АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3947/17 Головуючий 1 інст. - Лосєв Д.К.
Справа № 625/80/17 Доповідач - Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2017 року м.Харків

Апеляційний суд Харківської області в складі:

головуючого Кружиліної О.А.

суддів Кіся П.В., Хорошевського О.М.

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на ухвалу Коломацького районного суду Харківської області від 05 травня 2017 року

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Кисівське», треті особи - Відділ Держгеокадастру в Коломацкьому районі Харківської області, Сектор державної реєстрації Коломацької районної державної адміністрації Харківської області, про визнання договорів оренди землі недійсними, -

в с т а н о в и в:

21 березня 2017 року ПСП «Кисівське» звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ПСП «Лілія» про визнання договорів оренди недійсними.

Ухвалою судді Коломацького районного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

12 квітня 2017 року ПСП «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися у суд із зустрічним позовом до ПСП «Кисівське» про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними.

04 травня 2017 ПСП «Лілія» подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Коломацького районного суду Харківської області від 05 травня 2017 року у задоволенні заяви директора ПСП «Лілія» ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник ПСП «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою заборонити ПСП «Кисівське» використовувати наступні земельні ділянки в якості способу забезпечення позову: 1) земельну ділянку площею 6,2015 га із кадастровим номером НОМЕР_1 що належить ОСОБА_2; 2) земельну ділянку площею 6,4204 га із кадастровим номером НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2; 3) земельну ділянку площею 6,4014 га із кадастровим номером НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на порушення норм процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви директора ПСП «Лілія» про забезпечення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з положень статей 151-153 ЦПК України з врахуванням роз'яснень, які містяться у постанові Пленум Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та тих обставин, що посилання директора ПСП «Лілія» ОСОБА_4 на існування висновку експерта, як на підставу задоволення заяви про забезпечення позову є передчасним і таким, що не може свідчити про наявність визначених законом підстав для її задоволення.

З таким висновком суду апеляційний суд погоджується у повному обсязі.

З виділеного матеріалу вбачається, що між сторонами виник спір право оренди земельними ділянками, які належить на праві власності ОСОБА_1, ОСОБА_2

ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №130105, виданого 02 грудня 2004 року, належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_3, площею 6,4015 га, що розташована за адресою: Харківська область, Коломацький район, сільрада Шляхівська.

ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 07 жовтня 2015 року Коломацькою держаною нотаріальною конторою належить земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 6,4204 га, що розташована за адресою: Харківська область, Коломацький район, сільрада Шляхівська, а також на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_4, виданого 04 жовтня 2004 року, належить на праві власності земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 площею 6,2015 га, що розташована за адресою: Харківська область, Коломацький район, сільрада Шляхівська.

Директор ПСП «Лілія» ОСОБА_5 в обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначав про висновок експерта № 5661/6672 від 03 травня 2017 року, зробленого в рамках кримінального провадження № 0000029 від 01 квітня 2017 року, згідно з яким підписи, виконані у відповідних договорах та додатках до них, а саме в актах визначення меж земельних ділянок та актах примову-передачі земельних ділянок в оренду від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 виконані не ними, а іншими особами, а від імені ОСОБА_1 - могли бути виконані як ним, так і іншою особою.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (далі по тексту Постанова), забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У відповідності до пункту 4 Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших особі, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судова колегія вважає, що представником ПСП «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не доведено необхідності застосування судом заходів забезпечення позову, оскільки само по собі існування виковку експерта в рамках кримінального провадження, яке відповідно до положень статей 58,59 ЦПК України не може бути взятий судом до уваги як окремий вид доказу, не може бути самостійною підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не є підставою для скасування ухвали.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 , 313-315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Приватного сільськогосподарського підприємства «Лілія», ОСОБА_1, ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Коломацького районного суду Харківської області від 05 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню у касаційному порядку відповідно до статті 324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

О.М. Хорошевський