Справа № 344/6357/17
Провадження № 2/344/2635/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Максимів Н.С.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, вимогами якого просить визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,2 кв.м.

Доводами позову позивач зазначає, що він є онуком ОСОБА_5 та ОСОБА_6. 21.09.2016 року помер його дідусь ОСОБА_5 Після його смерті залишився заповіт, який ним було складено 08.04.2016 року, згідно якого все майно, належне ОСОБА_5, що належало йому на момент смерті, останній заповів позивачу. За його заявою нотаріусом було заведено спадкову справу, проте у видачі Свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки спірна квартира АДРЕСА_1 хоч і була придбана у шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_5, проте документально була оформлена лише за ОСОБА_6, тому нотаріус відмовила йому у видачі Свідоцтва, у зв'язку з відсутністю документально підтвердженого права власності за спадкодавцем на спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як встановлено матеріалами справи, позивач є онуком ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Відповідно свідоцтва про смерть серії І-НМ № 224586 від 23.03.2016 року вбачається, що ОСОБА_6 померла 23.03.2016 року та відповідно свідоцтва про смерть серії І-НМ № 237808 від 21.09.2016 року встановлено, що ОСОБА_5 помер 21.09.2016 року (а.с. 10).

Як вбачається матеріалами справи, на випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишив заповіт, який ним було складено 08.04.2016 року, згідно якого все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів позивачу (а.с. 11).

Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.12.2001 року ОСОБА_6 придбала квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 4).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя вбачається, що ОСОБА_5 10 січня 1970 року уклав шлюб з ОСОБА_6 (а.с. 8).

З досліджених в судовому засіданні обставин справи вбачається, що заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_6 не залишила, а відтак після її смерті 1/2 частка належного їй майна квартири АДРЕСА_1 повинна бути розподілена між спадкоємцями за законом: дідусем позивача ОСОБА_5, матір'ю позивача (донькою померлої) - ОСОБА_2 та дядьком позивача (сином померлої) ОСОБА_3.

Встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого діда - ОСОБА_5, на що вказує заповіт, який покійний залишив на випадок смерті, а також довідка приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 № 565/02-14 від 19.04.2017 року, в якій зазначається, що нотаріусом заведено спадкову справу за № 15/2016 після смерті ОСОБА_5, який помер 21.09.2016 року та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем якого за заповітом є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12).

17.05.2017 року приватним нотаріусом ОСОБА_7 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів про належність майна спадкодавцеві (а.с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як визначено ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ст. 16 Закону України Про власність (що діяв на момент виникнення права власності) майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України.

Відповідно до положень ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю України (що діяв на момент виникнення права власності), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Оцінюючи надані докази у їх сукупності, зважаючи на ті обставини, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті свого діда - ОСОБА_5, відповідачі в судовому засіданні визнали позов та не заперечували щодо задоволення вимог позовної заяви, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, ст. 16 Закону України Про власність, ст. 22 Кодексу України про шлюб та сім'ю України, ст. ст. 1218,1226, 1296, 1297, ЦК України, керуючись ст.ст. 11, 57, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 62,2 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено 20 жовтня 2017 року.