№ провадження 6/521/373/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21 » липня 2017 року Малиновський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання з відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1.

Такі вимоги державний виконавець обґрунтував тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебуває виконавче провадження ВП № 48313556 з виконання виконавчого листа № 1512/2-2802/11 виданого 03.10.2013 Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ "Комерційний банк"НАДРА", заборгованість за кредитом 230 768,48 доларів США, заборгованість за відсотками 159 631,31 доларів США, пеню за прострочення сплати кредиту 47 634,83 доларів США, штраф 6 524,70 доларів США, судовий збір 1 700,00 грн., витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн. Всього З 529 442,65 грн., боржником за яким є ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Київ, бульвар Івана Лепсе, 21 Б, кв. 64, м. Київ).

04.08.2015 державним виконавцем на підставі статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 05.10.2016) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження. Боржнику копію постанови направлено за адресою вказаною у виконавчому документі, а саме: м. Київ, бульвар Івана Ліпсе, 21 Б, кв. 64.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, керуючись ст. ст. 25, 57 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 05.10.2016), державним виконавцем Відділу накладено арешт на все майно боржника.

В ході перевірки майнового стану боржника було встановлено наступне:

відповідно до довідки Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області за боржником транспортних засобів не зареєстровано;

відповідно до довідки Державної інспекції сільського господарства в Одеській області за боржником наявність сільськогосподарської техніки не значиться;

відповідно до відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку боржник серед власників, які перебувають серед власників значних пактів акцій емітентів, не перебуває.

23.06.2017 державним виконавцем Відділу здійснено вихід за адресою місцезнаходження майна боржника, а саме Одеська область, Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, 41.

Проте, під час зазначеного виходу невстановлена особа, яка відмовилась себе називати, відмовилась впустити державного виконавця до будинку та території земельної ділянки за вказаною адресою, чим суттєво перешкодила проведенню виконавчих дій щодо опису та арешту майна боржника.

У звязку з тим, що боржник ухиляється від сплати заборгованості, що на думку державного виконавця унеможливлює виконання рішення суду, призводить до порушення прав та законних інтересів стягувача, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документа до виконання ним обовязків, які покладені на нього рішенням суду.

У зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали подання, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»,виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цьогоЗаконупідлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з вимогами ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусовоговиконаннярішень,неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі Українидо виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до положень пункту 5 частини першоїстатті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»вiд 21.01.1994 року№ 3857-XII, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 377-1 ЦПК України,вирішення питання про тимчасове обмеження боржникафізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до узагальнень Верховного суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Разом із тим, в сенсі ст. 2 протоколу №4 доКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, яка є частиною національного законодавства, таст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Питання про визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду чинне законодавство не розкриває.

Статтею 90 Закону України «Про виконавче провадження»,передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цьогоЗакону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття "ухилення", практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

Як розяснив Верховний суд України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, у сучасній українській мові слово "ухилення" тлумачиться так: 1) відступати, відхилятися, вивертатися; 2) намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; 3) навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону № 3857-XIIта у п. 18 ч. 3ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а саме за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду необхідно з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконаннятобто він має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів у кожному конкретному випадку визначається судом.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; ненадання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; неявка за викликом державного виконавця; неповідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб тощо.

Право громадян України на пересування є конституційним правом (ст. 33 Конституції України).

Суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 саме ухиляється від виконання зобовязань за рішеннями суду.

З матеріалів справи вбачається, що подання не містить необхідних відомостей, а саме:

відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості, тобто, не зазначено у поданні та не надано доказів до суду, які саме виконавчі дії було проведено державним виконавцем відносно боржника .

Виходячи зі змісту подання, а також відсутності у матеріалах справи будь-яких документів, які могли б підтвердити саме факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, а також з урахуванням розяснень Верховного суду України в Узагальненні судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, суд вважає, що подання Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

21.07.17