АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3891/17 Справа № 205/6414/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення аліментів на час навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_3 звернулася із вищевказаним позовом до суду посилаючись на те, що у зв'язку із продовженням навчання їх сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на четвертому курсі денної форми навчання у навчально-науковому інституті фізики, математики та інформаційних технологій Луганського національного університету імені Тараса Шевченка, його утримання вимагає значних витрат. Сина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак вона є інвалідом ІІІ групи, тому в повній мірі утримувати сина не має можливості.

На підставі викладеного, просить суд стягнути з ОСОБА_2, аліменти на свою користь на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до закінчення сином, але не більш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 29 серпня 2016 року і до закінчення сином навчання в Луганському національному університеті імені Тараса Шевченка чи змін у майновому становищі сторін, але у будь-якому випадку не більш ніж до досягнення сином двадцяти трьох років, допустивши негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання про судові витрати (а.с. 107-109).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.113-117).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є студентом четвертого курсу денної форми навчання Луганського національного університету імені Тараса Шевченка, проживає із матір»ю та перебуває на її утриманні. Дані обставини підтвердженні представниками сторін.

ОСОБА_3 перебуває на обліку в Правобережному ОУПФУ по Ленінському район м. Дніпропетровська, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання (інвалід з дитинства ІІІ групи) у розмірі 1 347 грн. (а.с.42,63).

Починаючи з 06 червня 2015 року, відповідач ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі зі ОСОБА_6 (а.с.38).

Згідно довідки про доходи ТОВ «МЕТА ОІЛ» від 13 лютого 2017 року, ОСОБА_2 працює на посаді керівника АЗС в ТОВ «МЕТА ОІЛ», отримує заробітну плату, розмір якої за період з липня 2016 року по січень 2017 року складає 53 013 грн. (а.с.84).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визначив аліменти на користь позивача в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача ОСОБА_2 щомісячно на період навчання повнолітнього сина, врахувавши положення ст. 182 СК України та можливість надання батьком аліментів на період навчання дитини.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції стягнуто аліменти на користь неналежного позивача та повнолітньої особи яка має на це права, не заслуговують на увагу та спростовуються положеннями ст.199 Сімейного Кодексу України, якими передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання, тобто законодавством передбачена альтернатива звернення.

Також нормами вищезазначеної статті передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції стягнуто аліменти за період, який непідтверджений жодним чином, спростовуються матеріалами справи (а.с.6,67,68,69,70,71,72,73), а тому є надуманими, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 березня 2017 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров