АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 688/3062/16-ц
Провадження № 22-ц/792/1348/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.

секретар Медведчук Н.Д.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вортекс Груп» на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Вортекс Груп» про стягнення коштів та за зустрічним позовом ТОВ «Вортекс Груп» до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Вортекс Груп» про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначалось, що 05 листопада 2014 року вона звернулась телефоном до ТОВ «Вортекс Груп» з метою одержання інформації щодо отримання коштів в розмірі 1500,00 грн. В подальшому жодних правочинів щодо узгодження підстав, способу, умов та досягнення домовленості щодо інших умов передачі коштів нею не вчинялось. Через певний час на її платіжну картку в ПАТ КБ «ПриватБанк» було зараховано кошти в розмірі 1500 грн. Вказувала, що 02.12.2014 року було також отримано 900,00 грн., 06.01.2015 року 550,00 грн., 25.01.2015 року 1000,00 грн., 29.01.2015 року 2238,75 грн., 07.02.2015 року 2800,00 грн., 16.02.2015 року 3400,00 грн. та 23.02.2015 року 4350,00 грн. За період з березня 2015 року по червень 2016 року під впливом погроз та залякувань телефоном позивача та її родичів, нею було здійснено, за вказаними працівниками товариства реквізитами, платежів на загальну суму 39515,25 грн. Вважає, що оскільки не було дотримано письмову форму під час укладення кредитного договору, такий правочин є нікчемним. Відповідно, позивач вважає, що сплачені нею кошти були отримані відповідачем без будь-якої правової підстави, а тому підлягають стягненню на її користь.

У вересні 2016 року ТОВ «Вортекс Груп» звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Посилалось на те, що 05.11.2014 року між сторонами було укладено договір кредитної лінії №. Зазначений договір позивач вважає вчиненим у письмовій формі шляхом вираження волі сторін за допомогою електронного засобу звязку мережі Інтернет. Позивач за зустрічним позовом зазначає про те, що при укладенні договору кредитної лінії використовувався аналог власноручного підпису, яким є пароль. За допомогою відповідного пароля позичальник отримував доступ до особистої сторінки на веб-сайті кредитора, де і оформляв відповідний договір у електронній формі. В обґрунтування наявної заборгованості посилається також на те, що з червня 2016 року ОСОБА_2 не перераховувала жодних коштів на рахунок товариства, відтак утворилась заборгованість (тіло кредиту, відсотки за користування грошовими коштами, пеня) у розмірі 9169,00 грн., яку необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вортекс Груп».

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року прийнято зустрічну позовну заяву ТОВ «Вортекс Груп» до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2

В ході розгляду справи ОСОБА_2 зменшила розмір позовних вимог, та просила стягнути з ТОВ «Вортекс Груп» на її користь кошти в розмірі 35165,25 грн.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року позов ОСОБА_2 до ТОВ «Вортекс Груп» про стягнення коштів задоволено повністю. В зустрічному позові ТОВ «Вортекс Груп» про стягнення коштів та за зустрічним позовом ТОВ «Вортекс Груп» до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Вортекс Груп» на користь ОСОБА_2 35165,25 грн. Стягнуто з ТОВ «Вортекс Груп» на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 551,21 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ «Вортекс Груп» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог. При цьому, посилається на неповне зясування судом обставин справи та порушення норм матеріального права. Апелянт вважає позовні вимоги ОСОБА_2 безпідставними і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки всі вимоги щодо додержання письмової форми правочину при укладанні договору кредитної лінії були дотримані. Зазначає, що судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні зустрічного позову, тому що матеріалами справи підтверджується не погашена заборгованість ОСОБА_2 за користування грошовими коштами, які були їй перераховані 23.02.2015 року.

В судовому засіданні представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом апеляційну скаргу підтримав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні кредитного договору (договору кредитної лінії) від 05.11.2014 року та додатків до нього не було дотримано письмової форми, тому на підставі ст. ст. 215, 208, 1055 ЦК України, такий правочин є нікчемним, а кошти сплачені ОСОБА_2 підлягають поверненню на її користь.

Однак, суд дійшов таких висновків з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. До підстав виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно зі ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Вортекс груп» є фінансовою установою відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 14.11.2013 року (а.с. 193 т. 1).

Правилами та порядком надання кредитів, затверджених наказом Генерального директора ТОВ «Вортекс Груп» від 01.10.2014 року №19П, визначено умови і порядок надання кредитів, відповідно до яких для отримання кредиту позичальник надсилає кредитору заявку, в якій вказує суму кредиту і термін його повернення, для створення заявки позичальник через домашню сторінку реєструє особистий кабінет (2.1) (а.с. 185-192 т. 1).

Позичальник встановлює персональний логін і пароль для входу в особистий кабінет. Кожен раз після введення пароля при вході в особистий кабінет, на телефонний номер позичальника, зазначений в заявці, надсилається SMS-повідомлення з аналогом власноручного підпису у вигляді коду, що позичальник зобовязаний ввести на домашній сторінці для ідентифікації своєї особистості (далі «електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором є підтвердженням особи позичальника при створенні заявок та інших документів (п. 2.2).

Сторони домовились, що всі документи щодо надання кредиту, в тому числі заявка, можуть бути підписані сторонами з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 2.2.1). Усі дії, вчинені в системі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором визнаються вчиненими особисто позичальником (а.с. 2.2.3).

Встановлено і вбачається з матеріалів справи, що 05 листопада 2014 року в он-лайн режимі шляхом заповнення анкети на веб-сайті https://credit365.ua/ та підтвердження заявки на отримання кредиту шляхом перерахування із рахунку ОСОБА_2 на рахунок товариства 1,00 грн., між ТОВ «Вортекс Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір кредитної лінії №, за умовами якого товариство зобовязалось надати останній грошові кошти у розмірі від 500,00 до 28500 грн. (а.с. 235 т. 1).

Крім того, 05.11.2014 року між сторонами було укладено договір про використання аналогу власноручного підпису. Під аналогом підпису сторони погодили пароль до особистої сторінки ОСОБА_2 на веб-сайті https://credit365.ua/, за допомогою якого підтверджує свою особу при здійсненні електронних операцій (а.с. 220 т. 1). Такий договір позивачем за первісним позовом не оспорювався.

Зазначені обставини визнаються сторонами.

Пунктом 4.1 договору кредитної лінії передбачено, що кредитор надає кредит позичальнику частинами (траншами) в межах ліміту кредитної лінії шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Кожен наступний транш надається позичальнику на підставі заявки, в розмірі обмеженому лімітом кредитної лінії. Транш надається лише після погашення заборгованості за попередній транш.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_2 вбачається, що на її платіжну картку, яка відкрита у ПАТ КБ «ПриватБанк», зараховано кошти: 05.11.2014 року 1492,50 грн., 02.12.2014 року 895,50 грн., 06.01.2015 року 550,00 грн., 25.01.2015 року 1000,00 грн., 29.01.2015 року 2238,75 грн., 07.02.2015 року 2800,00 грн., 16.02.2015 року 3400,00 грн., 23.02.2015 року 4350,00 грн. (а.с. 166-167 т. 1).

Отримані в період з 05.11.2014 року до 22.02.2015 року кошти в сумі 10900 грн. були повернуті ОСОБА_2 ТОВ «Вортекс Груп». Кошти в сумі 4350,00 грн., отримані 23.02.2015 року, ОСОБА_2 не повернула.

Згідно з п. 5.1 договору, позичальник зобовязується здійснювати повернення виданого кредиту (траншу) згідно заявки і договору. Повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється відповідно до графіку розрахунків.

Пунктом 4.9 договору передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування кредитом (траншем), шляхом сплати не пізніше останнього дня строку кредиту (траншу) комісію за продовження терміну в розмірі, зазначеному на домашній сторінці. Строк кредиту (траншу) можна продовжувати необмежену кількість разів.

На виконання умов договору кредитної лінії щодо продовження терміну повернення кредиту ОСОБА_2 за період з березня 2015 року по червень 2016 року здійснила платежі (комісію) на користь ТОВ «Вортекс Груп» на загальну суму 38317 грн. 25 к. (а.с. 11-25 т. 1).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною третьою статті 1054 ЦК України,б особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 215 ЦК України передбачено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Частиною першою статті 218 ЦК України визначено, що недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 1055 ЦК України, кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Колегія суддів вважає, що сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу звязку; підписаний його сторонами, з використанням аналога власноручного підпису, які стали законними підставами на вчинення передбачених цими документами дій. Укладення кредитного договору таким чином вимогам чинного законодавства України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обовязків. Відповідно, укладений сторонами правочин не є нікчемним, а тому відсутні підстави для задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ТОВ «Вортекс Груп» на її користь коштів, які сплачені нею на виконання власних зобовязань за правочином, і не є безпідставно набутими.

З розрахунку заборгованості за договором кредитної лінії вбачається, що станом на 12.09.2016 року сума кредиту, неповернутого позичальнику, становить 4350 грн., відсотки в розмірі 1,11% в день (за 9 календарних днів) 433 грн., та відсотки за користування кредитом за період з 14.06.2016 року по 12.09.2016 року 4394 грн. (а.с. 228 т. 1, а.с. 48-51 т. 2).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, колегія суддів вважає підставними зустрічні вимоги ТОВ «Вортекс Груп» про стягнення з ОСОБА_2 на користь товариства 9169 грн.

З огляду на викладене вище, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічних позовних вимог.

Частиною 5 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вортекс Груп» підлягає стягненню судовий збір в сумі 3500 грн. 12 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ТОВ «Вортекс Груп» задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ТзОВ «Вортекс Груп» про стягнення коштів відмовити.

Зустрічний позов ТОВ «Вортекс Груп» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вортекс Груп» заборгованість за договором кредитної лінії № від 05.11.2014 року, яка виникла станом на 12.09.2016 року, в сумі 9169 грн., та судовий збір в розмірі 3500 грн. 12 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча /підпис/ ОСОБА_3

Судді: /підписи/ ОСОБА_4

ОСОБА_5

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. Пєнта

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6 Провадження № 22-ц/792/1348/17

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 19,27