Справа № 489/3368/17
Номер провадження 2/489/1927/17
РІШЕННЯ
27 липня 2017 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Тихонової Н.С.,
секретаря - Бреженюк Н.С.,
позивачки - ОСОБА_1,
представника позивачки ОСОБА_2,
представника органу опіки та піклування ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини,
В липні 2017 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини. Вказувала на те, що з 03.03.2011 р. по 09.12.2015 р. вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання у подружжя народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення сторін проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Також позивачка зазначала, малолітній ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства, має важкі захворювання та потребує ретельного лікування. На теперішній час вона має намір відвезти сина на лікування до АР Крим, проте відповідач дозволу на виїзд дитини за межі України не надає.
Посилаючись на вищевикладене, позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд за меді України до АР Крим період з 26.08.2017 року по 17.09.2017 року, малолітньому ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м. Миколаєві, у супроводі матері ОСОБА_1 без згоди та супроводу батька ОСОБА_4.
В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
Представник органу опіки вважав, що позов підлягає задоволенню.
Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
З 03.03.2011 р. по 09.12.2015 р. ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі.
Згідно Свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
З пояснень позивачки вбачається, що після розлучення сторін малолітній ОСОБА_5 проживає з матірю та знаходиться повністю на її утриманні. При цьому, відповідач жодної допомоги на утримання дитини не надає, участі у вихованні дитини не приймає.
Крім того, ОСОБА_5 є інвалідом з дитинства та має, між іншим, захворювання головного мозку, в звязку з чим потребує лікування.
Згідно наданих позивачкою Медичного висновку виданого Миколаївською обласною психіатричною лікарнею за № 36 від 23.05.2016 р. вбачається, що ОСОБА_5 має захворювання: психічний розлад внаслідок раннього органічного ураження головного мозку, зі зниженням когнітивних здібностей.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 запрошено з 28.08.2017 р. по 16.09.2017 р. на проходження 20-денного курсу лікування до Клініки ОСОБА_6, яка знаходиться на тимчасово окупованій території України - в м. Севастополі АР Крим.
З огляду на викладене, позивачка має намір відвезти сина до АР Крим у період з 28.08.2017 р. по 16.09.2017 р. для лікування.
В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що, вона зверталась до відповідача з проханням надання дозволу на виїзд сина до АР Крим, з метою проходження курсу лікування, оскільки вказана поїздка здійснюється в інтересах дитини, однак відповідач навмисно не надає згоди на виїзд дитини за межі України.
Так, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини першочергова увага в усіх діях щодо дітей має приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, незалежно від того ким ці дії здійснюються.
Згідно з принципом 2 Декларації про права дитини від 20.11.1959 дитині повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, морального, духовного розвитку
Такого ж змісту обов'язки батьків щодо розвитку дитини та забезпечення її інтересів, передбачені статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства».
Батьки дитини, згідно з приписами ст. 141 СК України мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
При цьому, відповідно до приписів ст. 157 СК той з батьків, який проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Інший з батьків не має права перешкоджати такому вихованню та спілкуванню, якщо воно не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд з України лише за згодою батьків і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII (далі - Закон № 3857-XII), Правилами перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57).
За змістом ч.2 ст. 4 Закону № 3857-XII за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Пунктом 4 Правил передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням в ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.
Враховуючи наведене, у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про державу прямування та відповідного часового проміжку перебування дитини у цій державі, строку та мети виїзду.
Отже, законодавством передбачена можливість і необхідність вирішення у судовому порядку питання про надання дозволу на виїзд за кордон дитини, якій не виповнилося 16 років, із зазначенням конкретної країни, конкретної дати виїзду (разового), а не надання рішенням суду дозволу на виїзд дитини за кордон без зазначення конкретного періоду перебування за кордоном, що в порушення ст. 153, 157 СК України фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь в її вихованні та особисто спілкуватись.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що виїзд до АР Крим малолітнього ОСОБА_5 здійснюватиметься з метою його лікування, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 141, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст.ст. 313 ЦК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212, 214, 218 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини - задовольнити.
Надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_4 до Автономної Республіки Крим, а саме - у м. Севастопіль, для лікування, у період з 26.08.2017 р. до 17.09.2017 р., у супроводі матері ОСОБА_1, зобов'язавши її повернути дитину в Україну після спливу терміну перебування за межами України, зазначеного в судовому рішенні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.С. Тихонова