1Справа № 335/8112/17 2-н/335/140/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши матеріали заяви Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2017 року Концерн «Міські теплові мережі» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з березня 2014 року квітень 2014 року, з жовтня 2014 року квітень 2015 року, з жовтня 2015 року квітень 2016 року у розмірі 7 142 грн. 28 коп.

До заяви заявником долучені документи, в тому числі і договір № 203397 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01 липня 2015 року, який не підписаний споживачем ОСОБА_1

Пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року визначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

У разі наявності спору про право, що вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із відсутності документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги; якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року).

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, із заяви Концерну «Міські теплові мережі» про видачу судового наказу та поданих заявником документів вбачається спір про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 Цивільного процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, уприйнятті заяви Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованостіслід відмовити, розяснивши заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На підставі викладеного, керуючись п. п.9, 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року, ст. 257 Цивільного кодексу України, ст. ст. 7, 11, 11-1, 95-98, 100 ч. 3 п. 2, 101, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

У прийнятті заяви Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості- відмовити.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.В.Калюжна