Справа № 149/1416/17 Провадження № 22-ц/772/1951/2017Головуючий в суді першої інстанції Олійник І. В.
Категорія 50 Доповідач Матківська М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Берегового О.Ю., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

За участі: відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В с т а н о в и л а:

30 травня 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що негативно впливає на їх розвиток та виховання, хоча він має можливість матеріально забезпечувати дітей, оскільки має постійне місце роботи та достатній регулярний заробіток.

Вона має недостатньо високу заробітну плату для самостійного забезпечення трьох дітей, в зв'язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі по 1/5 частці від усіх видів доходів щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 червня 2017 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання трьох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/5 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2017 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити її позов та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30 травня 2017 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим через порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, оскільки, встановивши, що позовна вимога про стягнення аліментів в розмірі по 1/5 частці не відповідає змісту ч. 2 ст. 183 СК України, судом в порушення вимог частини 4 ст. 10 ЦПК України не було відкладено розгляд справи з тим, щоб роз'яснити їй право на уточнення позовних вимог, що призвело до стягнення судом першої інстанції необґрунтовано заниженого розміру аліментів на трьох дітей.

В судовому засіданні відповідач заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просить її задовольнити частково і стягнути на утримання трьох дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх його доходів.

Позивач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 з 27 січня 2003 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2, виданим 27 січня 2003 року (а. с. 6).

Від шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане 1 травня 2004 року), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4, видане 31 січня 2007 року) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5, видане 27 листопада 2013 року) (а. с. 7, 8, 9).

Згідно зазначених свідоцтв про народження батьком дітей є ОСОБА_2, матір'ю - ОСОБА_3.

По справі встановлено, що відповідач, являючись батьком трьох неповнолітніх дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має таку можливість.

21 червня 2017 року відповідачем було подано до суду першої інстанції заяву, згідно якої він позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення (а. с. 27).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За правилами ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яке буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення аліментів в розмірі по 1/5 частці заробітку на кожну дитину суперечить ч. 2 ст. 183 СК України, що послужило підставою для часткового задоволення позову.

Разом з цим колегія суддів не погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, що буде стягуватись з відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, в редакції чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, при визначенні розміру аліментів суд зобов'язаний врахувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції чинній на день ухвалення оскаржуваного рішення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Як свідчать матеріали справи відповідач має нормальний стан здоров'я; має постійне місце роботи і регулярний дохід; не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи інших осіб, а тому має всі можливості матеріально утримувати своїх дітей, що є його обов'язком відповідно до ст. 180 СК України.

Згідно довідки ПП «Агролад - П» від 10 травня 2017 року № 305 ОСОБА_2 з 2016 року працює на підприємстві, його заробітна плата за 6 місяців (листопад 2016 року - квітень 2017 року) склала 46 180 грн.; посадовий оклад становить 8 750 грн. (а. с. 5).

Також судом встановлено, що неповнолітні діти: ОСОБА_4 віком тринадцять років, ОСОБА_5 віком десять років та ОСОБА_6 віком три роки, мають задовільний стан здоров'я та не мають окремого доходу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дійшовши висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на трьох дітей у єдиній частці від його заробітку (доходу) у відповідності до вимог ч. 2 ст. 183 СК України, проте визначив недостатній для забезпечення нормального рівня життя дітей (їх фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку) розмір аліментів, а саме: 1/5 частку заробітку на трьох дітей.

Дійшовши вірного висновку про те, що заявлена позивачем вимога про стягнення аліментів в розмірі по 1/5 частці заробітку на кожну дитину суперечить ч. 2 ст. 183 СК України, судом першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, згідно якої суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, не було роз'яснено позивачу право на збільшення чи зменшення розміру позовних вимоги відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України. Справу було розглянуто за відсутності сторін, які в день судового засідання - 21 червня 2017 року з'явилися в суд і подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність.

З урахуванням вищенаведених вимог закону, врахувавши стан здоров'я дітей, вік дітей, що вони являються неповнолітніми та їх матеріальне становище - відсутність будь-якого доходу; а також врахувавши стан здоров'я відповідача, його матеріальне становище, що він має постійне місце роботи і постійний дохід у вигляді заробітної плати (посадовий оклад в розмірі 8 750 грн.), відсутність у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та інших осіб, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги позивача та стягнення із відповідача на її користь аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, в редакції чинній на час розгляду справи апеляційної скарги та прийняття рішення суду апеляційним судом, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим між 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог: стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 3 цієї статті якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір, що підлягав до сплати за подання до суду позовної заяви в сумі 640 грн. та судовий збір, що підлягав до сплати за подання апеляційної скарги на рішення суду в сумі 704 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст. 180, 181, 182, 183 СК України, ст. 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 червня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5; ІПН НОМЕР_1; проживаючого по АДРЕСА_1, працюючого на ПП «Агролад - П», на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2017 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. судового збору, що підлягав до сплати за подання до суду позову та 704 грн. судового збору, що підлягав до сплати за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ М.В. Матківська

Судді: /підпис/ О.Ю. Береговий

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом:

Суддя: М.В. Матківська