Справа № 161/4006/17 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Провадження № 22-ц/773/1190/17 Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.

з участю секретара судового засідання ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "А.В.Л." до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "А.В.Л." на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2017 року в задоволені позову ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання права на продаж відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю( далі ТзОВ) "А.В.Л." подало апеляційну скаргу, в якій через порушення норм матеріального права, просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обємі, вирішити питання відшкодування понесених судових витрат.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 листопада 2012 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №2711/12-206, відповідно до умов якого ПАТ «Західінкомбанк» надав останньому кредит у розмірі 700 000,00 гривень, для рефінансування кредитної заборгованості ОСОБА_4 за кредитним договором №1306/05-612 від 13.06.2005 року зі сплатою 15 процентів річних за користування кредитними коштами. Термін користування кредитними коштами встановлювався до 27 листопада 2018 року, включно, а в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником, тобто ОСОБА_6, будь-якої з умов даного договору - до першої письмової вимоги кредитора, тобто ПАТ «Західінкомбанку» (а.с. 30-35).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 листопада 2012 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 35-42).

Крім того, між ПАТ «Західінкомбанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя від 27.11.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за номером 4289 (а.с. 43-46).

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.12.2013 року, яке набрало законної сили по справі № 161/16330/13-ц, за позовом ПАТ «Західінкомбанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 952884,22 грн.

Дане рішення боржниками не виконане, заборгованість за кредитними договорами не була повністю погашена.

06.09.2015 року позичальник ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЕГ № 175668 від 09.09.2015 року (а.с. 47).

Після смерті позичальника банком на адресу Першої Луцької державної нотаріальної контори направлено вимогу (претензію) про обовязок спадкодавця від 01.03.2016 року за вих. № 303-19 для доведення її змісту до відома спадкоємців, які прийняли спадщину та/або виконавця заповіту померлого позичальника з відповідними додатками про наявність претензії банку до спадкоємців померлого позичальника.

У звязку з тим, що спадкова справа після смерті ОСОБА_6 згідно даних Спадкового реєстру, Інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 43214031 від 11.03.2016 року заведена приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_8, Першою Луцькою державною нотаріальною конторою вимогу до спадкоємців направлено на адресу останнього.

21.03.2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_8 направлено відповідь на вимогу (претензію) кредитора № 36/02-14, за змістом якої банк повідомлено про заведену спадкову справу за № 5/2016, про включення претензії до спадкоємців до спадкової маси (зареєстрована у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ № 12 від 18.03.2016 року) та про доведення змісту такої вимоги до спадкоємців померлого позичальника.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняли відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом № 1088 та № 1089, які видані 07.12.2016 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_8

07.02.2017 року між ПАТ «Західінкомбанк» та ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 2017-01-06-000010 та договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави від 07.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 503, відповідно до яких банк відступив право вимоги за кредитним договором, договором поруки, договором застави, договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя на користь ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР».

07.02.2017 року між ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» та ТзОВ «А.В.Л.» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 0010Ф 000010 та договір про відступлення прав вимог за договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя та договором застави від 07.02.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 та зареєстрований в реєстрі за № 504, відповідно до яких ТзОВ «ФК ЄВРОФАКТОР» відступив право вимоги за кредитним договором, договором поруки, договором застави, договором іпотеки, договором про задоволення вимог іпотекодержателя на користь ТзОВ «А.В.Л.».

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції з врахуванням положень ст. 514 ЦК прийшов до обґрунтованого висновку, що до ТзОВ «А.В.Л.», як нового кредитора перейшли усі права первісного кредитора за кредитним договором від 27.11.2012 року та договорами забезпечення, а зокрема право вимоги виконання взятих за договором зобовязань у повному обсязі.

З письмового розрахунку заборгованості наданого суду позивачем, вбачається, що на дату звернення до суду, заборгованість відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перед позивачем по кредитному договору №2711/12-206 від 27.11.2013 року, становить 1283735,27 грн., з яких: 690277,78 грн. сума основного боргу за кредитом; 248904,06 грн. сума прострочених процентів; 207083,33 грн. штраф в розмірі 30 % від простроченої суми кредиту; 74671,23 грн. штраф в розмірі 30 % за прострочення сплати процентів; пеня за порушення умов кредитного договору 59798,87 грн.; 3000,00 грн. сума комісії (з яких 3000,00 грн. присуджено кредитору за рішенням суду) (а.с. 51).

Пунктом 6.2 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення Іпотекодавцем умов встановлених цим договором та/або порушень будь-якої з умов кредитного договору та доданих до нього угод/договорів, Іпотекодержатель має право: вимагати дострокового виконання зобовязання, передбаченого кредитним договором та додатковими до нього угодами/договорами, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 6.5. договору іпотеки, звернення стягнення проводиться на вибір Іпотекодержателя за рішенням суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса та/або згідно з умовами, передбаченими розділом 7 даного договору та/або в порядку визначеному договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (а.с. 39).

Розділ 7 Договору іпотеки передбачає позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 7.1.1. Іпотекодавець зобовязаний, на письмову вимогу Іпотекодержателя, протягом 30 днів (з дня отримання вимоги), реалізувати передане в іпотеку майно, при умові обовязкового письмового погодження з Іпотекодержателем договору купівлі-продажу. При цьому Іпотекодавець в обовязковому порядку зобовязаний кошти від реалізації предмету іпотеки направити в погашення боргу за кредитним договором і додатковими до нього договорами, або здійснити погашення заборгованості згідно кредитного договору іншим способом, який передбачений чинним законодавством України. У випадку, якщо реалізація предмета іпотеки Іпотекодавцем, не відбулась протягом 30 днів, після надходження письмової вимоги Іпотекодержателя, Іпотекодавець здійснює реалізацію предмета іпотеки покупцеві, визначеному Іпотекодержателем протягом 10 днів з моменту отримання Іпотекодавцем повідомлення від Іпотекодержателя про покупця, визначеного Іпотекодержателем.

Відповідно до п. 7.1.3. у випадку, якщо реалізація предмету іпотеки не відбулася в порядку визначеному п. 7.1.1 даного договору Іпотекодавець погоджується з тим, що Іпотекодержатель має право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. При цьому Іпотекодержатель зобовязаний не менше як за 30 днів до укладання договору купівлі-продаж письмово повідомити Іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти такий договір. Протягом 30 днів з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити Іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання Іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у Іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у Іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав та вимог.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи судового захисту цивільних прав та інтересів особи визначені у ч. 2 ст. 16 ЦК України, в якій, крім іншого, зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом даних норм власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права у суді, який визначається законом чи договором.

Спеціальним законом, який регулює питання звернення стягнення на предмет іпотеки є Закон України «Про іпотеку».

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У частині першій статті 36 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з положеннями частини третьої зазначеної статті договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Закон України «Про іпотеку» передбачає, як судовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, так і позасудове врегулювання, які відрізняються за процедурою та правовими наслідками. Аналогічні положення щодо можливості судового і позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки містить іпотечний договір, укладений між сторонами, п.7.1.3 якого містить застереження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до приписів ст. 38 Закону України «Про іпотеку», якщо договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Колегія судді апеляційного суду приходить до висновку, що умови іпотечного договору укладеного між банком та іпотекодавцем були погоджені сторонами у встановленому законом порядку, тобто договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст.3 ЦК України.

Оскільки сторони договору дійшли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом укладання договору купівлі-продажу від імені банку у позасудовому порядку, то лише у такому порядку і може бути застосовано такий шлях звернення стягнення на предмет іпотеки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, чи дотримана позивачем процедура продажу предмета іпотеки, визначена ст. 38 Закону України, зокрема чи письмово повідомляв позивач за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу відповідачів, як правонаступників іпотекодавця, про свій намір укласти цей договір, чи скористалися вони переважним правом на придбання предмета іпотеки, чи є підстави для задоволення позову ТзОВ «А.В.Л.» чи існують обставини, щодо неможливості проведення такого стягнення в позасудовому порядку.

Крім того, того обраний позивачем спосіб судового захисту у вигляді надання ТзОВ «А.В.Л.» права на продаж предмета іпотеки не узгоджується з встановленим ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» можливим способом реалізації предмета іпотеки, яким є продаж предмета іпотеки та укладення іпотекодержателем від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права на продаж предмета іпотеки, у звязку із чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відмовивши у зверненні стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені вимог про виселення відповідачів з предмета іпотеки, оскільки такі вимоги є похідними від основних вимог.

Також звертаючись до суду з позовними вимогами про виселення боржників з предмету іпотеки, позивач в порушення приписів ст. 109 ЖК України вказав житло в яке мають бути виселені ОСОБА_4, ОСОБА_5 , яке належить саме відповідачам на праві власності.

Такі обґрунтування вимог щодо виселення відповідачів порушують як положення ст.109 ЖК України так і ст.316, 321 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

З врахуванням положень ст. 88 ЦПК України з позивача в дохід держави підлягають стягненню 180 гривень судових витрат за публікацію судового оголошення в газеті «Волинь».

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "А.В.Л."- відхилити, а заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю "А.В.Л." в дохід держави 180 гривень судових витрат за публікацію судового оголошення в газеті «Волинь».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: