АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8971/2017 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І., при секретарі Станішевській Б.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ДавидюкІ.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_6, на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання договорів факторингу недійсними в частині передачі боргу по кредитному договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ «Омега Банк», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання договорів факторингу недійсними в частині передачі боргу по кредитному договору відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.06.2008 між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Омега Банк», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір №0101/0608/88-157. 28.11.2012 між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор плюс» було укладено договір факторингу №15, відповідно до якого банк відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитному договору №0101/0608/88-157 від 26.06.2008, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. 28.11.2012 між ТОВ «ФК «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за зобов'язаннями, які виникли у ОСОБА_6 за кредитним договором №0101/0608/88-157 від 26.06.2008 відступлено ТОВ «Кредитні ініціативи». Крім того, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2014, яке станом на час розгляду справи набрало законної сили, вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 366 146,75грн задоволено, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Виходячи з того, що умови договорів не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, - суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник позивач просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 у повному обсязі. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду представник позивача просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» просила відхилити апеляційну скаргу та залишити без змін законне і обґрунтоване рішення суду першої інстанції. Представник ПАТ «Омега банк» у судове засідання апеляційного суду не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином (ас188), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подав, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Предметом спору є відповідність вимогам закону договорів факторингу в частині передачі боргу по кредитному договору.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною вимог, установлених частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 11 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою, право надавати яку відповідно до ч.5 ст.5 цього Закону мають фінансові установи з урахуванням вимог Цивільного кодексу України і цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнтом у договорі факторингу може бути юридична або фізична особа, яка є субЧєктом підприємницької діяльності. а фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до вимог закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України).

ВАТ «Сведбанк» на момент укладення кредитного договору мав банківську ліцензію та дозвіл на здійснення валютних операцій.

ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не є установами, яким необхідне отримання генеральної чи індивідуальної ліцензії, оскільки укладення договору факторингу, предметом якого є відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором, не є здійсненням валютних операцій.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» від 16.11.2012 має право на здійснення операцій факторингу.

Також відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кредитні ініціативи» від 18.09.2008 має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, зокрема факторинг.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ТОВ «Кредитні ініціативи» ліцензії на здійснення валютних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки право вимоги заборгованості за кредитним договором як предмет договору факторингу не є валютною операцією, а тому відсутність у сторони договору ліцензії на здійснення валютних операцій не має правового значення для укладення договору факторингу кредитної заборгованості за валютним кредитним договором.

Посилання представника позивача на порушення відповідачами розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03.04.2009 року №231, щодо відступлення права грошової вимоги до боржника - фізичної особи ОСОБА_6, не заслуговує на увагу, оскільки зазначена норма не відповідає вимогам ч. 5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» як акту вищої юридичної сили і виключена з розпорядження.

Доводи апеляційної скарги з приводу вчинення нотаріальних дій під час укладення спірних договорів від 28.11.2012 не заслуговують на увагу, оскільки не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

З огляду на зазначені положення законодавства та ураховуючи, що сторонами договорів факторингу є юридичні особи ПАТ «Сведбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про те, що оспорювані договори факторингу укладені з порушенням вимог діючого законодавства, що регулюють зазначені правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до аналізу обставин, на які представник позивача посилався в обґрунтування позовних вимог, які суд повно та всебічно з'ясував і перевірив, дав належну оцінку усім доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для їх задоволення. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують і на його правильність не впливають.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 308 ЦПК України підстав для скасування рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 309, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна