АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7477/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1769/17Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Прядкіної О.В.,

суддів: Обідіної О.І., Панченка О.О.,

секретаря Лимар О.М.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про захист гідності, честі та ділової репутації,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, який в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, а також неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 жовтня 2016 року в обласній щотижневій газеті «Полтавський вісник» № 43 на сторінці 11 опубліковано матеріал під назвою: «Заява голови Київської районної у м. Полтаві ради ОСОБА_4 щодо подій, які сталися на черговій сесії 06 жовтня 2016 року».

У вказаній статті, зокрема, зазначені твердження наступного змісту:

- «Найбільше обурення серед депутатів районної ради викликала двояка позиція ОСОБА_3 під час голосування, а саме: в протоколах засідань постійних депутатських комісій, які передують сесії, він схвалював ті чи інші рішення, голосуючи «за», на сесії абсолютно діаметральна позиція, тобто «проти»;

- «Неодноразово навіть самі депутати районної ради члени фракції ВО «Свобода» наголошували на його бездіяльності, інертності, незрілості, некомпетентності, небажанні брати на себе відповідальність»;

- «У нашому колективі до нього ставилися з батьківською опікою та любовю, віддаючи частинку своєї душі, але він цього не зрозумів, заявивши на сесії, що всі ми тут «гниди і воші»;

- «Це не політична розправа над ОСОБА_3, це його недієздатність бути державним службовцем і працювати для громадян».

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції не встановив неправомірності дій відповідача, як фізичної особи, по відношенню до позивача та факту розповсюдження ОСОБА_4 недостовірної інформації, яка порочить честь, гідність або ділову репутацію позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

За змістом положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ч. 4 ст. 32 Конституції України, ст. ст. 94, 277 ЦК України та роз'яснень, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Згідно з ч. 4 ст. 277 ЦК України поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює.

У п. п. 9-11 зазначеної вище постанови також роз'яснено, що відповідачем у випадку поширення інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, зокрема при підписанні характеристики тощо, є юридична особа, в якій вона працює.

У разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з'ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов'язків, то належним відповідачем є саме вона.

Судом встановлено і сторонами не заперечується, що ОСОБА_4 є головою Київської районної у м. Полтаві ради.

Стаття 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема, визначає посадові обовязки голів районної, обласної, районної у місті ради, до яких відносяться забезпечення гласності у роботі ради та її органів, обговорення громадянами проектів рішень ради, важливих питань місцевого значення, вивчення громадської думки, оприлюднює рішення ради; представлення ради у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян, трудовими колективами, адміністрацією підприємств, установ, організацій і громадянами, а також у зовнішніх відносинах відповідно до законодавства (п.п. 14, 15 ч. 6 ст. 55 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Так, поширена інформація, яку позивач вважає недостовірною і такою, що принижує його гідність та ділову репутацію викладено у формі заяви ОСОБА_4, як керівної посадової особи органу місцевого самоврядування, при оцінці подій, які сталися на черговій сесії 06 жовтня 2016 року, тобто при виконанні його службових обовязків.

Зміст вказаної заяви голови Київської районної у місті Полтава ради дає підстави для висновку, що вона викладена не у формі звернення ОСОБА_4, як фізичної особи, що виражає свою субєктивну думку щодо іншої фізичної особи, а у вигляді оцінки посадовою особою подій, які становлять громадський інтерес, зокрема, щодо виконання заступником голови районної у місті ради його посадових обовязків, яке призвело до подальшого дострокового припинення його повноважень.

Так, місцевий суд прийшов до вірного висновку про те, що застосовані відповідачем вислови є критикою діяльності позивача із застосуванням мовностилістичних засобів.

Зазначене колегія суддів розцінює, як донесення посадовою особою до необмеженого кола громадян важливого питання місцевого значення щодо роботи ради, що входить до безпосередніх обовязків голови районної у місті ради, визначених ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому її спростування має здійснювати юридична особа Київська районна у м. Полтаві рада.

На користь вказаного висновку судової колегії також свідчить викладення позивачем у прохальній частині уточненої позовної заяви спростування ОСОБА_4 заявленої у статті інформації, як неправдивої та недостовірної, саме як голови Київської районної в м. Полтаві ради, а не як фізичної особи ( а.с.24).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 30 грудня 2016 року позивачу було запропоновано визначитися із відповідачем по справі, до якого предявлені вимоги про спростування поширеної неправдивої інформації.

Згідно уточненої позовної заяви ОСОБА_3 самостійно визначив відповідачем по справі ОСОБА_4

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

Таким чином, предявлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позову, у звязку з його предявленням до неналежного відповідача.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну оцінку.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. За таких обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1