Справа № 307/694/17
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В.,

при секретарі: Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Тячівського районного суду від 05 травня 2017 року за заявою ОСОБА_4 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_5 та Тячівська державна нотаріальна контора, про визнання угоди удаваною, визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і розподіл майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тячівського районного суду від 05 травня 2017 р. заяву про забезпечення позову задоволено.

Представник ОСОБА_2 в інтересах відповідача ОСОБА_3 просить скасувати цю ухвалу. Доводить про порушення норм процесуального права. Указує, що позивачем не зазначено причин, у зв'язку з якими необхідно вжити заходи забезпечення позову. Зазначає, що вимоги позивача є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами. Указує, що вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має враховувати інтереси іншої сторони, а ОСОБА_3 має право користування спірним автомобілем.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги про забезпечення позову є обґрунтованими.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала - залишенню без змін, із таких мотивів.

Установлено, що ОСОБА_4 звернулася у суд із позовом у березні 2017 р. (а.с.3-7). Предметом позову було визнання угоди удаваної, визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя і розподіл житлового будинку. У квітні 2017 р. позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, у якій просила, зокрема, присудити їй автомобіль Мерседес-Бенц, 2002 р. випуску, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за нею (а.с.13-15). Також заявник подала заяву про забезпечення позову (а.с.17-18), у якій просила накласти арешт на рухоме майно подружжя, що перебуває у спірному будинку, та автомобіль, і передати його на зберігання представнику за довіреністю - ОСОБА_6 Ухвалою Тячівського районного суду від 06 квітня 2017 р. (а.с.19-20) заяву про забезпечення позову було задоволено частково.

У травні 2017 р. ОСОБА_4 повторно звернулася у суд із заявою про забезпечення позову (а.с.25-26), у якій просила забезпечити арешт автомобіля Мерседес-Бенц, 2002 р. випуску, зареєстрованого за ОСОБА_4, шляхом передачі ОСОБА_7 (представнику ОСОБА_4.) на зберігання до вирішення судом справи по суті.

На обґрунтування цієї заяви зазначила, що 27.04.2017 р. головним державним виконавцем у присутності понятих було складено акт про невиконання ухвали суду від 06.04.2017 р. (а.с.27) у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 (відповідач) відмовив державному виконавцю оглянути та описати автомобіль. Зазначає, що до накладення арешту автомобіль перебував у старшої доньки ОСОБА_4 - ОСОБА_7, однак перед арештом відповідач забрав його.

У заявника є побоювання, що відповідач намагатиметься будь-якими способами зменшити вартість рухомого майна, яке підлягає розподілу.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з вимогами п.п.1,7 ч.1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як видно з матеріалів справи, після збільшення своїх позовних вимог ОСОБА_4 просила, зокрема, залишити за нею спірний автомобіль, який є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (на що вказує позивач), однак зареєстрований за нею. Разом із цим, позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила, зокрема, накласти арешт на спірний автомобіль та передати його на зберігання представнику за довіреністю - ОСОБА_6 Ухвалою Тячівського районного суду від 06 квітня 2017 р. заяву про забезпечення позову було задоволено частково: накладено арешт на автомобіль і заборонено експлуатацію автомобіля до вирішення справи по суті. У частині вимог про передачу автомобіля на зберігання представнику було відмовлено.

Актом державного виконавця від 27 квітня 2017 р. встановлено, що при виїзді за адресою: АДРЕСА_1, автомобіля марки Мерседес-Бенц, 2002 р. випуску, не виявлено. Зі слів боржника (відповідача) місце знаходження автомобіля йому невідоме (а.с.27). Також ОСОБА_3 відмовився підписувати цей акт.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

За таких обставин існує реальна загроза подальшого відчуження, пошкодження, приховування майна, а в контексті спірних правовідносин і позовних вимог ОСОБА_4 це може утруднити в майбутньому виконання рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивача.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку та постановив законну ухвалу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції і не дають підстав для скасування постановленої ним ухвали як необґрунтовані, суперечні обставинам справи та нормам процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 313, 314 ч.1 п.4, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити. 2. Ухвалу Тячівського районного суду від 05 травня 2017 року залишити без змін. 3.Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: