Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Євграфової Є.П., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа -Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2016 року,-

вс т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_5, третя особа - ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22 листопада 2013 року на 47 км дороги Київ - Одеса з вини відповідача було пошкоджено його автомобіль марки «Тойота Кемрі», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого позивачу заподіяно матеріальний збиток в розмірі 133 411,92 грн відповідно до авто-товарознавчого експертного дослідження № 10/4 від 27 грудня 2013 року.

Вина відповідача підтверджується постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2013 року, якою відповідача визнано винним у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки цивільно-правову відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу, було застраховано в ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова компанія», страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування за полісом в межах ліміту відшкодування в розмірі 49 490,00 грн за виключенням франшизи в сумі 510,00 грн.

Також в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральну шкоду.

Оскільки розмір заподіяної матеріальної шкоди перевищує розмір виплаченого страхового відшкодування, позивач просив суд стягнути з відповідача, як з особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, різницю між розміром заподіяної шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 83 921,92 грн.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 241 вересня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 83 921,92 грн майнової шкоди, 800 грн моральної шкоди та судовий збір в сумі 847, 22 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу по забезпеченому транспортному засобу Citroen C-Elysee, державний номерний знак НОМЕР_2, було застраховано в ПАТ СК «Українська страхова компанія», поліс №АС/8342108. Вказаним полісом також передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третьої особи, становить 50 000,00 грн, франшиза 510,00 грн.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2013 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 22 листопада 2013 року на 47 км а/д Київ-Одеса, внаслідок якої належний позивачу автомобіль «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного дослідження № Ш 122 від 27 грудня 2013 року матеріальний збиток заподіяний власникові автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження становить 133 411,92 грн, при цьому експерт при проведенні дослідження визначив ринкову вартість пошкодженого автомобіля, яка складає розмір матеріальних збитків з врахуванням коефіцієнта зносу та втрати товарної вартості.

Із звіту № 5412 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 06 січня 2013 року вбачається, що визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тойота», державний номерний знак НОМЕР_1, в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, з урахуванням середніх розцінок на роботи по ремонту автомобілів виробництва країн дальнього зарубіжжя на авто-сервісних підприємствах Черкаського регіону складає 82 768,25 грн.

Позивач отримав страхове відшкодування в розмірі 49 490,00 грн, невідшкодованими (непокритими страховим відшкодуванням) залишились збитки в розмірі 83 921,92 грн.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. У випадках стягнення на користь потерпілого вартості пошкодженого майна (при відшкодуванні збитків) враховується зношеність пошкодженого майна.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за №1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи висновок експертного дослідження № Ш 122 від 27 грудня 2013 року, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що із відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню різниця між вже виплаченою сумою страхового відшкодування та розміром заподіяної позивачу шкоди у розмірі 83 921,92 грн.

Крім того, судами на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, правильно стягнута із відповідача на користь позивача моральна шкода, визначена судом, виходячи із засад розумності та справедливості.

Доводи касаційної скарги про те, що судами безпідставно не взято до уваги звіт №5412 є необґрунтованими, так як у звіті № 5412 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 06 січня 2013 року не зазначено розміру втрати товарної вартості на відшкодування якої позивач має право, при цьому вартість відновлювального ремонту визначено тільки в Черкаському регіоні, що обмежує право позивача на проведення відновлювального ремонту в інших регіонах, оскільки місце реєстрації позивача не може свідчити про, те що позивач мешкає саме в Черкаському регіоні.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Інші наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 21 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
Є.П. Євграфова
В.О. Кузнєцов