АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/7103/2017 р. Головуючий у 1 інстанції - Маліновська В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5.07.2017 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ

«Брокбізнесбанк», 3-особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві

державної адміністрації, ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Грант Інвест», ТОВ «Кантрі

Девелопмент»

про визнання недійсним іпотечного договору

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ПАТ «Брокбізнесбанк», 3-особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Грант Інвест», ТОВ «Кантрі Девелопмент» про визнання недійсним іпотечного договору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 17.09.2007р. між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 07Ф-178, за умовами якого банк відкриває позичальнику відкличну кредитну лінію з кредитної заборгованості в сумі у розмірі 1 250 000,00 дол.США, на строк з 17.09.2007 р. по 17.09.2008 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,00% річних для споживчих потреб (а.с.202-205 т.1).

18.09.2007р. між Акціонерним банком «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір другої черги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. та зареєстрований в реєстрі за №7245 (а.с.51-56, 233-235 т.1), за умовами якого іпотекодавець з метою забезпечення основного зобов'язання, що випливає з кредитного договору № 07Ф-178 від 17.09.2007 р., укладеного між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2, а також усі додаткові угоди до нього, якщо такі укладені або будуть укладені між сторонами в майбутньому, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, право власності іпотекодавця на яку підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим ГУЖЗ КМДА на підставі Наказу ГУЖЗ від 03.04.2003 р. № 537-С/КІ від 17.04.2003 р. (а.с.12 т.1), зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 25.04.2003 р. у реєстрову книгу № 366-4 за реєстровим № 43570 (а.с. 13 т.1).

10.11.2008 р. між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін №1 до вказаного іпотечного договору другої черги, за умовами якого сторони погодили, викласти в новій редакції термін «Основне зобов'язання», зокрема, «Основне зобов'язання» - це зобов'язання позичальника перед кредитодавцем (Іпотекодержателем), що випливають із умов кредитного договору, а саме : до 02.11.2009 р. повернути іпотекодержателю розмір відкличної кредитної лінії у сумі 1 250 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16% річних, тощо (а.с.57-58 т.1).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2012 р. у справі № 2-5347/11 (а.с.82-84 т.1) з урахуванням рішення Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2012 р. (а.с.85-87 т.1) за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за об'єднаним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання кредитного договору недійсним, - позов ПАТ «Брокбізнесбанк» задоволено в повному обсязі та звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2; стягнення провести в рахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором кредиту № 07Ф-178 від 17.09.2007р. в розмірі 2 101 024,49 доларів США; визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме: проведення прилюдних торгів; визначено початкову ціну для реалізації предмету іпотеки - 5 419 400,00 грн. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Брокбізнесбанк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено (а.с.82-84, т.1).

В ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2014р. у справі № 761/12583/14-ц (а.с.88-89 т.1), за результатами розгляду заяви ТОВ «Фінансова компанія «Капітала Гарант Інвест», заінтересовані особи: Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, ОСОБА_2, про заміну сторони у виконавчому провадженні, встановлено, що 07.03.2013 р. постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України Семком Б.О., було відкрите виконавче провадження ВП№36921704 за виконавчим листом №2-5347/11, виданим 17.01.2013р. Шевченківським районним судом м.Києва про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2, на користь ПАТ «Брокбізнесбанк», в рахунок заборгованості ОСОБА_2 за договором кредиту №07ф-178 від 17.09.2007 р. в розмірі 2101024,49 доларів США.

Судом встановлено, що за договором факторингу ПАТ «Брокбізнесбанк» відступив на користь ПАТ «Банк національний кредит» права вимоги до позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №07ф-178 від 17.09.2007 р., а також, 05.02.2014 р. було укладено договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами, у т.ч. за іпотечним договором, що був укладений на забезпечення вищевказаного кредитного договору із ОСОБА_2

В подальшому, 07.02.2014 р. між ПАТ «Банк національний кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» був укладений договір Факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Банк національний кредит» відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» права вимоги за кредитами, зокрема, за зобов'язанням, яке виникло на підставі договору про надання ОСОБА_2 кредиту за кредитним договором №07ф-178 від 17.09.2007 р.;

12.02.2014 р. між ПАТ «Банк національний кредит» та ТОВ Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» було укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами. Відповідно до пункту 1.1 цього Договору ПАТ «Банк національний кредит» як новий кредитор 1 відступив (передав) права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест», як Новий кредитор 2 прийняв відступлені (передані) права вимоги за кредитними договорами та права Іпотекодержателя в зобов'язанні за Іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов'язань Позичальниками за Кредитним договором, в тому числі за Іпотечним договором другої черги, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краковецькою А.М. від 18.09.2007р. за реєстровим № 7245, укладеним між первісним кредитором ПАТ «Брокбізнесбанк» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (а.с.97-98 т.1).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2014 р. у справі № 761/12583/14ц, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.07.2014 р. (а.с.90-91 т.1), та здійснено заміну стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» у виконавчому провадженні ВП №36921704 від 07.03.2013 р., відкритому з виконання виконавчого листа № 2-5347/11, виданого 17.01.2013 р. Шевченківським районним судом м. Києва у справі № 2-5347/11, на стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест».

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд правильно вважав, що новим кредитором (Іпотекодержателем) за зобов'язаннями по Кредитному договору № 07Ф-178 від 17.09.2007р. та по Іпотечному договору другої черги від 18.09.2007р., які були укладені між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 в результаті відступлення права вимоги є ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест».

Судом також встановлено, що станом на час розгляду справи право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ТОВ «Кантрі Девелопмент» на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна від 29.08.2016р., складеного між ТОВ «Кантрі Девелопмент» та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Гарант Інвест» (номер запису про право власності 16354761, дата державної реєстрації: 05.09.2016р., державний реєстратор: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяна Миколаївна), що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 68082703 від 14.09.2016р. (а.с.123- 126,150-151 т.1).

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначала, що з 31.08.2004 р. та по теперішній час вона зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1; що на час укладення спірного Іпотечного договору їй було 17 років, тобто, що на момент укладення вказаного іпотечного договору вона була неповнолітньою і проживала в квартирі, що стала предметом іпотеки, а тому, для укладення договору іпотеки обов'язково повинна була бути попередня згода органу опіки та піклування, і тому, вона вважає, що її права було порушено.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_8, що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим Відділом РАЦС Мінського РВК м. Києва 02.11.1989 р. (а.с. 11 т.1).

З копії паспорту ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, вбачається, що вона з 31.08.2004 р. по 11.05.2006 р., та в подальшому з 08.08.2006 р. та станом на час розгляду справи була зареєстрована за адресою спірної квартири - АДРЕСА_1 (а.с.4-9 т.1), що також підтверджується довідкою ОСББ «Хмельницький» вих. № 400/7 від 14.02.2017 р. (а.с.13, т.2) та довідкою ФЗ № 6 від 14.02.2017 р. (а.с.14, т.2).

На запит суду (а.с.188, т.1), приватним нотаріусом КМНО Краковецькою А.М. було надано належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких нотаріусом був посвідчений Іпотечний договір другої черги від 18.09.2007 р., що був укладений між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 (а.с. 196-226, т.1).

Згідно ст.18 ЗУ «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Вказаною статтею передбачено істотні умови, які повинен містити Іпотечний договір.

У разі відсутності в іпотечному договорі однієї з передбачених ст.18ЗУ «Про іпотеку» істотних умов, він може бути визнаний недійсним на підставі рішення суду.

Крім того, згідно п.п. 2.2. спірного Іпотечного договору передбачено, що Іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки, не переданий третім особам в користування, в тому числі в найм, оренду, лізинг, чи на підставі будь-якого іншого правочину, не проданий, не подарований, не відчужений будь-яким іншим способом, не є предметом судового спору і не перебуває під забороною, арештом, податковій заставі, не знаходиться у спільній власності, не є часткою, паєм і не є вкладом до статутного капіталу/фонду юридичної особи, не обтяжений будь-яким іншим обтяженням, крім встановлених в цьому договорі і договорі іпотеки першої черги;

що іпотекодавець гарантує, що предмет іпотеки знаходиться у особистій приватній власності іпотекодавця, оскільки, на момент його придбання іпотекодавець у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не перебувала (п.2.5. Іпотечного договору).

До того ж, відповідно до п.п.5.3.3., 5.3.6. іпотекодавець зобов'язаний негайно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмету іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за цим договором; без письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати дій, пов'язаних зі зміною права власності на предмет іпотеки, а також дій по передачі предмета іпотеки в наступну іпотеку, найм (оренду), в безоплатне користування, лізинг, спільну діяльність третім особам.

Встановлено, що при укладенні Іпотечного договору відповідачка ОСОБА_2 не повідомила нотаріуса та іпотекодержателя про наявні права третьої особи - ОСОБА_1 щодо користування предметом іпотеки - АДРЕСА_1.

Крім того, судом встановлено, що при посвідченні іпотечного договору другої черги від 18.09.2007 р. за реєстровим № 7245, що був укладений між АТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2, нотаріусу було надано, зокрема, Довідку, видану ТОВ «ЕКОПІНЖБУД» № 228 від 18.09.2007 р., з якої вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає лише власник - ОСОБА_2 з 31.08.2004р., будь-яких інших осіб, в тому числі і неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 згідно вказаної довідки у зазначеній квартирі зареєстровано не було (а.с.215, т. 1).

Згідно ст.203 ЦК України, загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повніша мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Суд правильно вважав, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Так, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що при укладенні Іпотечного договору другої черги від 18.09.2007 р., відповідачка ОСОБА_2 свідомо приховала той факт, що право користування житлом має неповнолітня дитина - ОСОБА_1 й попереднього дозволу на вчинення оспорюваного правочину органу опіки та піклування не надавала.

Згідно ст.9 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець обмежується в розпорядженні предметом іпотеки, однак має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом, При цьому ЦК України, як і спеціальний Закон України «Про іпотеку», не містять норм, які б зменшували або обмежували право членів сім'ї власника житла на користування жилим приміщенням у разі передання його в іпотеку,

Судом встановлено, що позивачка не мала та не має права власності на квартиру АДРЕСА_1, що вона набула права користування зазначеною квартирою як член сім'ї власника відповідно до статті 405 ЦК України, статті 18 ЗУ «Про охорону дитинства», та зберігає це право протягом часу перебування квартири в іпотеці.

Таким чином, суд обґрунтовано вважав, що оскільки, укладення іпотечного договору другої черги від 18.09.2007 р. між АБ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2, хоч і відбулося без попереднього дозволу органу опіки та піклування, проте, не призвело до звуження обсягу, зменшення чи обмеження існуючого права неповнолітньої на той час ОСОБА_1 на користування житлом - квартирою АДРЕСА_1.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ця обставина не може бути підставою для визнання оспорюваного іпотечного договору недійсним; що належних і допустимих доказів в розумінні ст.ст.57-58 ЦПК України щодо недійсності зазначеного іпотечного договору суду не надано.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :