Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.07.2017 Справа №607/8848/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

присяжних ОСОБА_1

ОСОБА_2

за участю секретаря Дрозд Х.Я.

прокурора Галас Н.В.

лікаря-психіатра ОСОБА_3

особа, щодо якої вирішується питання

про примусову госпіталізацію ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку, -

ВСТАНОВИВ:

Лікар-психіатр Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 звернулася в суд із заявою про госпіталізацію гр. ОСОБА_4 в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню у примусовому порядку.

В судовому засіданні представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 заяву підтримала і пояснила, що гр. ОСОБА_4 страждає на важку розумову відсталість, яка обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби, у звязку з чим, хворий не може дати усвідомлену згоду на госпіталізацію в психіатричний стаціонар.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив

Громадянин ОСОБА_4 поступив в стаціонар Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні 13.07.2017 року, по направленні АПВ у супроводі матері, з діагнозом: важка розумова відсталість.

ОСОБА_4 не надав своєї згоди на лікування в психіатричному закладі, яке надається в умовах стаціонару.

Висновком комісії лікарів-психіатрів Тернопільської ОККПНЛ від 18.07.2017 року встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, із раннього дитинства відставав у психомоторному розвитку від ровесників. Ходити та говорити почав із трьох років. Відвідував дитсадок для дітей із порушеннями мови та ДЦП. Три роки навчався в спецшколі-інтернаті для розумово відсталих дітей, ніде не працював, у війську не служив, не одружений, дітей немає. Проживає із матірю, яка ним опікується.

ОСОБА_4 із трьох років знаходиться на обліку в психіатра. Багаторазово перебував на стаціонарному лікуванні в ТОККПНЛ. Остання виписка із 15.04.2016 р. по 19.05.2016 р. Дане поступлення повязане з погіршенням психічного стану: проявляє небезпечні дії до оточуючих (проявляє агресію до рідних та близьких, кидається з ножем).

На час огляду: у свідомості, дезорієнтований в часі, просторі, доступний формальному мовному контакту, на поставлені запитання відповіді однослівні, після тривалої паузи, не по-суті. Мова невиразна, не завжди розуміє зміст простих запитань. Словниковий запас малий. Виказує розлади сприймання: «чую «голос сатани», який кличе мене до себе, наказує мені щоб я бився...» Память знижена, коло інтересів відсутнє, подіями навколо себе не цікавиться. Мислення наочно дійове. Емоціїйно нестійкий, різко схильний до афективних реакцій. Вольові та адаптаційні процеси ослаблені. Інтелектуально мнестична функція вкрай обмежена. Читати, писати, рахувати не вміє, вправо, вліво не знає, кольорів не знає. Навиків самообслуговування дотримується частково з допомогою сторонніх. До власного стану критика відсутня.

Комісія лікарів-психіатрів вважає необхідним стаціонарне обстеження та лікування пацієнта ОСОБА_4 в умовах ТОККПНЛ у зв'язку із неможливістю отримати його усвідомлену згоду.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до вимог ст. 282 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Також, рішенням Конституційного суду України № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Конституційний Суд України вказав, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Аналізуючи в сукупності вищенаведені обставини, суд вважає, що слід помістити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без його усвідомленої згоди на стаціонарне лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні.

На підставі наведеного, керуючись ст.279-282 ЦПК України, ст.13-16 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву лікаря-психіатра Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію ОСОБА_4 до психіатричного закладу у примусовому порядку - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, інваліда І-ї групи у примусовому порядку в Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню для надання відповідної психіатричної допомоги в умовах стаціонарного лікування.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5