Справа № 159/1167/17
Провадження № 2/159/544/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням - судді Василюка О.С.

за участі секретаря -Бакай Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дубівської сільської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом доДубівської сільської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки. Заявлені вимоги позивач обгрунтовує тим, що 07.08.2012 року померла баба позивача, ОСОБА_2. За життя дідом позивача, ОСОБА_3, який помер 19.08.2008 року та бабою позивача ОСОБА_2 було складено заповіти, відповідно до яких все своє майно вони заповіли онукові, ОСОБА_1 Після смерті діда, ОСОБА_3 позивач успадкував житловий будинок №9 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в селі Бахів Ковельського району по вулиці Загородня та земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» Ковельського району розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Після смерті діда ОСОБА_3, а саме 26.04.2010 року за №36/5-5 Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області було винесено рішення про надання у власність земельної ділянки бабі позивача, ОСОБА_2, жительці села Бахів площею 5,569 га в т.ч. для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1854 га в селі Бахів по вулиці Загородня,9, для ведення особистого селянського господарства площею 0,3715 га в селі Бахів із земель Дубівської сільської ради не наданих у власність та користування.Технічна документація була виготовлена в 2009 році на ОСОБА_2, державні акти про право власності на дані земельні ділянки не видавались, так як спадкодавець не встигла завершити процедуру приватизації земельних ділянок, а саме зареєструвати право власності на земельні ділянки на своє імя, а тому за вказаних обставин позивач звернувся до суду з позовом про визнання за ним права на завершення приватизації та права на здійснення реєстрації права власності на його ім'я.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, попередньо подавши до суду письмову заяву в якій просять справи слухати у їх відсутності. Заявлений позов підтримують повністю. Позивач клопоче про віднесення судових витрат по справі за його рахунок, просять позов задовольнити.

Представник відповідача Дубівської сільської ради в судове засідання не зявився, хоча належним чином та завчасно був повідомлений про час та місце слухання справи про причини неявки суд не повідомив, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобоязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.58,59 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.За змістом ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування може здійснюватись за заповітом, або за законом.

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 є внуком спадкодавця, ОСОБА_5

Відповідно до свідоцтва про смерть І-ЕГ №129101 від 07.08.2012 року, виданого Дубівською сільською радою Ковельського району Волинської області, актовий запис №27, ОСОБА_2 померла 07.08.2012 року.

04 серпня 2008 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений секретарем Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі під №289, згідно якого належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в селі Бахів Ковельського району по вулиці Загородня,9 заповіла онукові, ОСОБА_1

Заповіт посвідчений секретарем Дубівської сільської ради Ковельського району Волинської області ОСОБА_6, 04.08.2008 року не змінено та не відмінено. Після смерті баби, ОСОБА_2, в управління спадковим майном вступив онук, ОСОБА_1 За покійною ОСОБА_2 рахуються земельні ділянки загальною площею 5,569 га (з них, 0,1854 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та 0,3715 кв.м. для ведення особистого селянського господарства).

З рішення Дубівської селищної ради №36/5-5 від 26.10.2010 року «Про надання у власність земельних ділянок» убачається, що ОСОБА_2 надано у власність земельних ділянок загальною площею 5,569 га, з яких 0,1854 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул.Загородня,9 в селі Бахів Ковельського району та 0,3715 га для ведення особистого селянського господарства в селі Бахів Ковельського району.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в т. ч., шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст.1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання Державного акта на право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_2 за життя замовила виготовлення даної документації однак, за життя не оформила у встановленому законом порядку права власності на спірні земельні ділянки.

Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено, що спадщина за законом та за заповітом після смерті спадкодавиці відкрилась 07.08.2012 року, остання за життя не набула права власності на спірні земельні ділянки згідно зі ст.125 ЗК України, проте розпочала процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України. Позивач, як єдиний спадкоємець у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті спадкодавиці, набув права в порядку спадкування, а саме: право на завершення приватизації та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням ОСОБА_6 з Державного реєстру прав на своє ім'я.

Таким чином, у судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які підтверджують підставність заявлених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 58,59,60,61,212 218,224-225 ЦПК України, ст. ст. 1216 1218, 1220, 1225 ЦК України , п. «г» ч. 1 ст. 81, п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_2, яка померла 07 серпня 2012 року, право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,1854 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та земельної ділянки 0,3715 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по вулиці Загородня,9 в селі Бахів Ковельського району та право на здійснення реєстрації права власності з отриманням ОСОБА_6 з Державного реєстру прав на вищезазначені земельні ділянки на імя ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом , що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий:ОСОБА_7