК України та ст. 401, 402, 403 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: управління Держземагенства у Роменському районі Сумської області, про встановлення земельного сервітуту.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: підпис …

КОПІЯ ВІРНА:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_13