ухвала

іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченка ОлександраВолодимировича до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича на рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Шевченко О.В. (далі - ПАТ «КБ «Актив-Банк») звернулось до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 02 вересня 2014 року постановою правління Національного банку України № 545 ПАТ «КБ «Актив-Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

03 вересня 2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 вересня 2014 року № 79 запроваджено тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року № 838 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24 грудня 2014 року № 158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Актив-Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» Шевченка О.В. строком на 1 рік з 24 грудня 2014 року по 23 грудня 2015 року включно.

Здійснюючи на підставі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку, уповноваженою особою фонду було виявлено, що 07 жовтня 2013 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_5 укладено договір прощення боргу за кредитним договором № 38.1.07./ІЖ-1, відповідно до якого ПАТ «КБ «Актив-Банк» простив відповідачу частину боргу за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 38.1.07./ІЖ-1 у розмірі 4107 доларів США 87 центів.

26 березня 2015 року уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Актив-Банк» направлено відповідачу повідомлення про виявлення факту нікчемності правочину, укладеного між нею та ПАТ «КБ «Актив-Банк», а саме договору прощення боргу за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 38.1.07./ІЖ-1, з вимогою невідкладного здійснення оплати на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» грошових коштів в сумі 4 107 доларів США 87 центів.

Однак відповідач заборгованість не сплатила, в зв'язку з чим позивач просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору прощення боргу за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 38.1.07./ІЖ-1 шляхом стягнення на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» прощеної частини заборгованості за договором прощення боргу за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 38.1.07./ІЖ-1 - 4 107 доларів США 87 центів.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2016 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 лютого 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_5 про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» ЛуньоІ.В. просить скасувати рішення апеляційного суду, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що підстав для стягнення суми у зв'язку з нікчемністю правочину немає, оскільки ця сума стягнута на користь банку за рішенням суду.

Доводи касаційної скарги щодо порушення вимог ст. 216 ЦК України та неправомірної відмови у застосуванні наслідків нікчемного правочину, не знайшли свого підтвердження.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2012 року на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 38.1.07./ІЖ-1 від 05 грудня 2007 року в розмірі 54 107 доларів США 87 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19 вересня 2011 року складає 431 418 грн 28 коп.

Таким чином, сума боргу, яка банком прощена за договором від 07 жовтня 2013 року в розмірі 4 107 доларів США 87 центів, уже стягнута на користь банку на підставі судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що за виконавчим листом про стягнення заборгованості в розмірі 54 107 доларів США 87 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 19 вересня 2011 року складає 431 418 грн 28 коп., державним виконавцем було відкрито виконавче провадження.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 07 жовтня 2013 року між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_5, укладено договір прощення боргу за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 38.1.07./ІЖ-1.

На підставі вказаного договору позичальник сплатив частину боргу в сумі 50 000 доларів США, а банк простив позичальнику частину боргу, що залишилася у розмірі 4 107 доларів США 87 центів.

02 вересня 2014 року постановою Правління Національного банку України № 545 ПАТ «КБ «Актив-Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

03 вересня 2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 вересня 2014 року № 79 запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «КБ «Актив-Банк».

Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків регулюється Законом України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який набув чинності 22 вересня 2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку є Фонд.

Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Здійснюючи на підставі статті 38 Закону перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку уповноваженою особою Фонду на виконання вимог ст. ст. 37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виявлено факт нікчемності правочину, що укладений між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_5, а саме: договору прощення боргу за кредитним договором від 05 грудня 2007 року № 38.1.07./ІЖ-1.

Нормами частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Пунктом 1.19 Положення регламентовано, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за договорами, визначеними у пункті 1.18 цієї глави, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

26 березня 2015 року уповноваженою особою на адресу ОСОБА_5 було направлено повідомлення про нікчемність правочину, а саме договору прощення боргу з вимогою невідкладного здійснення оплати на користь ПАТ «КБ «Актив-Банк» грошових коштів в сумі 4 107 доларів США 87 центів.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом першої інстанції не вимагається.

Укладений між ПАТ «КБ «Актив-Банк» та ОСОБА_5 договір прощення боргу від 07 жовтня 2013 року є нікчемним із підстав, передбачених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки банк відмовився від своїх майнових вимог до відповідача.

Відповідно до ст. 236 ЦК України нікчемний правочин є недійсним з моменту його вчинення.

Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Відповідно до ч. ч. 1, 4, 5 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Таким чином, виходячи із системного аналізу наведених норм ЦК України правовим наслідком нікчемного правочину є повернення сторін до попереднього стану, який існував на день його укладення.

На час укладення договору прощення боргу, між сторонами цього договору існували договірні відносини за кредитним договором від 05 грудня 2007 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20 березня 2012 року був визначений розмір кредитної заборгованості у сумі 431 418 грн 28 коп. Також встановлено, що боржник ОСОБА_5 частково погасила заборгованість у розмірі 50 000 дол. США.

Оскільки пунктом 1.19 Положення регламентовано, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію зобов'язана вжити заходів для витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за договорами, визначеними у пункті 1.18 цієї глави, а також має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням, а за договором прощення боргу відповідачу, не передавались будь які кошти, вказана норма не може бути застосована до виниклих правовідносин і на підставі неї з відповідача не може бути стягнуто 4 107,87 доларів США.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки проведення такого стягнення суперечить вимогам ст. 216 ЦК України, п. 1.19 Положення, а вказані кошти боржник має сплатити банку на підставі рішення суду і у випадку задоволення позову буде проведене подвійне стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» Луньо Іллі Вікторовича відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік О.В. Ступак