Справа № 2-649/10
Провадження № 4-с/331/51/2017
У Х В А Л А

25 жовтня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Жукової О.Є.,

при секретарі Хащук В.Д.

розглянув в відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби, заінтересована особа ПАТ «ОТП Банк»,

ВСТАНОВИВ:

Заявник 14.09.2017 року (згідно поштового відправлення) звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність Кіровського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області щодо не зняття арешту майна та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 46500418; скасувати постанову ВП 46500418 від 13.02.2015 року Кіровського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони його відчуження; зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника ОСОБА_1 , що накладений на підставі постанови ВП 46500418 від 13.02.2015 року.

В судове засідання представник заявника надав заяву про розгляд скарги у його відсутність.

Центральний відділ державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в наданому клопотанні просив справу розглянути у його відсутність.

Представник стягувача ПАТ «ОТП Банк» , належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги, до суду не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, в зв»язку з чим, на підставі ст. 169 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали скарги ,матеріали виконавчого провадження, приходить до наступного .

Судом встановлено , що постановою від 13.02.2015 року ст. держвиконавця ОСОБА_2 Кіровського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та оголошено заборону його відчуження.

Як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві винесеної ст. держвиконавцем ОСОБА_2 Кіровського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 22.12.2015 року, виконавчий лист (дублікат) 2-649/10 виданий 26.01.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в сумі 2057557,81 гривень повернуто стягувачу з підстав, визначених п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: майна боржника, на яке за законом можливо звернути стягнення, державним виконавцем виявлено не було , транспортний засіб розшук якого здійснювався, протягом року не виявлений.

Обов'язок скасувати вжиті заходи примусового виконання рішення та арешт майна боржника покладено на державного виконавця у випадках, передбачених ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час винесення постанови) , тобто у разі завершення виконавчого провадження.

Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 50 Закону , у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз наведених положень цих норм ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави зробити висновок, що при винесенні постанови про повернення виконавчого документа державний виконавець вправі вирішити питання про зняття арешту, накладеного на майно боржника, лише у випадках його повернення до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. При поверненні виконавчого документа стягувачу не передбачено зняття арешту.

Разом з тим, виконавчий документ 2-649/10 виданий 26.01.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованості в сумі 2057557,81 гривень повернуто стягувачу з підстав, визначених п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», отже, в такому разі Закон не зобов'язує державного виконавця скасовувати арешт та інші заходи примусового виконання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати протиправною бездіяльність державного виконавця щодо незняття арешту . Крім того, відсутні підстави для скасування постанови державного виконавця від 13.02.2015 року про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_1, оскільки вказана постанова відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження» , зокрема ст. 33, ст. 57 Закону.

Щодо решти заявлених вимог , суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Тобто, законом передбачено, що підставою для арешту майна є забезпечення реального виконання рішення згідно Закону "Про виконавче провадження", а відсутність такого виконавчого провадження виключає підстави для арешту майна.

Відповідно до ч.5 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", арешт майна у виконавчому провадженні може бути знятий за рішенням суду.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що виконавчий документ було повернути стягувачу 22.12.2015 року , наразі виконавче провадження завершене, доказів повторного пред»явлення до виконання стягувачем виконавчого листа у строк до 22.12.2016 року суду не надано , крім того , рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.01.2010 року у справі 2-649/10 , на підставі якого був виданий виконавчий документ , не набуло чинності , що підтверджено листом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2017 року ,суд приходить що наявні підстави для зняття арешту з майна .

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 383, 384, 386, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на бездіяльність посадових осіб виконавчої служби, заінтересована особа ПАТ «ОТП Банк» - задовольнити частково.

Зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, що накладений на підставі постанови ВП № 46500418 від 13.02.2015 винесеної ст. держвиконавцем Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_2 .

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5- денний строк апеляційної скарги.

Суддя: О.Є. Жукова

25.10.2017