Справа № 357/8901/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Білоцерківський міський відділ ДМСУ в Київській області, про встановлення факту проживання -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною завою 02.08.2017 року мотивуючи тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в місті Ашхабад, Республіка Туркменістан, навчалась в середній школі м. Ашхабад, яку закінчила в 1989 році, 03.06.1991 року Радянським райвиконкомом міста Ашхабад було видано паспорт серії НОМЕР_1. На початку 1990 року познайомилась з майбутнім чоловіком ОСОБА_2 та в квітні 1990 року переїхала на постійне місце проживання до м. Біла Церква. 25 травня 1990 року одружилась з гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В період шлюбу народилось троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. Спочатку вони всі разом проживали в гуртожитку в АДРЕСА_3, а в 1994 році отримали малосімейну квартиру за адресою:АДРЕСА_1.Була зареєстрованою та проживала за адресою: АДРЕСА_1 до 19 березня 2007 року, а рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 19 березня 2007 року, справа №2-2896, була знята з реєстраційного обліку. З 10.08.1991 року по 18.11.1997 рік вона працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Валса», була звільнена за станом здоров'я, оскільки з 22.10.1997 року їй було встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню. 31 березня 1999 року шлюб між нею та ОСОБА_2 був розірваний. 02 квітня 2001 року рішенням Білоцерківського міського суду її було позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей, справа №2-996. Починаючи з 1990 року і по даний час вона постійно проживає в м. Біла Церква. Після отримання травми почала вживати алкогольні напої, в результаті з'явилась залежність. На даний час проходить реабілітацію, не вживає алкогольні напої протягом трьох років. Перебуває на обліку в Білоцерківському міському територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг, повністю змінила ставлення до життя, та має бажання поновити втрачені документи для повноцінного життя. У неї був тільки паспорт СССР, який вона втратила ще в 1998 році, новий не отримувала, а коли звернулась до відділу міграційної служби в м. Біла Церква їй було роз'яснено про необхідність підтвердити факт проживання на території України станом на 1991 рік, оскільки вона не може пред'явити паспорт з відміткою про адресу реєстрації, однак має інші документи, які свідчать про даний факт. Отже, встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 необхідне для подальшого звернення до відділу міграційної служби, тому просила в судовому порядку встановити юридичний факт постійного її проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

В судове засідання заявник не з'явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Представник заявника, адвокат за договором, Волинська Вікторія Іванівна в судового засіданні заяву підтримала та просила встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки міста Ашхабад, Туркменістан, на території України за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

Представник заінтересованої особи - Білоцерківського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до суду не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника заявника, покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, оглянувши матеріали справи та матеріали справи № 2- 2896, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи ( а.с. 12-16, 21- 24) вбачається, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, народилась в місті Ашхабад, Туркменістан, навчалась в середній школі м. Ашхабад, яку закінчила в 1989 році, 03.06.1991 року Радянським райвиконкомом міста Ашхабад було видано паспорт серії НОМЕР_1, у квітні 1990 року переїхала на постійне місце проживання до м. Біла Церква та 25 травня 1990 року одружилась з гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період шлюбу з яким у неї народилось троє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, та проживали в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3, а в 1994 році отримали малосімейну квартиру за адресою:АДРЕСА_1. Заявник за зареєстрованою адресою: АДРЕСА_1, проживала до 19 березня 2007 року та згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 19 березня 2007 року була знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою. З 10.08.1991 року по 18.11.1997 рік ОСОБА_1 працювала у Відкритому акціонерному товаристві «Валса», була звільнена за станом здоров'я. 31 березня 1999 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний. 02 квітня 2001 року рішенням Білоцерківського міського суду ОСОБА_1 було позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей.

Зазначені обставини також підтвердили в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Покази свідків приймаються судом до уваги, оскільки вони є послідовними, не суперечать поясненням представника заявника, іншим доказам у справі.

З 15.08.2016 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, перебуває на обслуговуванні у відділенні обліку бездомних осіб Білоцерківського міського територіального центру соціального обслуговування /надання соціальних послуг/ , що стверджується копією довідки за підписом директора центру від 19.06.2017 року № 216.

Також, з матеріалів справи ( а.с. 17 -20) вбачається, що з 22.10.1997 року ОСОБА_1 було встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню, з 09.01.1997 року по 30.01.1997 року, з 29.07.1997 року по 13.08.1997 року та з 05.10.1996 року по 06.11.1996 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 1.

Заявник звертається до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що починаючи з 1990 року постійно проживає на території України, має бажання поновити втрачені документи для повноцінного життя, однак для цього їй необхідно підтвердити в судовому порядку факт її постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

В ч.1 ст.256 ЦПК України наведено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які розглядає суд.

Згідно ч.2 цієї статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

В ст.1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року /зі змінами/ вказується на те, що громадянство України - правовий зв'язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов'язках.

Громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Реєстрація громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи.

В цій же статті роз'яснюється, що проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні; безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Не єпорушенням вимоги про безперервне проживання виїзд особи за кордон у службове відрядження, на навчання, у відпустку, на лікування за рекомендацією відповідного медичного закладу або зміна особою місця проживання на території України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 вказаного Закону громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

За ст.6 Закону громадянство України набувається: за народженням; за територіальним походженням; внаслідок прийняття до громадянства; внаслідок поновлення у громадянстві; внаслідок усиновлення; внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно п.2 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 /в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006/, заяви з питань громадянства оформлюються: про прийняття до громадянства України та про вихід з громадянства України - на ім'я Президента України; про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, - на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи.

А відповідно до п.4 Порядку заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні на законних підставах, - до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення за місцем проживання особи в Україні.

В п.7 цього Порядку передбачено, що встановлення належності до громадянства України стосується: в т.ч. громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Згідно з п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Як встановлено в судовому засіданні, заявник бажає подати заяву про встановлення належності до громадянства України згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», для чого необхідно довести факт її постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України /24 серпня 1991 року/.

Отже, дослідженими в суді доказами стверджується факт постійного проживання заявника в місті Біла Церква, Київської області, тобто, на території України, станом на 24.08.1991 року.

Крім того, встановлення цього факту відповідно до наведеного вище в рішенні Порядку породжує юридичні наслідки, оскільки судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року може бути одним із документів, необхідних для встановлення належності до громадянства України.

Враховуючи все вищенаведене та керуючись Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року /зі змінами/, Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 /в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року № 588/2006/, ст.ст.10,60,88, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженки міста Ашхабад, Туркменістан, на території України за станом на 24 серпня 1991 року і по даний час.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О. В. Бондаренко