13 липня 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ІзмайловоїТ.Л., Карпенко С.О.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобовʼязання не чинити перешкод у користуванні спільною власністю,
за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада
в с т а н о в и л а:
У червні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 про зобовʼязання не чинити перешкод у користуванні спільною власністю.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 27 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від
01 жовтня 2014 року, які залишені без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, між сторонами було вирішено спір про виділ в натурі часток житлового будинку з надвірними господарськими будівлями по АДРЕСА_1.
Даним рішенням, що має преюдиціальне значення, зокрема, у спільне користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 віднесено котельню прибудови літ. «А-1», площею 6,20 кв. м.; насос літ. «П»; огорожа № 1-3.
ОСОБА_4 вказувала, що ОСОБА_5 встановила навісні замки на котельню під літ. «А-1», чим обмежила доступ позивачки до цієї будівлі.
23 квітня 2016 року ОСОБА_5 самовільно відрізала з котельні водогінний насос, викинула його надвір, що спричинило відсутність води у позивачки.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просила зобовʼязати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні спільним насосом
літ. «П», електричним водогінним насосом, що забезпечує водопостачання ОСОБА_4, електричним кабелем, що підʼєднаний до системи електропостачання та лічильника ОСОБА_4, в обслуговуванні сантехнічних труб.
Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від

11 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволено. Зобовʼязано ОСОБА_5 не чинити перешкоди у користуванні котельнею, а саме: у користуванні спільним насосом літ. «П», електричним водогінним насосом, що забезпечує водопостачання ОСОБА_4, електричним кабелем, що підʼєднаний до системи електропостачання та лічильника ОСОБА_4, в обслуговуванні сантехнічних труб. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від

11 жовтня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада

2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 належить 42/76 часток житлового будинку по АДРЕСА_1 а ОСОБА_5 належить 34/76 часток цього будинку.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від

27 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 01 жовтня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_5 у натурі до житлового будинку під літ. «Б», загальною площею 48,00 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме: вбиральня - літ. «З», сарай - літ. «К», навіс - літ. «И», сарай - літ. «Ж»,

сарай - літ «К».

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_4 у натурі до житлового будинку під літ. «А», загальною площею 56,20 кв. м., з ванною прибудови - літ. «А-1», площею 7,90 кв. м., разом - 64,10 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1, надвірні господарсько-побутові будівлі, а саме: сарай - літ. «Н», вбиральня - літ. «М», вигрібна яма - літ. «Я».

В спільне користування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 віднесено: котельню прибудови літ. «А-1», площею 6,20 кв. м., насос - літ. «П», огорожа № 1-3.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також встановлено, що ОСОБА_5 чинить перешкоди у користуванні ОСОБА_4 котельнею прибудови під літ. «А-1», площею 6,20 кв. м. та насосом під літ. «П», встановивши навісні замки до входу такої котельні, не надає позивачці змоги встановити у цій котельні електричний водогінний насос, що забезпечує водопостачання ОСОБА_4, підʼєднавши електричним кабель до системи електропостачання та лічильника ОСОБА_4, перешкоджає в обслуговуванні сантехнічних труб.

ОСОБА_5 визнає обставини щодо влаштування нею цих перешкод, заперечуючи право позивачки користуватися котельнею. Факт учинення перешкод ОСОБА_5 також підтверджується листом виконкому Свалявської міської ради від 06 травня 2016 № 716/02-13, висновками старшого інспектора Свалявського відділення поліції Мукачівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області від 26 квітня 2016 року та 27 квітня 2016 року, письмовими поясненнями

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 (т. 1, а. с. 14-32).

Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності(ч. 1 ст. 361 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ПК України) встановив, що ОСОБА_5 чинить ОСОБА_4 перешкоди у користуванні котельнею прибудови літ. «А-1» площею 6,20 кв. м., перешкоджає доступу ОСОБА_4 до насосу

літ. «П», системи електропостачання, лічильника та сантехнічних труб, які знаходяться в приміщенні котельні, а тому дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2016 року та ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада

2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від

11 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 29 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зобовʼязання не чинити перешкод у користуванні спільною власністю залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко