Справа № 373/1000/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2017 року Переяслав - Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Керекези Я.І.

при секретарі Товстій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав - Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 30 травня 2017 року звернувся до суду із позовом і просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 21 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис № 165).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через часті сварки та непорозуміння. З лютого 2017 року сімя між ними фактично розпалася, вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують. З метою припинення сварок, які травмують дитину, бажає розірвати шлюб.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала та просила його задовольнити. Зазначила, що вони з відповідачем припинили спільне проживання не з лютого 2017 року, а з вересня 2016 року.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив дану обставину, зазначивши, що в позовній заяві помилково вказано час припинення спільного проживання - лютий 2017 року.

Таким чином, судом було встановлено, що сторони припинили спільне проживання у вересні 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 позов визнала, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 105,110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 174, 212, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 21 липня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції Київської області (актовий запис № 165) розірвати.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я. І. Керекеза