Провадження № 2/522/8370/17
У Х В А Л А

20.07.2017 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Нікітіна С.Й., розглянувши заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадження суду надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «Комерційний індустріальний банк», ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів.

Позивачами подано заяву про вжиття заходів забезпечення їх позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху № 4а-Н (загальною площею 70,2 кв.м.), що знаходяться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 49/1.

Позивачі посилаються на те, що наразі є загроза ускладнення виконання можливого рішення суду, через прийняття відповідачем ОСОБА_3 активних дій по ініціюванню звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на вказане майно.

Дослідивши подані матеріали, враховуючи підтвердженні ними обставини справи, проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову, керуючись вимогами ст.ст. 151-153 ЦПК України, а також Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суддя вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно розяснень, що надані в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернула з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Визначивши юридичну природу спірних правовідносин між сторонами і закон, який їх регулює, суддя знаходить, що реальність загрози невиконання рішення суду в разі його задоволення наразі нічим не обґрунтована, окрім припущення позивачів, так як з наданих матеріалів вбачається лише виникнення у відповідача ОСОБА_3 можливості ініціювати звернення на спірне майно, що виникне не раніше аніж середина серпня місяця 2017 року.

Крім того, суддя бере до уваги той факт, що позивачами до теперішнього часу не проінформовано нотаріуса про наявність спору щодо вказаного майна, тобто не використані всі, передбачені законом, можливості запобігання звернення стягнення на спірний предмет іпотеки.

Таким чином, суддя, проаналізувавши доводи заявника, вважає, що клопотання про забезпечення позову передчасне, а тому не обґрунтоване і не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1, ОСОБА_2 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен банк Аваль», ПАТ «Комерційний індустріальний банк», ТОВ «Фінансова компанія «Централ фінанс», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення 1-го поверху № 4а-Н (загальною площею 70,2 кв.м.), що знаходяться за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 49/1.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає.

СУДДЯ:

20.07.2017