Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 331/1684/17 Головуючий у 1 інстанції Жукова О.Є.
Номер провадження 22-ц/778/2835/17 Суддя-доповідач Подліянова Г.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Подліянової Г.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

за участю секретаря Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору б/н від 22.03.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 5300,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до Умов та правил надання банківських послуг та умов договору.

Проте, відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.10.2016 року у сумі 20581,45 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 5228,98 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 11 746,21 грн., заборгованість за пенею та комісією 2150,00 грн., а також штрафів відповідно умов кредитного договору.

На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 20581,45 грн. та понесені судові витрати в сумі 1600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення ( судової повстки) ( а.с.95-96) до апеляційного суду не з"явилися, причини неявки в судове засідання не повідомили, будь яких письмових клопотань від них не надходило.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст. ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в с удове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.03.2011 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № б/н, згідно умов якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 5300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява (а.с.12) разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг (а.с.15-38) та Тарифами банку (далі - тарифи) (а.с.14), які викладені на офіційному банківському сайті, складає між ним та банком договір.

Встановивши, що ОСОБА_3 належним чином не виконав своїх зобов`язань за договором №б/н, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову у зв'язку із спливом позовної давності про застосування якої заявлено відповідачем, пославшись на ті обставини, що останні платіж по кредиту здійснено 25.03.2013 року, а дія картки закінчилася 31 березня 2013 року.

Проте повністю з таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Застосовуючи до позовних вимог наслідки спливу загальної позовної давності, суд не зазначив в рішенні коли розпочався її перебіг та коли він сплив.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до змісту Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового тарифу» держатель картки ОСОБА_3 зобов`язаний щомісяця до 25 числа, наступного за звітнім, здійснювати погашення суми заборгованості за кредитом, яка виникла за попередній звітний місяць 7% від заборгованості але не менш ніж 50 грн. від залишку заборгованості (а.с.14).

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України).

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22 жовтня 2014 року по цивільній справі № 6-127 цс14.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що строк дії карти НОМЕР_1, отриманої відповідачем діє до 31.03.2013 року.

Натомість, матеріали справи таких доказів не містять. Карта в матеріалах справи відсутня.

З наданої банком довідки вбачається, що кредитна карта НОМЕР_1, яка була отримана відповідачем діє строком до жовтня 2014 року (а.с.80).

Зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Отже, за вищезазначеним кредитним договором встановлений строк виконання зобов"язання до 10/2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості клієнта ОСОБА_3 за договором № б/н від 22.03.2011 р.(а.с.9-11), останній платіж здійснений відповідачем 25.03.2013 року, строк дії кредитної картки - до жовтня 2014 року, з позовом до суду банк звернувся 03.03.2017 року.

З огляду на викладене, та враховуючи подану відповідачем заяву про застосування строку позовної давності (а.с.60), колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для застосування позовної давності стосовно щомісячних платежів, нарахованих банком у період до 03.03.2014 року.

Таким чином, стягненню на користь банку підлягає заборгованість, яка за період з 03.03.2014 року по 03.03.2017 року становить: 10650,47 грн. та складається з: 881,55 грн. (5228,98 грн. - 4347,43 грн. = 881,55 грн.) - заборгованості за тілом кредиту; 9768,92 грн. (11746,21 грн. - 1977,29 грн. = 9768,92 грн.) - заборгованості за відсотками.

Як вбачається зі змісту позовної заяви (а.с.3-6) та наданого банком розрахунку (а.с.9-11), звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач просив стягнути пеню, нараховану за період з 01.08.2012 року по 31.10.2016 року в сумі 2150 грн.

З огляду на наданий банком розрахунок пені та заяви про застосування строків позовної давності, наданої відповідачем в суді першої інстанції, сума пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь банку за період з 03 березня 2016 року по 03 березня 2017 року становить 650 грн. (2150 грн. - 1800 грн.. = 650 грн.).

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (далі - Умови) (а.с.15-38), та Тарифами (а.с.14) передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (п. 2.1.1.12.6.2 та п. 2.1.1.12.8.1) по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з п.2.1.1.7.6 Умов сторонами передбачена сплата штрафів (500 грн. + 5% від суми заборгованості) як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів (а.с. 34).

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому в частині вимог банку про стягнення штрафів необхідно відмовити з зазначених підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Враховуючи викладене, рішення суду першої відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 в сумі 11300,47 грн., яка складається з: 881,55 грн. - заборгованості за кредитом; 9768,92 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 650 гривень - заборгованості з пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У відповідності до ст.88 ЦПК України ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 20581,45 грн., задоволено 11300,47 грн.), в сумі 878,50 грн. (1600 грн. * 11300,47 грн. / 20581,45 грн.).

Крім того, ПАТ КБ «ПриватБанк» має право на компенсацію судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог за апеляційною скаргою (заявлено 20581,45 грн., задоволено 11300,47 грн.), в розмірі 966,35 грн. (1760 грн. * 11300,47 грн. / 20581,45 грн.).

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню компенсація судового збору в сумі 1844,85 грн. (966,35 грн. + 878,50 грн.).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2017 року у цій справі скасувати, ухвалити по справі нове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.03.2011 року в сумі 11300,47 грн., яка складається з: 881,55 грн. - заборгованості за кредитом; 9768,92 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом; 650 гривень - заборгованості з пені.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в сумі 1844,85 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: