Справа №639/2334/17
Провадження №4-с/639/31/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017року Жовтневий районний суд міста Харкова

у складі:головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Кричевської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 13.08.2012 року, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ», ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

14 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 13.08.2012 року, в якій просив суд визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року у виконавчому провадженні № 34951468 за виконавчим листом № 2-1035/11 від 12.06.2012 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова та зобовязати відділ державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по справі № 2-1035/11 з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором № 073/21-И від 22 липня 2008 року в розмірі 133 320, 80 доларів США, що є еквівалентною 1 061 233,556 грн. за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду.

На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-10355/11 від 12.06.2012 року та відкрито виконавче провадження № 34679059.

13.08.2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження при виконанні виконавчого провадження № 34679059.

У ході здійснення виконавчого провадження, 11.08.2015 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Перевіркою журналів вхідної кореспонденції відділу, встановлено, що повторно виконавчий лист на примусове виконання не подавався.

На думку заявника, 13.08.2012 року, державний виконавець, вчиняючи виконавчі дії щодо накладення арешту на майно боржника провів їх упереджено та не обєктивно, що призвело до порушення гарантованих прав та інтересів ОСОБА_1

Вказані дії державного виконавця і вимусили заявника звернутися до суду із скаргою.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, заявлені в скарзі вимоги підтримав в повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про слухання справи за його відсутності.

Інші сторони та державний виконавець в судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома.

З урахуванням положення частини другої статті 386 ЦПК неявка в судове засідання заявника або заінтересованої особи, яких повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні було встановлено,що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2011 року позов Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» суму заборгованості за кредитним договором №073/21-И від 22 липня 2008 року в розмірі 133 320,80 доларів США, що є сумою, еквівалентною 1 061 233,56 грн. за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за кредитним договором №073/21-И від 22 липня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру №39 за адресою вул. Минайленка, б. 13, реєстраційний номер в реєстрі прав власності на нерухоме майно 6134761, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 257 000,00 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» загальну суму пені за кредитним договором №073/21-И від 22 липня 2008 року в розмірі - 1 154 866,81 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» судовій збір в рівних частинах - по 850,грн. з кожного. Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в рівних частинах - по 60,00 грн. з кожного. Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» залишено без задоволення. ( а.с. 9-13)

Рішенням судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 25.04.2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 вересня 2011 року змінено. Скасовано його в частині щодо звернення стягнення, в рахунок погашення заборгованості, на предмет іпотеки - квартири АДРЕСА_1, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 257 000 грн. У задоволенні позову у цій частині публічному акціонерному товариству «Банк «Фінанси і Кредит» відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. (а.с. 14-17)

Як вбачається з витягу з АСВП від 31.03.2017 року, 14.08.2012 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 34679059 за виконавчим листом від 12.06.2012 року № 2-1035/11, щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» суму заборгованості за кредитним договором №073/21-И від 22 липня 2008 року в розмірі 133 320,80 доларів США, що є сумою, еквівалентною 1 061 233,56 грн. за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду. (а.с. 6-7)

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час відкриття виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

11.08.2015 року головним державним виконавцем Мазуріною О.М. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з тим, що за адресою боржника належного йому ліквідного майна, яке підлягає опису й арешту, не виявлено. (а.с. 23)

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час винесення постанови про повернення виконавчого документу, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

27.03.2017 року ОСОБА_1 було надано відповідь в.о. начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області на його заяву від 28.03.2017 року про надання інформації про відкриті виконавчі провадження де він є боржником.

З відповіді вбачається, що на виконанні у Харківському районним відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області перебувало декілька виконавчих проваджень за рішенням Жовтневого районного суду м. Харків від 12.06.2012 року у справі № 2-1035/11, які повернуті стягувачу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на теперішній час стягувачем ( ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») виконавчі листи повторно не предявлялись.

Виконавче провадження ВП № 34679059 відкрите за рішенням Жовтневого районного суду м. Харків від 12.06.2012 року у справі № 2-1035/11 про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» суми заборгованості за кредитним договором №073/21-И від 22 липня 2008 року в розмірі 133 320,80 доларів США, що є сумою, еквівалентною 1 061 233,56 грн. за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду, 11.08.2015 року повернуто стягувачу у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та повторно не предявлялось. (а.с. 8)

Відповідно до відомостей з єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року ВДВС Харківського РУЮ Харківської області по виконавчому провадженню № 34679059 було накладено арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1. (а.с. 5)

В статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час винесення постанови про арешт майна боржника, передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»)

Положення ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» надають сторонам виконавчого провадження ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження», постанова про арешт майна боржника була винесена 13.08.2012 року, тобто ще до відкриття виконавчого провадження № 34679059 за виконавчим листом від 12.06.2012 року № 2-1035/11 щодо стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське РУ» суму заборгованості за кредитним договором №073/21-И від 22 липня 2008 року в розмірі 133 320,80 доларів США, що є сумою, еквівалентною 1 061 233,56 грн. за офіційним курсом НБУ станом на день звернення до суду, яке було відкрито 14.08.2012 року, та ще до закінчення строку на самостійне виконання рішення суду, який був встановлений до 20.08.2012 року.

Окрім того, ОСОБА_1, як стороні виконавчого провадження не було надано можливості скористатися своїми правами, які гарантовані йому Законом України «Про виконавче провадження».

Отже суд приходить до висновку, що постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року винесена ВДВС Харківського РУЮ Харківської області по виконавчому провадженню № 34679059 була винесена незаконно та підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статтею 385 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Судом встановлено, що заявник дізнався про порушення свого права в день отримання відповіді в.о. начальника Харківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про надання інформації про відкритті виконавчі провадження де ОСОБА_1 є боржником. Зі скаргою на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 13.08.2012 року заявник звернувся 14 квітня 2017 року, про що свідчить штамп, проставлений на скарзі. Таким чином, судом встановлено, що заявником не пропущений строк звернення до суду із даною скаргою.

За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення,дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Так, відповідно до розяснень, що містяться у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Разом з тим, як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», що кореспондується із положенням п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року №6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Що стосується вимог заявника ОСОБА_1 в частині зобовязання ВДВС Харківського районного управління юстиції відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт, суд вважає, що дані вимоги є зайвими, оскільки ці дії відносяться до способу виконання даної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 383, 385, 387 ЦПК України, ст. ст. 1, 12, 25, 47, 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, п. 16, 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 13.08.2012 року, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Слобожанське РУ», ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управляння юстиції Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року у виконавчому провадженні № 34679059 за виконавчим листом № 2-1035/11 від 12.06.2012 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова.

Скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Харківського районного управляння юстиції Харківської області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 13.08.2012 року у виконавчому провадженні № 34679059 за виконавчим листом № 2-1035/11 від 12.06.2012 року, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня одержання її копії.

Суддя В.В. Труханович