Справа № 510/2119/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26.06.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

В складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3) про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

Позивачка у судове засідання справи не зявилась, направила до суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання справи не зявився, направив до суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 будучи належним чином сповіщений в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України на попередній розгляд справи, у судове засідання не зявився.

Відповідно до ч. 1 ст. 224, ст.. 225 ЦПК України, суд ухвалює про заочний розгляд справи та може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи. У звязку із цими обставинами суд прийняв рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про укладення шлюбу серії І-БК № 147702 від 21.08.2010 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, прізвище дружини після укладення шлюбу «Салтикова»; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5, 28.07.2012 р., батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1; копії податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_2 за 2014 р.; копія заяви ОСОБА_3 про згоду на постійне проживання і реєстрацію місця проживання в належному йому житловому будинку по вул.. 28 Червня, 210/17 в м. Рені, доньки ОСОБА_1 та онука ОСОБА_5; копія довідки ПФУ про пенсію ОСОБА_3, розмір якої у листопаді 2015 р. склав 9156,88 грн.; копія довідки ПФУ про пенсію ОСОБА_6, розмір якої у листопаді 2015 р. склав 1547,70 грн.; копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4004532, із якого вбачається, що ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу № 1382 від 15.06.2004 р. належить квартира АДРЕСА_1; копія свідоцтво про право власності на житло № 173 від 06.04.2000 р., згідно якого ОСОБА_7, ОСОБА_3М, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в рівних частках належить квартира АДРЕСА_2; копія акту обстеження умов проживання дитини за адресою; м. Рені, вул.. 28 Червня 210/17 від 17.03.2016 р.; копія витягу з протоколу № 6 засідання комісії з питань захисту прав дитини Ренійської районної державної адміністрації з рішенням про встановлення порядку побачень ОСОБА_2 з сином ОСОБА_5, 28.07.2012 р. два рази на місяць за місцем проживання дитини за участю матері ОСОБА_1.

Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що 21.08.2010 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 571. Після укладання шлюбу прізвище позивачки було змінено на «Салтикова».

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_5, 28.07.2012 р., який мешкає разом із позивачкою.

У позовній заяві позивачка вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не змогли досягти порозуміння, відносини між ними стали нестерпними. У них не залишилось спільних інтересів, виявилась повна несхожість характерів, що призводило до сварок та непорозумінь, в результаті яких відповідач демонстрував неадекватну поведінку і агресивність (жбурляв речі, бив посуд, нецензурно висловлювався на її адресу та виганяв з дому, інше.), що в свою чергу негативно впливало на психічний розвиток і виховання дитини. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання між сторонами остаточно припинено, позивачка з дитиною мешкає разом із своїми батьками. Оскільки сімя існує лише формально, тому подальшого сенсу у збереженні шлюбу немає. Спір про майно, яке є сумісною власністю, на даний час, відсутній.

Окрім розірвання шлюбу, позивачка висуває вимоги про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітку до досягнення повноліття сином ОСОБА_8, тобто до 28.07.2030 р., оскільки, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В уточненнях до позовної заяви, позивачка зазначила, що у відповідача інших утриманців немає, він працездатний, його стан здоровя дозволяє працювати, тому вона вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини він зможе сплачувати.

Також позивачка висуває вимоги про визначення місця проживання дитини разом із нею, оскільки відповідач є військовозобовязаним, що виключає можливість проживання дитини разом із ним зважаючи на те, що у будь який час його можуть призвати. Крім того, квартира, в якій мешкає відповідач придбана у кредит, виплати по якому були припинені ще у 2008 р., у звязку з чим можливе звернення стягнення на предмет іпотеки. Також відповідач не здатен створити та підтримувати здорову атмосферу у родині, яка необхідна для нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Натомість позивачка на даний час створила для дитини всі умови для повноцінного розвитку і зростання, дитина мешкає у трикімнатній квартирі із мамою, дідусем та бабусею, має свою кімнату для ігор та відпочинку, має усі речі, які потрібні дитини в його віці (комплекти теплого зимового та літнього одягу, взуття, багато іграшок, дитячі книжки, велосипед). Дідусь ОСОБА_3 дав свою згоду на проживання та реєстрацію у належній йому квартирі онука ОСОБА_5 та доньки ОСОБА_1, крім того взяв на себе всі витрати, повязані з їх належним утриманням. Крім того з грудня 2015 р. позивачка перебуває на обліку у Ренійському районному центрі зайнятості, тому у якості самостійного доходу до її офіційного працевлаштування, починаючи з 22.03.2016 р. отримує щомісячні виплати. Також позивачка дбає про навчання дитини та його всебічний розвиток, дитина весела, здорова, спокійна, добре харчується та відпочиває.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ст.. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ст.. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ст. 161 передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що сімя сторін розпалась, примирення неможливе, шлюб існує суто формально і підлягає розірванню, також враховує фактичні обставини справи і інтереси кожного з подружжя, між якими втратилися почуття любові і пошани, взаємодопомоги і підтримки, тобто морально - правові підстави шлюбу.

Місцем проживанням малолітньої дитини, з урахуванням віку дитини, інтересів дитини, можливістю утримувати дитину, особистої прихильності до дитини та інше, суд визначає разом із матірю, оскільки позивачкою створено всі умови для нормального фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Згідно акту обстеження умов проживання дитини від 17.03.2016 р., комісією встановлено що для ОСОБА_5 створені добрі умови для проживання, у дитини є окрема кімната, іграшки та інші речі необхідні дитині для дозвілля, у родині добре ставлення до дитини. Комісією з питань захисту прав дитини Ренійської районної державної адміністрації від 12.05.2016 р. було встановлено відповідачу порядок побачень з сином ОСОБА_5, 28.07.2012 р. два рази на місяць за місцем проживання дитини за участю матері ОСОБА_1, або за домовленістю між батьками. Також в матеріалах справи є заява ОСОБА_3, який є дідусем дитини, в якій він надав згоду на постійне спільне проживання свого онука та доньки разом з ним, а також зобовязався взяти на себе усі витрати, повязані з їх належним утриманням.

Також судом встановлено, що відповідачем в добровільному порядку матеріальна допомога позивачці на утримання їх сумісного сина не надається, домовленість про способи надання утримання на дитини між сторонами не досягнута, тому суд, враховуючи обставини справи, матеріальне положення сторін і інтереси малолітньої дитини, задовольняє позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 130, 174, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, ст.ст.110-114, 160-161, 180-183 Сімейного кодексу України, -

В и р і ш и в:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

2. Шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 21.08.2010 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 571 - розірвати.

3. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на дошлюбне «Клименко».

4. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 з матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

5. Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 17.11.2015 р. до 28.07.2033 р., тобто до досягнення повноліття сином ОСОБА_8

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь держави 487 грн. 20 коп. судового збору.

Згідно із ст. 367 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін