Справа № 177/985/17
Провадження № 2/177/934/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 вересня 2017 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Коваль Н. В.

за участі: секретаря Зборівської І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації, треті особи: Грузька сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області , ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою та просила встановити факт, що вона постійно проживала з ОСОБА_3, померлою 29 вересня 2016 року за адресою: вул. Зелена, 38 в с. Глеюватка Криворізького району Дніпропетровської області на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.09.2017 року померла її мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0004 га, що належала їй на праві приватної власності.

За життя мати позивача заповіла їй земельну ділянку, про що 07.10.2011 року склала заповіт.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_3, є позивач та її племінник ОСОБА_2, оскільки його мати, та одночасно сестра позивачки, померла, ОСОБА_2, із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертався і спадщину не прийняв.

ОСОБА_3 на час смерті була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, а фактично мешкала з грудня 2014 року по день смерті разом з позивачем за адресою : с. Глеюватка Криворізького району вул. Зелена буд. 38.

Після смерті матері позивач звернулася до приватного адвоката за консультацією про порядок прийняття спадщини, де адвокат роз'яснив, що подавати заяву до нотаріуса протягом 6-ти місячного терміну після смерті матері не потрібно, оскільки вона на момент її смерті постійно проживала з нею і відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. При цьому адвокат не вияснив, що позивач дійсно з матір'ю проживала на момент її смерті, але разом з нею за однією адресою зареєстрованою не була. Ця обставина стала причиною того, що позивач звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за заповітом вже після закінчення 6-ти місячного строку, де постановою держаного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадок за заповітом, через пропуск строку прийняття спадщини, оскільки на момент смерті матері позивач з нею зареєстрованою не була і протягом 6-тимісячного терміну до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулася.

ОСОБА_3 з 2004 року перебувала на диспансерному обліку в зв'язку з тяжкими захворюваннями серця: ІБС, дифузний кардіосклероз, хронічне захворювання легень та потребувала щоденної допомоги, оскільки самостійно не могла вийти в магазин, приготувати їжу, прати одяг та білизну. Оскільки позивач постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 і не мала можливості щодня відвідувати мати в ОСОБА_4, вона прийняла рішення забрати мати до себе і доглядати її до смерті. В грудні 2014 року мати переїхала до позивача але позивач не зареєструвала її за місцем свого мешкання.

Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, до початку розгляду справи надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 50).

Представник відповідача Криворізької районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки (а.с. 49).

Третя особа ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с. 31).

Представник третьої особи Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить поштове повідомлення з відміткою «доставлено особисто» (а.с. 48).

В звязку з неявкою в судове засіданні осіб, які беруть участь у справі, на підставі ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.09.2017 року померла ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КИ № 705985 (а.с. 15).

ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5) є рідною донькою ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про народження серії ЯЖ № 834487 (а.с. 42), з якого видно, що ОСОБА_5Ф (ОСОБА_3) є матірю ОСОБА_6 (ОСОБА_3).

Про зміну прізвища ОСОБА_5 на ОСОБА_3, свідчить свідоцтво про одруження серії І-КИ № 029132 (а.с. 43), про зміну прізвища ОСОБА_6 на ОСОБА_1, свідчить свідоцтво про одруження серії І-КИ № 394457(а.с. 54).

За життя ОСОБА_3, 07.10.2011 року склала заповіт (а.с. 13) на імя ОСОБА_1, яким заповіла їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0004 га, розташовану на території Грузької сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що належить їй на праві власності, про що свідчить Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДП № 033047 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

17.05.2017 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, на, що отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку із пропуском прийняття спадщини (а.с. 20).

Як зазначила у своїй позовній заяві ОСОБА_1, після смерті матері позивач звернулася до приватного адвоката за консультацією про порядок прийняття спадщини, де адвокат роз'яснив, що подавати заяву до нотаріуса протягом 6-ти місячного терміну після смерті матері не потрібно, оскільки вона на момент її смерті постійно проживала з нею, при цьому адвокат не вияснив, що позивач дійсно з матір'ю проживала на момент її смерті, але разом з нею за однією адресою зареєстрованою не була.

З позовної заяви видно що ОСОБА_3 з 2004 року перебувала на диспансерному обліку в зв'язку з тяжкими захворюваннями серця: ІБС, дифузний кардіосклероз, хронічне захворювання легень, про що свідчать виписка із медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 22), довідка про причину смерті (а.с. 14) та потребувала щоденної допомоги, оскільки самостійно не могла вийти в магазин, приготувати їжу, прати одяг та білизну.

Оскільки позивач постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 і не мала можливості щодня відвідувати мати в ОСОБА_4, вона прийняла рішення забрати мати до себе і доглядати її до смерті. В грудні 2014 року мати переїхала до позивача але позивач не зареєструвала її за місцем свого мешкання.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, підтверджується актом від 20.05.2017 року, затвердженим головою Глеюватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 23), з якого видно що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 у грудні 2014 року переїхала на постійне місце проживання у ІНФОРМАЦІЯ_4 та проживала там до часу смерті 29.09.2016 року.

З паспорту позивача (а.с. 11), видно, що вона зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось про, що свідчить інформаційна довідка зі спадкового реєстру (а.с. 37).

Згідно із ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав.

Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відсутність факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавця, а також виходячи з того, що іншого порядку встановлення даного факту окрім судового, законом не визначено, суд вважає за необхідне встановити факт постійного проживання позивача із спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 29.09.2016 року, на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 11, 60, 208, 209, 212, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 256, 1217,1220, 1258, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Криворізької районної державної адміністрації, треті особи: Грузька сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області , ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3, померлою 29 вересня 2016року, на час відкриття спадщини, тобто до 29 вересня 2016 року, за адресою: вул.Зелена, 38, с. Глеюватка, Криворізького району Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: