Ухвала

іменем україни

19 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,

МостовоїГ.І., Ситнік О.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Снопківське», Львівська міська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про демонтаж гаража,

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до судуз позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Снопківське», Львівська міська рада, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,про зобов'язанняспіввласників квартири АДРЕСА_1 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий гараж, розташований в подвір'ї біля будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 22 вересня 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - співвласників квартири АДРЕСА_1, за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий гараж, розташований на подвір'ї біля будинку АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року зазначене судове рішення скасовано, провадження у справі закрито, роз'яснено позивачу право на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, суд першої інстанції на підставі статті 376 ЦК України, виходив з того, що ОСОБА_3 вимоги розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради не виконано, металевий гараж який є самочинним будівництвом не демонтовано, тому зобов'язав ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - співвласників квартири АДРЕСА_1, за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий гараж, розташований на подвір'ї біля будинку АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду, як суб'єкт владних повноважень, на виконання владних управлінських функцій зі здійснення контролю у сфері регулювання земельних відносин, у зв'язку з порушенням вимог законодавства з питань будівництва, що дає підстави для висновку, що відносини між сторонами є публічно-правовими, а відтак, зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Погодитись з таким висновком апеляційного суду не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності Львівської міської ради та знаходиться на обслуговуванні ЛКП «Снопківське».

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній власності ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_10, квартира АДРЕСА_2 перебуває у спільній власності ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_8, що підтверджується довідками з місця проживання про склад сім'ї і прописки, виданої ЛКП «Снопківське» від 24 червня 2014 року.

31 січня 1996 року ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 видано державний акт на право постійного користування землею, а саме, передано в спільне постійне користування земельну ділянку площею 56 кв.м. для обслуговування будинку АДРЕСА_1, на підставі ухвали 5ї сесії 2го скликання Львівської міської ради народних депутатів № 200 від 28 вересня 1995 року, на якій, як встановлено судом, влаштовано металевий гараж.

Розпорядженням Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 06 травня 2014 року, ОСОБА_3 - співвласника квартири АДРЕСА_1, зобов'язано за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий гараж, розташований на подвір'ї біля будинку АДРЕСА_1 з терміном виконання до 02 червня 2014 року, яке не було виконане.

Судом першої інстанції встановлено, що зазначений металевий гараж порушує права мешканця квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_6, про що він ствердив у судовому засіданні та підтверджується його неодноразовими заявами до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради.

З матеріалів справи вбачається, що до суду звернулась Галицька районна адміністрація Львівської міської ради до фізичних осіб про знесення самочинного об'єкта, при цьому зобов'язавши за власні кошти демонтувати самовільно влаштований металевий гараж.

За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у редакції, чинній на час вирішення справи, компетенція адміністративних судів поширюється, зокрема, на спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Статтею 3 КАС Українивизначено, що суб'єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно зі ст. 1 ЦПК Українизавданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

У п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» судам роз'яснено, що суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Отже, закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції, установивши, що у зв'язку з порушенням вимог законодавства з питань будівництва, дійшов помилкового висновку про те, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду яксуб'єкт владних повноважень, на виконання владних управлінських функцій зі здійснення контролю у сфері регулювання земельних відносин, тому відносини між сторонами є публічно-правовими й зазначений спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, апеляційний суд безпідставно скасував рішення суду першої інстанції та закрив провадження у справі у зв'язку з тим, що Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду, як суб'єкт владних повноважень, на виконання владних управлінських функцій зі здійснення контролю у сфері регулювання земельних відносин, у зв'язку з порушенням вимог законодавства з питань будівництва, що дає підстави для висновку, що відносини між сторонами є публічно-правовими.

При цьому не з'ясував всіх обставин, що мають процесуальне значення, підстави звернення до суду із скаргою та правовідносини, які виникли, дійшовши передчасного висновку про закриття провадження у справі.

За таких обставин постановлена у справі ухвала апеляційного суду не може вважатись законною й обґрунтованою, тому відповідно до ст. 342 ЦПК України вона підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 серпня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.О. Кузнєцов
Судді:О.І. Євтушенко С.О. Карпенко Г.І. Мостова О.М. Ситнік