Номер провадження: 22-ц/785/4568/17
Головуючий у першій інстанції Тарасов А. В.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.,

за участю секретаря Ярахмедова Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, третя особа: служба у справах дітей Одеської міської ради, орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні жилими приміщеннями шляхом виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року громадянин Норвегії ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2.

Зазначені квартири він придбав в порядку виконавчого провадження на виконання рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно та які належать йому на праві власності на підставі свідоцтв про право власності, виданих 15 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, що зареєстровані в реєстрі за №№337,338.

Колишній власник квартир ОСОБА_4 придбала їх у власність у 2012 році, зареєструвала в них членів своєї сім'ї та інших осіб, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_8

Посилаючись на те, що відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні й розпорядженні власністю, ОСОБА_2 просив суд виселити:

-ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1;

-ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2 (а.с.2-3).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року позов задоволено (а.с.143).

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позову.

Неправильність рішення суду обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права (а.с.147-149).

Заслухавши суддю-доповідача,представника ОСОБА_9,відповідача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_11,дослідивши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

За ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до ч.1ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно до ч.2ст.406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Встановлено, що згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 24 березня 2012 року та 31 березня 2012 року ОСОБА_4 стала власником відповідно квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2.

31 серпня 2012 в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані власниця ОСОБА_4, її мати ОСОБА_6, чоловік ОСОБА_7, а 16 жовтня 2012 року - її син ОСОБА_5.(а.с.8).

12 вересня 2012 року в квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані сестра власниці квартири ОСОБА_4 ОСОБА_3 та племінник ОСОБА_8.(а.с.9)

У лютому 2013 року громадянин Норвегії ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_12 про повернення безпідставно набутих грошових коштів.

Зазначав, що влітку 2011 року познайомився з ОСОБА_4 в м.Одесі та її родичами ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 і ОСОБА_12

Під час перебування восени 2011 року ОСОБА_4 в Норвегії, він повідомив їй про намір придбати в Одесі квартиру та передачу їй коштів для цього.

Крім того, ОСОБА_4 попросила допомогти її родичам грошима та пообіцяла їх повернути через деякий час.

На її прохання він переказав за допомогою міжнародної платіжної системи WesternUnion на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 6 500 доларів США, а ОСОБА_3 та ОСОБА_12 по 4 800 доларів.

Після повернення ОСОБА_4 в Одесу остання повідомила йому, що знайшла для нього квартиру вартістю приблизно 300 000 доларів США.

Для придбання квартири в Одесі він отримав кредит в банку Норвегії під заставу свого майна та перерахував їй гроші зі свого банківського рахунку на відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк» банківський рахунок ОСОБА_4

Через деякий час він приїхав в Одесу та дізнався, що ОСОБА_4 придбала квартиру на своє ім'я та відмовилась повертати квартиру або гроші, в т.ч. й ті , які він позичив її родичам, на тій підставі що гроші він їй та родичам подарував.

Остаточно уточнивши вимоги та визначивши відповідачем лише ОСОБА_4 ОСОБА_2 просив задовольнити його позов (а.с. 202-204).

Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 19 червня 2013 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти у сумі 322 300 доларів США.(а.с.49).

18 липня 2013 року Приморським районним судом м.Одеси видано виконавчий лист №522/3602/13-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 322 300 доларів США (а.с. 205-206).

26 липня 2013 року державним виконавцем другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ухвалена постанова про відкриття виконавчого провадження № 39098525, а 02 вересня 2013 року накладено арешт на все майно, що належить боржниці, в т.ч. спірні квартири (а.с. 211, 212).

Оскільки вказане майно боржниці ОСОБА_4 не було реалізовано на прилюдних торгах, державний виконавець запропонував стягувачу ОСОБА_2 вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, на що останній надав згоду.

Відповідно до свідоцтв про право власності, виданих 15 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Качур О.М., що зареєстровані в реєстрі за №№337,338, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2

У вказаних свідоцтвах зазначено , що відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження», на підставі акту прийому-передачі нереалізованого майна в рахунок погашення боргу, затвердженого начальником Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Шуляченко М.Б. 14 жовтня 2015 року, стягувач, громадянин Королівства Норвегії ОСОБА_2 виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало ОСОБА_4на підставі договорів купівлі-продажу від 24 березня 2012 року та 31 березня 2012 року (а.с.123,124).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачі, користуючись чужим майном, перешкоджають позивачу користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому такі перешкоди мають бути усунені шляхом їх (відповідачів) виселення із спірних квартир.

Доводи апеляційної скарги вказаний висновок не спростовують.

Посилання на те, що суд першої інстанції порушив вимоги п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, не зупинивши провадження у даній справі до розгляду апеляційної скарги на заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 19 червня 2013 року, яким з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто 322 300 доларів США, є помилковим.

ОСОБА_2 набув право власності на спірні квартири не на підставі заочного рішення, яке переглядається апеляційним судом з січня 2017 року, а в порядку, встановленому для виконання судових рішень - за результатами прилюдних торгів майна боржника ОСОБА_4 (а.с.213).

Оскільки на даний час свідоцтва про право власності позивача ОСОБА_2 на спірні квартири від 15 березня 2016 року, на підставі яких заявлено позов про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, не скасовані, в суді не оспорені, підстав для зупинення провадження у справі у суду першої інстанції не було.

Не може погодитись колегія суддів й з доводом апеляційної скарги про те, що позовна заява від імені ОСОБА_2 подана особою, яка не мала повноважень на ведення справи.

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 13 лютого 2013 року громадянин Норвегії ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_11 бути його представником та вести його справи в усіх судових установах України до 13 лютого 2016 року(а.с.66).

Із матеріалів справи вбачається, що позовна заява від імені ОСОБА_2 подана до суду у квітні 2016 року адвокатом ОСОБА_11, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги, який був підписаний сторонами відповідно в Королівстві Норвегії, м.Оттестад 19 лютого 2016 року та в Україні,м.Одеса 03 березня 2016 року (а.с.2-3,65).

У зв'язку з тим, що в процесі розгляду справи в апеляційному суді у представника відповідачів виникли сумніви щодо повноважень представника позивача, апеляційним судом на адресу ОСОБА_2 був надісланий запит щодо підтвердження чи спростування повноважень адвоката ОСОБА_11 у даній справі (а.с.189).

Листом від 04 липня 2017 року позивач ОСОБА_2 підтвердив, що адвокат ОСОБА_11 діяв як його представник у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_4 та інших про виселення (а.с.136-139).

За таких обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскільки правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позову та ухвалення нового рішення про відмову у позові не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1ст.307,ст.ст.308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков