Провадження № 2/265/767/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 липня 2017 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

при секретарі Мамаєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

треті особи: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що

вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_3. З 2012 року вони припинили шлюбно - сімейні стосунки, і з того часу і дотепер відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не відвідує доньку, хоча вона ніколи не чинила йому перешкод у цьому. Крім того, донька від народження хворіє, має діагноз - церебральний параліч, подвійна гемеплегічна форма зі стійкими порушеннями руху переважно у вигляді лівостороннього парапету з затримкою психомоторного розвитку. Вона потребує постійного лікування, має статус дитина інвалід з дитинства. З дитиною відповідач не спілкується, не бажає підтримувати будь - яких стосунків з донькою, не проявляє по відношенню до неї батьківських почуттів, жодного разу не брав участі у реабілітаційних програмах дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти за рішенням суду не сплачує. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Просила суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка ОСОБА_1 до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Представники третіх осіб до суду не з'явилися, надіславши до адреси суду письмові клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при ухваленні рішення просили максимально врахувати інтереси малолітньої дитини.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_3, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, неповнолітня ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2, виданого Іллічівським управлінням праці та соціального захисту населення м.Маріуполя Донецької області 22 квітня 2013 року ОСОБА_4 отримує державну соціальну допомогу на дитину - інваліда з дитинства - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно епікризу, виданого КЗ «МТМО здоров»я дитини та жінки», дитяче неврологічне відділення, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, має діагноз - дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегічна форма у вигляді спастичного тетрапареза з порушенням статики і руху.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 був зареєстрований Лівобережним районним у місті Маріуполі відділім державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 31 грудня 2016 року, актовий запис № 467. Після укладення шлюбу прізвище дружини - ОСОБА_5.

З постанови про відкриття виконавчого провадження від 12 лютого 2015 року, виданої Жовтневим відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції вбачається, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 грудня 2014 року виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів в розмірі 200 гривень щомісячно на її утримання, як одного з батьків, з яким проживає дитина - інвалід, протягом всього часу проживання з дитиною - інвалідом та опікування нею, починаючи з 20 жовтня 2014 року.

Відповідно до довідки, виданої Центральним відділом ДВС міста Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам в розмірі 200 гривень щомісячно станом на 30 листопада 2016 року складає 5200 гривень.

Відповідно до довідки, виданої Центральним відділом ДВС міста Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області заборгованість ОСОБА_2 по аліментам в розмірі 600 гривень щомісячно станом на 30 листопада 2016 року складає 15600 гривень.

Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина.

З акту обстеження умов проживання позивачки ОСОБА_1 від 31 травня 2017 року, складеного комісією у складі начальника ССД та головного спеціаліста, вбачається, що в будинку № АДРЕСА_1, малолітня ОСОБА_3 проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_1, в сім'ї є все необхідне, створені добрі умови для проживання та виховання дитини.

Як вбачається з довідки про склад сім»ї, виданої КСН Селище «Каменськ» від 12 червня 2017 року, по АДРЕСА_1 разом з позивачкою проживає її донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зокрема, з листа КЗ Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 Маріупольської міської ради вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір»ю ОСОБА_1. Спостерігається в амбулаторії № 3 від дня народження, перебуває на «Д» обліку у невролога ЦПСМД № 1, як інвалід дитинства (підгрупа «А») з діагнозом: ЦП, подвійна геміплегічна форма з тетрапараземом, переважно в нижніх кінцівках. Амбулаторію відвідує з мамою, яка і виконує всі рекомендації лікарів в повному обсязі. Батько дитини ОСОБА_2 амбулаторію з донькою не відвідував.

Згідно з ч. 4 ст.19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

З висновку Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 19 червня 2017 року вбачається, що є всі достатні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України, держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.

Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини.

Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН Про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Згідно зі ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Відповідач, не бажаючи приймати участь в судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов'язків, тим самим не оспорює наявних підстав для позбавлення його батьківських прав.

Виходячи з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що дитина не проживає з батьком і він після розлучення з матір'ю дитини не опікується її долею, не відвідував, з дитиною не спілкується, її життям не цікавиться, малолітня дитина фактично не знає свого батька, не отримує від нього тепла та батьківської турботи, приймаючи до уваги висновок служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, суд вважає за можливе позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 213-215, 224 - 227 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, треті особи: Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Служба у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О.Костромітна