Справа № 466/4385/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінська Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу ДВС ЛМУЮ, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, ПН ЛМНО ОСОБА_4, з участю третьої особи відділу опіки та піклування ШРА ЛМР про визнання електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсним та скасування їх результатів,-

установив:

11 травня 2017року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 відділу ДВС ЛМУЮ, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3, ПН ЛМНО ОСОБА_4, з участю третьої особи відділу опіки та піклування ШРА ЛМР про визнання електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсним та скасування їх результатів.

В обґрунтування позову покликається на те, що з 2 лютого 2010року в квартирі №4 на вул. П.Панча,10 в м. Львові зареєстровані та проживають: малолітній син Позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з мамою ОСОБА_6.

28.04.2016 року, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № ЄДРВП 33383711 в ОСОБА_2 ВДВС Львівського МУЮ він дізнався, що відповідач-1 подав заявку на реалізацію арештованого майна 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, і в подальшому це майно перейшло у власність ОСОБА_3 7 липня 2015року, про що його було повідомлено після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Також було встановлено, що електронні торги з продажу зазначеної квартири проводила Львівська філія Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України тричі і, оскільки електронні торги не відбулися на підставі відсутності допущених учасників, то власником 1/4 квартири по вул. П.Панча, 10/4 в м. Львові стала ОСОБА_3, яка виявила бажання залишити за собою нереалізоване на електронних торгах майно.

Перші торги, які призначено на 04.08.2014року за ціною 100 000грн. не відбулися, у звязку з відсутністю купівельного попиту. Згідно акту від 29.08.2014року проведено уцінку майна на 30% і таким чином вартість арештованого майна становить - 70 000 гривень.

Другі торги, які призначено на 20.10.2014року не відбулися, у звязку з відсутністю купівельного попиту, про що відповідач-1 склав протокол №7273 проведення електронних торгів. Згідно акту від 20.11.2014року проведено уцінку майна на 50% і таким чином вартість арештованого майна становить - 50 000 гривень.

Треті торги, які призначено на 22.12.2014року не відбулися, у звязку з відсутністю купівельного попиту, про що відповідач-1 склав протокол № 24660 проведення електронних торгів.

Своїм листом від 25.12.2014року відповідач-1 повідомив стягувача про її право залишити за собою нереалізоване майно в рахунок погашення боргу, на що стягував погодилася, подавши письмову заяву.

Постановою від 29.12.2014року та актом від 29.12.2014року відповідач-1 передав нереалізоване майно в рахунок погашення боргу відповідачу-3

Про названі вище рішення відповідач-1 не повідомив боржника, оскільки в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які дані про вручення йому рекомендованих листів, чим порушив його права на володіння та розпоряджання своєю власністю.

В подальшому Відповідач-3 звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_4 та отримала свідоцтво та витяг про реєстрацію права власності 1/4 квартири по вул. П.Панча,10/4 в м. Львові.

Вважає, що електронні торги з реалізації 1/4 квартири по вул. П.Панча,10/4 в м. Львові, яка належала позивачу, проведені 4 серпня 2014року, 20 жовтня 2014року та 22 грудня 2014року в порушення чинного законодавства, і є такими що порушили його законні права та інтереси, як власника майна гарантованого Конституцією України, а отже звернувся до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ВДВС ЛМУЮ, відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали та заперечили проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені в письмових запереченнях, які долучені до матеріалів справи.

Інші учасники в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, відповідача ОСОБА_3, зясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких, зокрема, віднесено виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до вироку Залізничного районного суду м. Львова від 1 червня 2012року по справі №1-486/11 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 138100,40гривень матеріальної шкоди.

На виконанні у ОСОБА_2 відділі ДВС Львівського МУЮ, перебувало виконавче провадження ВП №33383711 з примусового виконання виконавчого листа №1-486/2011 від 19.06.2012року, що видав Залізничний районний суд м. Львова, про стягнення ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 138100,40грн. матеріальної шкоди.

11.07.2012року ОСОБА_2 відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

В ході проведення виконавчих дій за боржником виявлене нерухоме майно, а саме, квартиру №4 на вул. Панча,10 у м. Львові, якою ОСОБА_1 володів спільно з ОСОБА_7, ОСОБА_8

З моменту відкриття виконавчого провадження і по даний час ОСОБА_1 жодного разу не контактував з органом ДВС на предмет виконання вироку суду. Крім цього неодноразово державний виконавець разом із стягувачем ОСОБА_3 виходили за адресою по місцю його реєстрації, а саме м. Львів, вул. Панча, 10/4, з метою проведення виконавчих дій, однак жодного разу доступу до житла не надано. Із слів сусідів - боржник відсутній, мешканців даної квартири дуже рідко бачать.

На залишені державним виконавцем виклики ОСОБА_1 не зявлявся, надіслану йому кореспонденцію від державного виконавця у почтовому відділенні не забирав. Таке відношення ОСОБА_1В свідчить про небажання виконати вирок суду. На постанову про примусовий привід боржника через органи МВСУ здійснено не було, за відсутності такого.

Державним виконавцем вжито всіх заходів на виконання вироку суду відповідно до Закону.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Безпосередньо ст. 52 Закону наведено порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника.

Судом встановлено, що арештованим майном боржника являлась лише частка у спільній сумісній власності квартири №4 на вул. П. Панча, 10 у м. Львові, яка відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 07.10.2013року по справі №466/6834/13-ц (суддя Свірідова В.В.) визначена у розмірі 1/4.

Отже твердження представника Позивача про те, що порушені вимоги Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», Закону України «Про охорону дитинства» відносно зареєестрованої малолітної дитини - ОСОБА_5 є хибними, оскільки, підкреслюю арештованим майном було лише визначена судом частка квартири, а не цілісне житло.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8, 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу ДВС ЛМУЮ, ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_3., ПН ЛМНО ОСОБА_4, з участю третьої особи відділу опіки та піклування ШРА ЛМР про визнання електронних торгів з реалізації нерухомого майна недійсним та скасування їх результатів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_9