Номер провадження: 22-ц/785/2935/17
Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В. Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 січня 2017 року по справі за скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 до зацікавленої особи Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на дії та бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, до звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця, зацікавлена особа Державна виконавча служба Головного територіального управління юстиції в Одеській області посилаючись на те, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.12.2011 року було задоволено позов ПАТ «Піреус Банк МКС» до ОСОБА_2 та стягнуто солідарно в межах вартості предмета іпотеки заборгованість за кредитним договором № ОК/08-26 від 31.03.2008 р. станом на 14.06.2011 р. 662 821,82 доларів США, що еквівалентно 5285009,78 грн. Крім цього вказаним рішенням звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме на земельну ділянку загальною площею 1,4473 га розташовану с. Крижанівка, Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області діл. 603 (у.н. 1; 3; 5) масив 41 у межах згідно з планом, яка складається з чотирьох черезсмужних земельних ділянок у тому числі - земельна ділянка у.н. 1 - площею 0, 2654 га, кадастровий номер НОМЕР_2; земельна ділянка у.н. 3 - площею 0, 5173 га, кадастровий номер НОМЕР_1; земельна ділянка у.н. 5 - площею 0, 6646 га, кадастровий номер НОМЕР_3 з цільовим призначенням будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належить відповідачеві на праві власності на підставі Державного акту серії НОМЕР_4, виданого Крижанівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області 01.02.2006, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 20.

Рішенням суду визначено, що грошові кошти, отримані від реалізації вищевказаних предметів іпотеки, направити на погашення заборгованості боржників, та визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом його продажу на земельних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, що буде визначена у процедурі виконавчого провадження відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Судом видано виконавчий лист на підставі якого відкриті виконавчі провадження ВП № 36955891 та ВП № 44485265. 13.03.2013 року та 22.08.2014 року постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, головним державним виконавецем ОСОБА_5 було прийнято рішення про накладення арешту на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. До нерухомого майна, на яке накладено арешт та оголошено заборону відчуження потрапило і нерухоме майно, яке не є предметом іпотеки за даним кредитним договором, а є предметом іпотеки ПАТ КБ «Хрещатик», а саме на земельні ділянки 603 у.н. 2:6 кадастровий номер НОМЕР_5, загальною площею 1,6653 га, вважаючи, такі дії неправомірними, та такими, що порушують законні права та інтереси, як заявника так і іпотекодержателя в особі ПАТ КБ «Хрещатик».

В даний час ним виконано усі боргові зобов'язання перед ПАТ «ПІРЕУС БАНК», але арешт з майна, що перебуває у іпотеці ПАБ КБ «Хрещатик» державним виконавцем безпричинно не знятий. Порушення прав ОСОБА_6 з боку відділу ПВР полягають у тому, що з метою задоволення вимог іпотекодержателя між ОСОБА_6 та ПАБ КБ «Хрещатик» було досягнуто домовленості щодо реалізації предмету іпотеки і під час підготовки реалізації предмета іпотеки сторонам стало відомо, про наявність вказаних арештів та заборон. Звернення на адресу відділу ПВР дієвих наслідків не дало, арешт майна не скасовано. Просив суд поновити строк на подання скарги, визнати неправомірними та скасувати постанову головного державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 13.03.2013 року по виконавчому провадженню № 36955891 та від 22.08.2014 року по виконавчому провадженню № 44485265 на підставі якого накладено арешти на земельні ділянки.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 січня 2017 року клопотання про поновлення строку для подання скарги на рішення, дію або бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задоволено, поновлено ОСОБА_2 строк для подання скарги на рішення, дію або бездіяльність відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. В задоволенні скарги відмовлено повністю.

Вважаючи ухвалу суду незаконною представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 січня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою скаргу задовольнити.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні скарги представника ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що постановами Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ в Одеській області від 13.03.2013 року в рамках виконавчого провадження № 36955891 за виконавчим листом № 2-1845/11 виданим 31.07.2012 року Комінтернівським районним судом та постановою від 22.08.2014 року в рамках виконавчого провадження ВП №44485265 за виконавчим листом № 2-1845 виданим 31.07.2012 року Комінтернівським районним судом накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 з забороною її відчуження.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, від 01.11.2016 року номер інформаційної довідки 71953766 на земельну ділянку за адресою Одеська область, Комінтернівський район, Крижанівська сільська рада, с. Крижанівка масив 41 ділянка 603 у.н. 6 кадастровий номер НОМЕР_6 на підставі іпотечного договору 5040 від 25.12.2006 року Комінтернівською Державною нотаріальною конторою накладена заборона за заявою ВАТ Комерційний банк «Хрещатик» код 19364259.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд обгрунтовано виходив з того, що дії державного виконавця, щодо накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 здійснені правомірно з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та без порушення Закону України «Про іпотеку».

Судом правильно дано оцінку посиланню представника заявника на те, що державним виконавцем не враховано вимоги Закону України «Про іпотеку», оскільки дані посилання не грануються на вимогах закону та дійсних обставинах справи, оскільки заявником не доведено, а судовим розглядом справи не встановлено належних та допустимих доказів існування претензій ВАТ КБ «Хрещатик» щодо задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки в рамках виконання іпотечного договору (судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, виконавчого напису нотаріуса або іншого порядку визначеного угодою сторін).

Відповідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України "Про іпотеку".

Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону України "Про іпотеку").

Нормами статей 36, 37, 38 цього Закону також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно правової позиції судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 04.02.2015 року по справі № 6-238цс14 визначено, що у разі коли державний виконавець вчиняє дії на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, то при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень, слід виходити із загальних норм Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" на майно, яке перебуває в іпотеці, та не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами (додаток до цього закону) допускається звернення стягнення на майно, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації.

Згідно ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду та може накладатись державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. . Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. . Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом доказів, порушення судом процесуальних прав боржника щодо не направлення йому державним виконавцем документів виконавчого провадження про відкриття, накладення арешту, вимоги про добровільне виконання, стягнення виконавчого збору, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 10 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький